У х в а л а

іменем україни

11 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів Євграфової Є.П., Євтушенко О.І.,

Журавель В.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - Амур-Нижньодніпровський відділ державної виконавчої служби Дніпровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», поданою представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 5 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту.

Посилалося на те, що 15 квітня 2008 року між сторонами укладений кредитний договір № 2007-126-М, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 50 000 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 квітня 2008 року між сторонами укладено договір застави, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль марки МВ Sprinter 311CDI, державний номерний знак НОМЕР_1. 22 червня 2011 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. на виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором накладено арешт на предмет застави. Оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена та значно перевищує вартість предмета застави, позивач просить звільнити автомобіль з-під арешту.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 5 листопада 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня

2013 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 5 листопада 2013 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Шуліка А.В., просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вказаним вимогам рішення судів попередніх інстанцій не відповідають.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач є одночасно стягувачем та заставодержателем, тому накладення арешту на заставлене майно не позбавляє останнього права на реалізацію предмета застави.

Судами встановлено, що 15 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладений кредитний договір № 2007-126-М, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит в розмірі 50 000 доларів США.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 квітня 2008 року між сторонами укладений договір застави, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль марки МВ Sprinter 311CDI, державний номерний знак НОМЕР_1.

22 червня 2011 року державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Краснощоковим Л.В. на виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська від 10 березня 2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором накладено арешт на зазначений предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 36 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження за договором, який передбачає передачу належного обтяжувачу на праві власності рухомого майна у володіння боржника, надає обтяжувачу право в разі порушення боржником обов'язків згідно з цим договором витребувати відповідне рухоме майно з володіння боржника. Обтяжувач також має право витребувати майно з володіння боржника за договором, який передбачає зобов'язання боржника передати право власності на рухоме майно обтяжувачу за умови настання певної події в майбутньому. У разі якщо згідно з договором купівлі-продажу рухомого майна з правом або зобов'язанням зворотного викупу або договором купівлі-продажу рухомого майна під умовою, предмет обтяження знаходиться у володінні обтяжувача, у разі порушення боржником обов'язків за цими договорами, обтяжувач має право відмовити боржнику в передачі права власності на предмет обтяження. Реалізація прав обтяжувача згідно з частинами першою - другою цієї статті відбувається з дотриманням вимог, встановлених статтями 27, 28 цього Закону. У разі якщо боржник відступив своє право вимоги і таке відступлення було зареєстроване, то правочин, спрямований на наступне відступлення такого права цим боржником, є недійсним.

Однак відмовляючи в задоволенні позовних вимог, всупереч ст. 214 ЦПК України, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою вищевказані норми закону, за якими заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки у нього є переважне право перед наступними стягувачами на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, при цьому не врахували того, що накладення арешту на спірне рухоме майно унеможливлює виконання умов кредитного договору та договору застави шляхом звернення стягнення на заставлене майно і позбавляє права іпотекодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Також чинне законодавство не обмежує можливих способів звільнення майна з-під арешту залежно від порядку його накладення державним виконавцем.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлені, не перевірені всі докази у справі, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Шулікою Аліною Володимирівною, задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 5 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель О.М. Ситнік