АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 666/3585/14-ц
Номер провадження 22ц 791/526/2015 Головуючий в І інстанції: Решетов В.В.
Категорія 22 Доповідач: Бугрик В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця «28» дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.,

Суддів: Прокопчук Л.П., Базіль Л.В.

за участі секретаря: Яковенка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 18 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша Херсонська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору довічного утримання,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, зазначивши, що 25.10.2013 року померла її мати ОСОБА_3, яка володіла на праві власності 1/2 частиною житлового будинку № 46 по вул. 29 Східна м. Херсона. Друга частина вказаного домоволодіння належить рідним дочкам ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2. У 1973 році ОСОБА_3 склала заповіт, за яким належну їй 1/2 частину житлового будинку № 46 по вул. 29 Східна у м. Херсоні заповіла дочці ОСОБА_1. Після смерті матері позивачка звернулась до Першої Херсонської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і дізналася, що належна ОСОБА_3 частина домоволодіння вже знаходиться у власності відповідача ОСОБА_2 згідно договору довічного утримання, укладеного у 2009 році.

Позивачка вважає, що вказаний договір довічного утримання (догляду) від 01.06.2009 року не може вважатися дійсним, адже вона має сумнів, що її мати, ОСОБА_3 дійсно мала намір укласти вказаний договір та здійснювала виїзд до нотаріуса для підписання договору, оскільки вона багато часу вела антисоціальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями. Враховуючи похилий вік та щоденне вживання алкоголю, позивач вважає, що ОСОБА_3 вже не перебувала при здоровому розумі та ясній пам'яті, не розуміла значення своїх дій. Також позивач зазначає, що їй достовірно відомо, що ОСОБА_3 не здійснювала виїзд до нотаріальної контори та не мала наміру передавати право власності на належну їй частину будинку відповідачу, а також вважає, що при першому погляді на підпис ОСОБА_3 в договорі довічного утримання (догляду) - він належить не їй, а дуже схожий на підпис відповідачки, який розташований нижче. На думку позивачки підпис ОСОБА_3 є підробленим, а вказаний договір є незаконним та має бути визнаний недійсним в судовому порядку, тому вона звернулось до суду із даним позовом та просить суд визнати недійсним договір довічного утримання (догляду) від 01.06.2009 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений 01.06.2009 року державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1-1217, та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням суду у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. Вказує, що судом не прийнято до уваги той факт, що позивачка постійно проживала із матірю до кінця її життя в одному будинку, що виключає необхідність укладання подібних договорів і судом не враховано те, що відповідачка визнала у судовому засіданні, що саме вона писала своєю рукою прізвище та ініціали замість матері в оскаржуваному договорі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно акту приймання індивідуального домоволодіння, затвердженого 12.08.1988 року, прийнято домоволодіння № 46 по вул. 29 Східній у м. Херсоні від ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно заповіту від 1973 року, посвідченого нотаріусом Першої херсонської нотаріальної контори ОСОБА_7, та за реєстром №1-9839, ОСОБА_3 належну їй частину жилого будинку і надвірних будівель, що знаходиться в м. Херсоні вул. 29 Східна, 46, заповіла ОСОБА_5. 09.11.1982 року ОСОБА_5 уклала шлюб та змінила прізвище на «Москаленко». Після чого 21.02.2002 року шлюб розірвано, однак позивач по даній справі залишила собі прізвище «Москаленко». Крім цього із довідки №974/8 протокол 147 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мала діагноз - Церебросклероз ІІІ, та потребувала постійного стороннього догляду дочки ОСОБА_2

Згідно договору довічного утримання (догляду) від 01.06.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 01.06.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1/1215, ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 у власність 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових споруд і будівель під № 46, що по вул. 29 Східна в м. Херсоні, та земельну ділянку надану у користування, взамін чого ОСОБА_2 зобов'язалась забезпечувати ОСОБА_3 утриманням та доглядом довічно. Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-КГ №171549, виданого 25 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні, ОСОБА_3 померла 25 жовтня 2013 року, про що складено відповідний актовий запис №795.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач не довела заявлені нею підстави для визнання недійсним договору довічного утримання (догляду) відповідно до ст. 309 ЦПК України і не надала належних доказів на підтвердження заявлених вимог, тому відмовив у задоволенні позову.

Але судом неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, тому суд прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, що згідно п.1 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення.

Так, з позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 оспорює договір довічного утримання, укладений 01.06.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, з тих підстав, що ОСОБА_3 цього договору не підписувала.

У період апеляційного розгляду справи ухвалою апеляційного суду від 27 квітня 2015 року по справі було призначено посмертну судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта досліджуваний підпис в графі «ПІДПИСИ: ВІДЧУЖУВАЧ» в договорі довічного утримання (догляду) серії ВМЕ 812525 від 01 червня 2009 року самою ОСОБА_3 або іншою особою не представилося можливим. Відсутність однозначності в оцінці відмінностей не дозволило вирішити питання про виконавця ні в категоричній ні в ймовірній формі. Рукописний запис який виконано в графі «ПІДПИСИ: ВІДЧУЖУВАЧ:» в договорі довічного утримання (догляду) серії ВМЕ 812525 від 01 червня 2009 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою.

Відповідно до Наказу 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» глава 5 п.5 Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або іншої причини (наприклад, неписьменна) не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа, яка визначається зазначеною фізичною особою. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не мала змоги підписати документ, зазначається у тексті документа та в посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. Відповідно до висновку експерта рукописний запис який виконано в графі «ПІДПИСИ: ВІДЧУЖУВАЧ:» в договорі довічного утримання (догляду) серії ВМЕ 812525 від 01 червня 2009 року виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою. Про причини, з яких ОСОБА_3 не могла підписати документ та виконати розшифрування, у договорі довічного утримання не зазначено.

Згідно ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Оскільки за своєю правовою природою будь-який цивільно-правовий договір, в том числі й договір довічного утримання, є правочином, то на нього поширюються загальні положення про правочини, передбачені главою 16 ЦК, зокрема щодо дійсності останнього.

Так, у ст. 203 ЦК України визначено основні критерії чинності правочину, недодержання яких має наслідком визнання його недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Разом з тим, частиною третьою вищенаведеної статті передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8, яка була власницею 1/2 частину житлового будинку № 46 по вул. 29 Східна у м. Херсоні, не поставивши в оспорюваному договорові власного підпису, не виявила волі на його укладення і відповідно на відчуження на користь ОСОБА_2 майна, що є його предметом, як це передбачено ч.1 ст. 626, ст. 744 ЦК України.

На підставі встановлених обставин та досліджених доказів колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про дійсність оспорюваного договору довічного утримання, у звязку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його недійсним підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 215, 626, 744 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 18 грудня 2014 року по даній справі скасувати.

Ухвалити нове, яким договір довічного утримання (догляду) від 01.06.2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 01.06.2009 року, зареєстрованого в реєстрі за №1/1215, визнати недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати судовий збір 243,60 грн. і 121,80 грн., а також вартість проведення почеркознавчої експертизи 2250,24 грн., а всього стягнути 2615,64 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді