Справа №549/615/15-ц
Провадження№2/549/265/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Орел І.І.

при секретарі Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про зняття арешту з майна, -

встановив:

У грудні місяці 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який мотивував тим, що постановою державного виконавця від 06.11.2012 року в ході виконання виконавчого провадження №24739510 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 гривень було накладено арешт на все майно і заборонено відчужувати його.

Посилаючись на те, що на час звернення до суду заборгованість по сплаті аліментів відсутня, просив зняти арешт накладений вищевказаною постановою державного виконавця.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала повністю.

Представник ВДВС Чорнухинського районного управління юстиції в судове засідання не з»явився.

Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволеннню.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною першою ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника.

Згідно з розясненнями, які містяться в п.24 постанови №2 Пленуму Верховного суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що на час розгляду справи відпали підстави для звернення стягнення на майно боржника, оскільки заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, а також відсутні і підстави для арешту майна позивача, який, відповідно до ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», застосовується для забезпечення реального виконання рішення при зверненні стягнення на майно боржника, а тому визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Стаття 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт,

належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом

про визнання права власності на це майно і про зняття з нього

арешту.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 321, 391 ЦК України, ст. 57, 60, 74 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 57, 60, 212, 214 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Чорнухинського районного управління юстиції від 06.11.2012 року у виконавчому провадженні №24739510 на все майно, що належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачі апеляції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий