Справа №: 164/77/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Долі О.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданих злочином, на загальну суму 19850 гривень 22 копійки, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди та моральної шкоди, завданих злочином, на загальну суму 19850 гривень 22 копійки. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 15.11.2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в смт. Колки Маневицького району Волинської області, відповідач, перебуваючи поряд з приміщенням магазину, що по вул. Центральна, 28, в стані алкогольного сп'яніння, під час суперечки, усвідомлюючи, що ОСОБА_1 перебуває на незначній відстані від металевих вхідних дверей вищевказаного магазину та може отримати тілесні ушкодження в результаті його фізичних зусиль, умисно наніс один удар долонею лівої руки в область її обличчя, внаслідок чого позивач вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей та отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево-потиличної ділянки волосистої частини голови, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 145 від 20 листопада 2014 року належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. 16.11.2014 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125 КК України. По даному кримінальному провадженню позивач була визнана потерпілою. Вироком Маневицького районного суду Волинської області від 6.01.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. В результаті вчинення злочину ОСОБА_1 було завдано майнову шкоду на загальну суму 4850 гривень 22 копійки. Дані кошти позивачем були затрачені на придбання ліків під час стаціонарного та амбулаторного лікування, придбання продуктів харчування, проїзд її та ОСОБА_2 - свідка злочину, виготовлення ксерокопій матеріалів кримінального провадження. Крім того, внаслідок вчинення злочину позивачу також було завдано моральної шкоди, оскільки із-за отриманих тілесних ушкоджень вона була позбавлена можливості займатися фізичною працею, веденням особистого підсобного господарства. Моральна шкода також полягає у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та фізичних стражданнях в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, тяжкості отриманих тілесних ушкоджень, подальшому погіршенні здоров'я, вимушених змінах у звичному способі життя, тривалості лікування. Відповідач неодноразово ображав як позивача, так і її батьків, сестру ОСОБА_5 та її малолітніх дітей. Завдану їй моральну шкоду позивач оцінює в сумі 15000 гривень. Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати завдану шкоду відмовляється, в зв'язку з чим позивач змушена була звернутись за захистом своїх прав до суду. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з відповідача завдану майнову шкоду на суму 4850 гривень 22 копійки, моральну шкоду на суму 15000 гривень, а всього кошти на загальну суму 19850 гривень 22 копійки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, з підстав, викладених у поданій до суду позовній заяві, просили стягнути на користь ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_3 завдану майнову шкоду на суму 4850 гривень 22 копійки, моральну шкоду на суму 15000 гривень, які вони обґрунтували в поданій до суду позовній заяві та в судовому засіданні, а всього кошти на загальну суму 19850 гривень 22 копійки.

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позовних вимог не визнали, просили в їх задоволенні відмовити за безпідставністю. Підтвердили, що 15.11.2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в смт. Колки Маневицького району Волинської області, відповідач, перебуваючи поряд з приміщенням магазину, що по вул. Центральна, 28, під час суперечки штовхнув ОСОБА_1, яка перебувала на незначній відстані від металевих вхідних дверей вищевказаного магазину, долонею лівої руки в область її обличчя, внаслідок чого остання вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей та отримала тілесні ушкодження, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не оспорює, що тілесні ушкодження позивач отримала саме внаслідок його винних дій. Разом з тим, вважають позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди безпідставними, оскільки вони не підтверджені належними доказами. Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 6.01.2015 року, згідно якого відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт, на час звернення позивача до суду та розгляду даної справи не набрав законної сили, а в подальшому - був скасований ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.03.2015 року з направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 7.05.2015 року, згідно якого відповідача після повторного розгляду справи було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на даний час не набрав законної сили. А тому вважають, що і з цих підстав вимоги позивача до задоволення не підлягають.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст.ст. 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно ст. 1195 Цивільного кодексу України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів.

Відповідно до ст. 1202 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

В судовому засіданні встановлено, що 15.11.2014 року, біля 17-ї години 30 хвилин, в смт. Колки Маневицького району Волинської області, внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3, який перебував поряд з приміщенням магазину, що по вул. Центральна, 28, в стані алкогольного сп'яніння, позивачу ОСОБА_1, яка перебувала на незначній відстані від металевих вхідних дверей вищевказаного магазину та в результаті його фізичних зусиль вдарилася головою у металеві замкові дуги дверей, були спричинені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, підшкірної гематоми і садна лівої скронево-потиличної ділянки волосистої частини голови, які належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. 16.11.2014 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 125 КК України. По даному кримінальному провадженню позивач була визнана потерпілою. Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 6.01.2015 року, згідно якого відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт, на час звернення позивача до суду та розгляду даної справи не набрав законної сили, був скасований ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18.03.2015 року з направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Вирок Маневицького районного суду Волинської області від 7.05.2015 року, згідно якого відповідача після повторного розгляду справи було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, на час розгляду справи не набрав законної сили. Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, вказані обставини не оспорюються відповідачем ОСОБА_3 та представником відповідача ОСОБА_4, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, висновку судово-медичної експертизи № 145 від 20.11.2014 року (а.с. 27, 30), висновку додаткової судово-медичної експертизи № 42 від 16.04.2015 року (а.с. 153-154), витягу з кримінального провадження № 0000429 (а.с. 39), вироку Маневицького районного суду Волинської області від 6.01.2015 року (а.с. 71-72).

Судом в ході розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 в зв'язку із спричиненням їй відповідачем ОСОБА_3 15.11.2014 року тілесних ушкоджень в період з 15.11.2014 року по 25.11.2014 року перебувала на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Маневицької ЦРЛ з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, а в подальшому - з 26.11.2014 року по 12.01.2015 року лікувалась амбулаторно за місцем проживання згідно призначень лікаря Маневицької ЦРЛ ОСОБА_8, лікаря ЗПСМ ОСОБА_9 та лікаря-невропатолога Колківської районної лікарні ОСОБА_10 Зазначені обставини в судовому засіданні підтвердили позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2, вказані обставини не оспорюються відповідачем ОСОБА_3 та представником відповідача ОСОБА_4, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, висновку судово-медичної експертизи № 145 від 20.11.2014 року (а.с. 27, 30), висновку додаткової судово-медичної експертизи № 42 від 16.04.2015 року (а.с. 153-154), епікризів № 4780 (а.с. 15), повідомлень Маневицької ЦРЛ № 1703/01-11/2-14 від 26.11.2014 року, № 0334/01-13/2-15 від 5.03.2015 року та № 0335/01-11/2-15 від 5.03.2015 року (а.с. 35, 137, 152), виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 0078 І (а.с. 116), індивідуальної карти амбулаторного хворого № 0078 І, індивідуальної карти амбулаторного хворого № 0166, повідомлення Маневицького районного центру первинної медико-санітарної допомоги № 0158/01-13/2-15 від 18.03.2015 року (а.с. 142).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

При вирішенні заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог про відшкодування майнової шкоди суд виходить із інформації Маневицької центральної районної лікарні, Колківської районної лікарні та Маневицького районного центру первинної медико-санітарної допомоги про перелік та кількість медикаментів та медматеріалів, які були придбані за власні кошти позивачем в період її стаціонарного та амбулаторного лікування, а також інформації Маневицької комунальної центральної районної аптеки про вартість вказаних медикаментів та медматеріалів (а.с. 15, 116, 137, 142, 144, 152, 161), яка витребовувалась судом для перевірки пояснень позивача та представлених нею в обґрунтування заявлених вимог фіскальних чеків про придбання медикаментів та медматеріалів, які містять лише їх групову приналежність (а.с. 40, 88-90).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 було завдано майнової шкоди на загальну суму 2155 гривень 31 копійка, а тому вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вказані кошти були затрачені позивачем на придбання медикаментів та медматеріалів в період її стаціонарного лікування в Маневицькій ЦРЛ, амбулаторного лікування згідно призначень лікаря Маневицької ЦРЛ ОСОБА_8, лікаря ЗПСМ ОСОБА_9 та лікаря-невропатолога Колківської районної лікарні ОСОБА_10, проходження обстеження головного мозку 24.12.2014 року згідно направлення лікаря-невропатолога ОСОБА_10 (711 гривень 48 копійок (затрачені позивачем кошти в період стаціонарного лікування в Маневицькій ЦРЛ та в подальшому згідно призначень лікаря Маневицької ЦРЛ ОСОБА_8) + 383 гривень (затрачені позивачем кошти в період амбулаторного лікування згідно призначень лікаря ЗПСМ ОСОБА_9) + 1060 гривень 83 копійки (затрачені позивачем кошти в період амбулаторного лікування згідно призначень лікаря-невропатолога Колківської РЛ ОСОБА_10) = 2155 гривень 31 копійка).

Суд при вирішенні заявлених позивачем вимог бере до уваги, що відповідно ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а також представити суду докази у підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Суд вважає, що витрати позивача ОСОБА_1 на суму 302 гривні відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 12653 від 24.12.2014 року на сплату благодійних внесків (а.с. 90) відшкодуванню не підлягають, оскільки не пов'язані з її лікуванням.

Згідно ч. 1-2 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з придбанням нею під час лікування продуктів харчування на загальну суму 1500 гривень, до задоволення не підлягають, оскільки позивачем у відповідності до вимог ст.ст. 60, 131 ЦПК України у визначений законом строк не подано у підтвердження вказаних обставин належних доказів. Так, представлений позивачем до матеріалів позовної заяви товарний чек підприємця ОСОБА_11 без номера та дати, із зазначенням періоду з 25.11.2014 року по 19.01.2015 року (а.с. 91), не містить інформації про найменування та кількість відпущених продуктів харчування, особу, якою були придбані ці продукти харчування. Позивачем у відповідності до вимог ст.ст. 60, 131 ЦПК України у визначений законом строк не представлено суду доказів про придбання продуктів харчування саме для її потреб, а не потреб інших осіб, а також у підтвердження необхідності в зв'язку з її лікуванням відповідного харчування. Не містить інформації про особу, якою були придбані продукти харчування, і накладна підприємця ОСОБА_11 без номера та дати, із зазначенням періоду з 16.11.2014 року по 12.01.2015 року (а.с. 149), яка була позивачем представлена суду з порушенням вимог ч. 1-2 ст. 131 ЦПК України, а тому не може бути прийнята як доказ при вирішенні зазначених вимог позивача.

Суд вважає, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_3 позивачу ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка полягала у нервовому потрясінні, моральних переживаннях та фізичних стражданнях в зв'язку із спричиненням їй тілесних ушкоджень, вимушених змінах у звичному способі життя, подальшому погіршенні здоров'я, тривалості лікування. Враховуючи вимоги розумності та справедливості завдану позивачу моральну шкоду суд оцінює в сумі 4000 гривень і в такій сумі, а не в сумі 15000 гривень, вона підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1

Будь-яких доказів у підтвердження решти вимог про відшкодування моральної шкоди позивачем до матеріалів позовної заяви не подано та в судовому засіданні у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України позивачем та її представником не представлено.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь позивача ОСОБА_1 майнова шкода на суму 2155 гривень 31 копійка, моральна шкода на суму 4000 гривень, а всього грошові кошти на загальну суму 6155 гривень 31 копійка.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; 4) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; 5) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; 6) витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 0287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 173 гривень 21 копійка судового збору пропорційно до задоволених судом позовних вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди (4000х243.60/15000+2155.31х243.60/4850.22=173.21).

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 79 гривень 87 копійок судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме: витрат, що пов'язані з явкою позивача та її представника в судові засідання по даній справі, що мали місце 16.03.2015 року, 5.05.2015 року, 12.05.2015 року (а.с. 165-166), які підтверджені належними доказами. Будь-яких належних доказів у підтвердження витрат, що пов'язані з явкою позивача та її представника в інші судові засідання по даній справі, позивачем та її представником у відповідності до ст. 60 ЦПК України в судовому засіданні представлено не було.

Витрати позивача на виготовлення ксерокопій матеріалів кримінального провадження на суму 210 гривень 50 копійок (а.с. 91) відшкодуванню не підлягають, оскільки у відповідності до ст. 79 ЦПК України не відносяться до судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов'язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов'язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов'язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Виходячи з наведеного, витрати, затрачені позивачем ОСОБА_1, як потерпілою по кримінальному провадженню, на проїзд її, а також проїзд свідка ОСОБА_2 (а.с. 92-95, 164-166) відшкодуванню не підлягають, оскільки не відносяться до судових витрат, пов'язаних з розглядом даної справи. Вимоги про відшкодування вказаних витрат у випадку їх належного документального підтвердження ОСОБА_1 мала право заявити і вони могли бути вирішені судом лише в рамках розгляду кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1195, 1202 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень у відшкодування завданої моральної шкоди, 2155 (дві тисячі сто п'ятдесят п'ять) гривень 31 копійка у відшкодування завданої майнової шкоди, а всього кошти на загальну суму 6155 (шість тисяч сто п'ятдесят п'ять) гривень 31 копійка.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 79 (сімдесят дев'ять) гривень 87 копійок судових витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на рахунок УДКСУ у Манев.р-ні(Манев.р-н)22030001 (рахунок отримувача 0287, код отримувача 37950857, код банку отримувача 803014, банк отримувача - ГУДКСУ у Волинській області, найменування суду - Маневицький районний суд Волинської області) 173 (сто сімдесят три) гривень 21 копійку судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: