Провадження №2/761/1219/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Комерційний банк «Надра» про припинення договору поруки.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.11.2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «КБ «Надра» було укладено Договір поруки в забезпечення виконання грошового зобов»язання ОСОБА_2 за кредитним договором №703/П/99/2007-840 від 20.11.2007 року.

Згідно п.2.1 зазначеного договору поруки кредитор набуває права вимагати від Поручителя виконання зобов»язань, що витікає із кредитного договору при умові, якщо встановлений Кредитним договором строк виконання Позичальником зобов»язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов»язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов»язання позичальника в цілому.

Між тим, позивачем було отримано позовну заяву банку від 27.08.2014 року із вимогою про стягнення з нього заборгованості по сплаті кредиту, що виникла внаслідок невиконання своїх обов»язків по його сплаті ОСОБА_2 Позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вважає, що його порука за виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов»язань перед банком є припиненою в силу ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки банком не було пред»явлено до нього вимогу в 6-ти місячний термін з моменту настання строку виконання основного зобов»язання. З наданих банком розрахунків встановлено, що боржник ОСОБА_2 перестав сплачувати чергові платежі по кредиту з 20.12.2011 року, тобто саме з цього часу почав відлік 6-ти місячних строк звернення банку із позовом до позивача про стягнення із нього як з поручителя заборгованості за кредитом. При цьому, позивач, посилаючись на постанови Верховного суду України, що регулюють спірні правовідносини з урахуванням вимог ст.360-7 ЦПК України просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з урахуванням наведених ним у позові та у відповідних постановах Верховного суду України обставин та доводів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на правомірність дій банку про пред»явлення позову до поручителя, оскільки строк дії кредитного договору із позичальником ОСОБА_2 станом на час звернення із позовом до ОСОБА_1 не настав, а посилання позивача на 6-ти місячний строк для звернення із такою вимогою є помилковим.

Вислухавши пояснення представників позивачів та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено 20.11.2007 року кредитний договір, за яким позичальник отримав грошові кошти в розмірі - 68 116,50 доларів США під 13,29 % річних строком до 20.11.2022 року (а.с.6-11).

В забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено 20.11.2007 року договір поруки (а.с.12-13).

За умовами п.1.1 договору поруки від 20.11.2007 року ОСОБА_1 (надалі позивач) поручився перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 (надалі позичальник) в повному обсязі зобов»язань, що витікають з Кредитного договору від 20.11.2007 року, в тому числі повернути до 20.11.2022 року кредит в сумі - 68 116, 50 доларів США, сплати відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Крім того, за умовами п.5.3 вказаного договору поруки передбачено, що дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору за виконання поручителем своїх зобов»язань, згідно з умовами цього Договору.

За статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У зв»язку з невиконанням позивальником своїх зобов»язань за кредитним договором в серпні 2014 року ПАТ «КБ «Надра» було подано до суду позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитом як до позичальника ОСОБА_2, так і до позивача як поручителя ОСОБА_1 (а.с.15-18)

За наданими розрахунками заборгованості позичальника встановлено початкову дату виникнення заборгованості як 20.12.2011 року (а.с.19-20).

В серпні 2014 року до позивача ОСОБА_1 та позичальника ОСОБА_2 банком було подано досудові вимоги про погашення заборгованості (а.с.21,22).

Як вбачається з позовної заяви, позивач, посилаючись на пропущення ПАТ «КБ «Надра» 6-ти місячного строку на звернення до нього із позовом про стягнення заборгованості, просив позов про визнання поруки припиненою задовольнити, керуючись ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Між тим, вимоги позивача про пропущення відповідачем строку звернення до поручителя із позовом є помилковими, оскільки за умовами п.1.3 укладеного між сторонами Договору поруки від 20.11.2007 року передбачено, що відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов»язання, так і при невиконання позичальником зобов»язань в цілому.

Крім того, за умовами п.5.3 договору поруки його дія закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов»язань по кредитному договору та виконанням поручителем своїх зобов»язань за умовами цього договору.

Також, за умовами п.1.2 договору поруки передбачено відповідальність Поручителя перед кредитором в повному обсязі та відповідальність поручителя і позичальника як солідарних боржників.

Крім того, судом встановлено, що поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджується з умовами Кредитного договору (п.1.5 Договору поруки).

Згідно п.24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зз змінами і доповненнями, внесеними постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року N 7 зазначено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З врахуванням того, у кредитному договорі визначено строк його дії до 20.11.2022 року, який ще не настав, а ПАТ КБ «Надра» скористався своїм правом на дострокове стягнення заборгованості до закінчення дії кредитного договору в 2014 році, визначивши його настання строком виконання основного зобов»язання, тому саме в цей час він скористався своїм правом на стягнення заборгованості по кредиту з поручителя достроково.

З огляду на наведене, підстав для визнання договору поруки від 20.11.2007 року припиненим суд не вбачає.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч.3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно положень ст. 10 ЦП К України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. ст. 59-61 ЦПК України обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З врахуванням досліджених обставин справи суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача, оскільки ним в розумінні вимог ст.559 ЦК України не було надано під час розгляду справи доказів та наведено нових обставин, які б могли бути підставами для припинення поруки ОСОБА_1 за договором поруки від 20.11.2007 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 293, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», третя особа: ОСОБА_2 про визнання договору поруки від 20 листопада 2007 року припиненим, - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: