Справа № 211/4861/15-ц
Провадження № 2/211/1958/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

12 листопада 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Мариненко Е.П.

за участю: позивача ОСОБА_1

за відсутністю: відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про вселення у житлове приміщення, визначення порядку користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася до суду 04 серпня 2015 року з позовом, вказавши, що з 23 вересня 2005 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який рішенням суду від 04.03.2011 р. між ними розірвано. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу від 04 вересня 2009 року вони придбали 3-кімнатну квартиру № 4 в будинку № 5а по бул. Кірова в м. Кривому Розі, загальною площею 61,6 кв.м., житловою площею 36,7 кв.м. Згідно цього договору, право власності на ? частину квартири зареєстровано за відповідачем і ? частини за нею, позивачем. В квартирі зареєстровані вона з донькою та відповідач.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 вона з дитиною проживала в квартирі, однак змушена була змінити місце проживання, оскільки відповідачем створювалися нестерпні умови для проживання. По взаємній домовленості вони з відповідачем несуть порівну витрати на комунальні послуги, однак в останні 2 роки вона неодноразово намагалася потрапити до квартири, так як відповідач змінив замки на вхідних дверях, а в липні цього року не впустив її до квартири.

Тому з метою проживання з дочкою в квартирі вона просить визнати порядок користування житловим приміщенням, виділивши їй з донькою в користування по плану дві ізольовані житлові кімнати: кімнату 5 площею 7,1 кв.м. з лоджією 1,6 кв.м. та житлову кімнату 2 площею 12,5 кв.м. з лоджією 1,8 кв.м., відповідачу виділити в користування ізольовану житлову кімнату площею 17,1 кв.м. Кухню площею 8,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,6 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., вбудовану шафу площею 0,5 кв.м., коридор площею 8,6 кв.м. залишити в спільному користуванні. Вселити її з донькою до квартири, зобовязавши відповідача передати ключі від вхідних дверей та зобовязати ТОВ «Житлосервіс-КР» заключити окремо з нею та відповідачем особисті рахунки на сплату комунальних послуг.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 на задоволенні вимог наполягала з підстав, викладених в позові, просила задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомив.

Представник третьої особи ТОВ «Житлосервіс-КР» в судове засідання не зявився, про дату слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки в суд не повідомили.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували з 23 вересня 2005 року в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 04.03.2011 р. між ними розірвано (а.с. 10,12 копії свідоцтва про шлюб, рішення суду).

Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11 копія свідоцтва про народження).

В період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 вересня 2009 року сторони придбали квартиру № 4 в будинку № 5а по бул. Кірова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, кожному з них належить на праві приватної спільної часткової власності по ? частці квартири (а.с.5-6 копія договору, а.с. 7 копія витягу, а.с. 13 копія свідоцтва про шлюб).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України ""Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22 грудня 1995 року № 20 роз'яснено судам, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири), законодавець закріпив право членів сім'ї власника на проживання в цьому житлі.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що запропонований позивачем порядок користування квартирою відповідає вимогам закону, оскільки площа кімнат, які позивач просить виділити їй та дитині, не порушує права відповідача як співвласника. Належним чином повідомлений про дату слухання справи відповідач в судове засідання не зявився, заперечення та їх обґрунтування суду не надав.

Між сторонами існують складні психологічні відносини, тому зважаючи на встановлені факти, те, що відповідач чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, які унеможливлюють їй вільно користуватися житлом, суд розцінює дії відповідача як порушення законних прав позивача у її праві користуватися житлом, та вважає за необхідне зобов'язати відповідача не чинити перешкод позивачу у користуванні квартирою.

Позовні вимоги про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло сервіс-КР» укласти з позивачем та відповідачем окремі договори на особисті рахунки та зобовязання відповідача передати ключі від вхідних дверей у квартиру є похідними від основної позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою, тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.355,356,358 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Вселити ОСОБА_1 та неповнолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в квартиру АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування жилою площею в квартирі № 4 в будинку № 5А по вульвару Кірова в м.Кривому Розі, виділивши у користування ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 жилі кімнати площею 7,1 м2 з лоджією та 12,5 м2 з лоджією, виділивши у користування ОСОБА_2 жилу кімнату площею 17,1 м2, залишивши у загальному користуванні ванну кімнату площею 2,6 м2, вбиральню площею 1,0 м2, кухню площею 8,8 м2, коридор площею 8,6 м2, вбудовану шафу площею 0,5 м2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4