РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

643/19102/14-ц

2/643/921/15

19.02.2015 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Малихіна О.Р.

при секретарі - Березко О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка просить усунути перешкоди у розпорядження належною їй на праві приватної власності АДРЕСА_1, шляхом примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Вказує, що відповідач є колишнім чоловіком його доньки ОСОБА_3. Після розірвання шлюбу у 2011 року відповідач виселився з квартири і не проживає в неї без поважних причин. Постійно проживає за іншою адресою. Добровільно відповідач зніматись з реєстрації не бажає, чим порушує її право розпоряджатися власністю.

Відповідач про дату і час розгляду справи повідомлений повісткою, але в судове засідання не з'явився і про причини неявки суду не повідомив. Заяв про відкладення розгляду справи він до суду не подавав. Суд розглянув справу на підставі наявних в справі доказів.

В судовому засіданні встановлене наступне.

Спірною є АДРЕСА_1, власником якої є позивачка. Квартира нею приватизована у 1994 році. Але, 26.11.1994 році позивачка уклала договір довічного утримування зі своєю дочкою ОСОБА_3 і право власності на спірну квартиру перейшло до ОСОБА_3.

05.07.1995 року, зі згоди позивачки і власниці квартири ОСОБА_3, у спірній квартирі був зареєстрований відповідач, як член сім'ї власника, як чоловік ОСОБА_3, який вже декілька років мешкав в квартирі.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19.12.2013 року договір довічного утримування був розірваний. На підставі даного рішення 28.05.2014 року право власності знову було зареєстроване за позивачкою.

Як вбачається з пояснень позивачки рішенням Московського районного суду м. Харкова від 2013 року, яке набрало законної сили лише у січні 2015 року після залишення його в силі апеляційним судом, був задоволений позов відповідача про вселення в квартиру і відповідач вселений в спірну квартиру.

Це свідчить про те, що між відповідачем і колишнім власником квартири був конфлікт і останній перешкоджав відповідачу проживати в квартири.

Відповідно до положень ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач з 2011 року не проживає в квартирі з вини колишнього власника квартири ОСОБА_3, а після переходу у травні 2014 року права власності до позивачки, що не позбавляє відповідача права користування квартирою, позивачка не відновила право власності відповідача, то він має право на вселення в квартиру і на проживання в неї.

З травня 2014 року до звернення до суду з вказаним позовом не прошов встановлений ст. 405 ЦК України річний строк, протягом якого відповідач може бути відсутній в квартирі, а тому підстав для перевірки причин його не проживання і для визнання його таким, що стратив право на проживання, немає.

Доводи позивачки про порушення відповідачем її права власності і розпорядження власністю є несуттєвими, оскільки судом встановлене, що відповідач поселився в квартирі зі згоди власника, який таким чином розпорядився своєю власністю, а перехід права власності від одного власника до іншого не позбавляє відповідача права користування квартирою, оскільки він залишається колишнім членом сім'ї власника.

З урахуванням наведеного суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 11, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області особами яки брали участь в судовому засіданні протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду, а особами яки не брали участь в судовому засіданні протягом того ж строку з дня отримання копії рішення суду.

Суддя: