РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/22379/14-ц

пр. № 2/759/1896/15

14 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Журибеди О.М.,

за участю секретарів - Павлишиної А.А.,

Дюрич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації місця проживання,

В С Т А Н О В И В:

03.04.2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та з урахуванням уточнених позовних вимог та просила Позбавити ОСОБА_3 права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виселити її з цього приміщення, зняти ОСОБА_3 у Святошинському районному відділі Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві з реєстрації місця її проживання, зобов'язати ОСОБА_3 на виконання рішення суду невідкладно подати до Святошинського районного відділу Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві власний паспортний документ громадянина України для проставлення у ньому відмітки про зняття її з місця реєстрації та стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати.

В своїй позовній заяві посилається на те, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У листопада 2010 року разом зі своїм чоловіком передали відповідачу у безкоштовне користування вищевказану квартиру та надали згоду на реєстрацію. У зв'язку з тим, що відпала доцільність подальшого користування житловим приміщенням ОСОБА_3 внаслідок розірвання шлюбу з сином позивача, ОСОБА_2 неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про добровільне зняття з реєстрації. ОСОБА_3 добровільно вимоги не виконує, з реєстрації не знімається. Наведеними діями порушуються права позивача як власника, створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечувала, посилаючись на відсутність підстав для задоволення позову, оскільки нею не чиняться будь-які перешкоди у користуванні власністю позивачу, крім цього зазначила, що зняття її з реєстраційного обліку та виселення призведе до порушення прав їх неповнолітніх дітей.

Представник третьої особи Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надіслав до суду лист в якому просить розглянути справу у відсутність представника.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, надіслав до суду лист в якому просить слухати справу без присутності представника та ухвалити рішення в інтересах та на користь дітей.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 01.10.2009 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали у власність квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,70 кв. м., жилою площею - 19,90 кв. м., що підтверджується договором купівлі - продажу квартири, зареєстрованим в реєстрі за № 2123, серії ВМЕ № 735698 (а.с. 5-6).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.10.2013 року, зареєстрованим в реєстрі за № 5508, ОСОБА_2 є спадкоємцем 1/2 частини квартири під АДРЕСА_1, після смерті чоловіка - ОСОБА_4 (а с. 8 - копія свідоцтва). Наведена обставина підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 12.10.2013 року (а.с. 9 копія витягу).

Згідно довідки форми № 3, виданої ЄРРЦ Філія № 810,812 від 02.04.2014 року (а.с. 11), у квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7

Судом встановлено, що між відповідачкою і сином позивачки ОСОБА_5 08.04.2006 року був зареєстрований шлюб (а.с. 28). В шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_5 народилися діти: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 33-34), які зареєстровані і фактично проживають в квартирі АДРЕСА_1.

01.04.2014 року рішенням суду розірвано шлюб між ОСОБА_5та ОСОБА_3 (а.с. 36). Згідно рішення суду ОСОБА_5 сплачує ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей (а.с. 37-39), що свідчить про фактичне проживання малолітній дітей зі своєю матір'ю - ОСОБА_3

Позивач неодноразово направляла відповідачу листи про необхідність її зняття з реєстрації в квартирі позивача (а.с. 42-51), проте ОСОБА_3 вказані листи не отримувала, вони поверталися за закінченням терміну зберігання.

Також під час судового розгляду встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була надана відповідачу в безкоштовне користування на невизначений строк, як колишньому члену сім'ї власника квартири.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК Української РСР, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків.

Окрім цього встановлено, що з позивачкою проживає двоє неповнолітніх дітей, які зареєстровані у спірній квартирі та мають право на користування нею, що не заперечується сторонами, проте, вимог до дітей не заявлено.

Рішенням Святошинського районного суду від 26.11.2014 року Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком та переведення обов'язку виплати аліментів з батька на матір залишено без задоволення (а.с. 199-201). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.01.2015 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2014 року залишено без змін (а.с. 202-203).

Таким чином на сьогоднішній день діти мають рівне право на проживання як з батьком так і з матір»ю, а задоволення позовної вимоги про виселення ОСОБА_3 призведе до порушення прав неповнолітніх дітей на проживання разом з батьками.

У відповідності до ст. 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

ч. 1 ст. 156 ЖК Української РСР передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно зі ст. 158 ЖК Української РСР наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Як встановлено судом під час судового розгляду ОСОБА_3 була вселена у спірне житло за згодою позивача та її покійного чоловіка ОСОБА_4 Після припинення шлюбних відносин відповідача з сином позивача, ОСОБА_3 залишилася проживати у спірній квартирі проте угода чи договір між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо порядку користування квартирою чи найму жилого приміщення не укладались.

До членів сім»ї наймача (власника) будинку (квартири) належать особи, зазначені у ч. 2 ст. 64 ЖК Української РСР, а саме дружина наймача (власника) їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з сином власника житлового приміщення, проте з 29.10.2009 року вже не була членом сім»ї власника відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР, оскільки власник квартири ОСОБА_2 проживала та була зареєстрованою в іншому житловому приміщенні та вони не вели спільного господарства, що підтверджується довідкою форми № 3 від 03.02.2014 року (а.с. 31).

У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частинами 1, 2, 3 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення свої прав.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод позивачу у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, а у виселенні відповідача необхідно відмовити.

Також підлягає задоволенню вимога, щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовна вимога про зняття ОСОБА_3 у Святошинському районному відділі Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві з реєстрації місця її проживання не підлягає задоволенню, оскільки Святошинський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві не є стороною у справі, а лише третьою особою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 156, 158 ЖК Української РСР, ст. 151 СК України, ст.ст. 317, 319ЦК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 30, 57-60, 88, 175, 179, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-ті особи Святошинський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення права користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації місця проживання - задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_2 у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, визнавши ОСОБА_3 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя