АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Слащуку А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання послуг адвоката в інтересах ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про знесення об'єкту незаконного та самовільного переобладнання та відшкодування моральної шкоди , -

Справа №754/19758/2014
№ апеляційного провадження:22-ц-796/5509/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Таран Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про знесення об'єкту незаконного та самовільного переобладнання та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу в якій вона просить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги позивача ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Оскільки перепланування яке здійснено відповідачем не влаштовує позивача, тому вона має намір поновити всі свої законні права на право спільного користування приміщенням, здійснити всі необхідні дії для знесення самочинного будівництва та повернення приміщення коридору до первісного стану.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволені позовних вимог позивача ОСОБА_3 виходив з того, що нормами чинного законодавства передбачено обов'язок саме особи, яка допустила самовільне переобладнання, за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Однак, дверний проріз облаштований на території 6-го поверху житлового будинку не відповідачем по справі, а попереднім власником квартири, тому жодних правових підстав зобов'язувати відповідача по справі за власний рахунок привести приміщення до попереднього стану не має.

При цьому суд першої інстанції, врахував те, що відповідач не заперечував щодо знесення об'єкту самовільного будівництва та повернення зайнятої частини коридору загального користування в попередній належний стан позивачем за власний рахунок.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 жовтня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О., відповідач ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_7 (колишнє прізвище - ОСОБА_7) квартиру АДРЕСА_1.

Попередній власник квартири № 24 самовільно здійснив на свій власний розсуд без будь-якого попереднього погодження із власником квартири позивача № 23 перепланування наступного об'єкту - влаштування дверного прорізу на території 6-го поверху житлового будинку.

Як убачається з приписів - попереджень від 15 січня 2009 року та 26 червня 2014 року, ОСББ «Барвінок» попереджало власника квартири АДРЕСА_1, про те, що відгородження коридору можливе лише за згодою сусідів, оскільки в цьому коридорі знаходиться електролічильник квартири № 23 та пропонував демонтувати встановлену стіну з дверима у добровільному порядку.

Згідно ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню загальне майно у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ним в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Відповідно до ст. 152 ЖК України, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадиться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, визначено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках.

Відповідно до п.1.4.6 вказаних Правил, обов'язок власника жилого будинку або жилого приміщення у будинку, що припустив самовільне переобладнання або перепланування цього приміщення, за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану обумовлений порядок порушенням конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, а також погіршенням технічного стану будинку в цілому та порушення прав інших споживачів.

Отже нормами чинного законодавства передбачено обов'язок саме особи, яка допустила самовільне переобладнання, за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

В той же час матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_4 перегородку не облаштовував, оскільки квартиру придбав лише 31 січня 2014 року, в той час як приписи про знесення перегородки надсилалися попередньому власнику квартири ще в 2009 році.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі договору про надання послуг адвоката в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя - доповідач:

Судді: