Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер 233/6672/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Леміщенко О.О.
Номер провадження 22-ц/778/2521/15 Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.,

Онищенка Е.А.

при секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову, зазначала, що вона працювала у відповідача з 08 січня 2004 року до 13 жовтня 2014 року на посаді інженера-конструктора. Після звільнення розрахунок з нею не був проведений у повному обсязі, заборгованість по заробітній платі було виплачено лише 04 грудня 2014 року. У зв'язку з затримкою заборгованості по заробітній платі їй було спричинено моральну шкоду, яка виразилась у тому, що протягом усього часу затримки вона нервувала з приводу неотримання належних до виплати сум, вимушена була докладати зусиль для організації свого життя, обмежуючи себе у придбанні продуктів харчування, одягу, ліків.

На підставі викладеного, просила суд, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки повного розрахунку, за період з 14 жовтня 2014 року по 04 грудня 2014 року в сумі 6074, 42 грн., а також відшкодувати моральну шкоду в розмірі 5000, 00 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2014 року по 04 грудня 2014 року включно в сумі 4230, 16 грн. та моральну шкоду в сумі 500, 00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, Костянтинівське державне науково-виробниче підприємство "Кварсит" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит" на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14 жовтня 2014 року по 04 грудня 2014 року включно в сумі 4230, 16 грн. та моральної шкоди в сумі 500, 00 грн.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від апелянта та позивача у справі надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 08.01.2004 року по 13.10.2014 року працювала на посаді інженера-конструктора. Звільнена у зв"язку з розірванням строкового трудового договору на підставі наказу №266 від 13.10.2014 року.

В день звільнення відповідач з нею розрахунок не провів.

Довідкою КДНВП "Кварсит" №1-25 від 19.01.2015 року підтверджено, що розрахунок при звільненні у сумі 6536,00 грн. з ОСОБА_3 було проведено 05.12.2014 року.

Згідно з бухгалтерською довідкою підприємства №1-33 від 20.01.2015 року середньоденна заробітна плата становить 183,92 грн.

Відповідно до наказу пл. КДНВП "Кварсит" №191 від 03.09.2014 року на підприємстві подовжено режим неповного робочого тижня, визначений у наказі від 01.08.2014 року №176 покращення фінансової ситуації.

Відповідно до довідки підприємства №1-15 від14.01.2015 року в період з 01.10. 2014 року по 31.12.2014 року підприємство працювало за графіком триденного робочого тижня відповідно до наказу по підприємству від 01.08.2014 року №176.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закон передбачає презумпцію вини власника або уповноваженого ним органу у несвоєчасному розрахунку при звільненні.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, доводи і заперечення сторін, дав належну оцінку всім наданим суду доказам у їх сукупності та обґрунтованно виходив з доведеності позовних вимог та наявності передбачених ст. ст. 116,117 КЗпП України підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 14.10.2014 року по 04.12.2014 року в розмірі 4230 грн.16 коп., оскільки остаточний розрахунок з позивачкою вчасно не проведений.

Щодо доводів апелянта у непроведенні остаточного розрахунку в день звільнення позивачки у зв'язку з тяжким фінансовим становищем підприємства і відсутністю грошових коштів, що пов'язано із державною забороною експорту продукції КДНВП "Кварсит" на територію Російської Федерації, судова колегія зазначає наступне.

Пунктом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

Вказані обставини не звільняють відповідача від покладеного на нього ст. 116 КЗпП України обов'язку проведення розрахунку саме у день звільнення та не доводять відсутності вини в затримці і не звільняють від встановленої ст. 117 КЗпП України відповідальності у вигляді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині стягнення на користь позивачки середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення в цій частині та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Суд також дійшов правильного висновку про те, що позивачці заподіяна моральна шкода.

Порушення гарантованих Конституцією України прав позивача на своєчасну оплату праці є доведеним фактором наявності моральної шкоди.

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від його додаткових зусиль для організації свого життя.

Затримка розрахунку при звільненні є порушенням трудових прав працівника, що свідчить про заподіяння останньому моральної шкоди.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства "Кварсит"відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 27 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: