АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа №638/3698/15-ц. Головуючий 1 інст.: - Штих Т.В.
Провадження №22-ц/790/8473/15. Суддя-доповідач: - Кокоша В.В.
Категорія: самочинне будівництво.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: - Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, 3-особи: адміністрація Дзержинського району Харківської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області - про знесення самочинного будівництва,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_7 звернувся в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори 15 лютого 1999 року, він є власником 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1.

Співвласником 65/300 часток цього ж домоволодіння є ОСОБА_6

Зазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці загальною площею 600 кв. м.

У 1980 році ОСОБА_6 самочинно збудувала на земельній ділянці житловий будинок літ. «Д-1», який не відповідає будівельним нормам і правилам та суттєво порушує його права як співвласника домоволодіння.

Посилаючись на вказані обставини та ст. 376 ЦК України, ОСОБА_7 просив суд зобов'язати ОСОБА_6 знести самочинно збудований житловий будинок літ. «Д-1», розташований по АДРЕСА_1

Відповідачка ОСОБА_6 позов не визнала.

При цьому посилалася на те, що самочинно збудований нею житловий будинок не порушує будь-яких прав співвласника домоволодіння ОСОБА_7

Вважала, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з позовом в суд за захистом свого порушеного права, а тому просила суд застосувати строк позовної давності до заявлених позивачем вимог.

Представники адміністрації Дзержинського району Харківської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_6 знести самочинне будівництво літ. «Д-1» по АДРЕСА_1 за власний рахунок.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що відповідачка самочинно збудувала житловий будинку літ. «Д-1», чим порушила права позивача як співвласника домоволодіння.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори 15 лютого 1999 року, ОСОБА_7 є співвласником 35/100 часток домоволодіння АДРЕСА_1 ( а. с. 10).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори 25 січня 2003 року, ОСОБА_6 є співвласником 65/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1 ( а. с.130-131).

Інші співвласники домоволодінні ОСОБА_8, ОСОБА_9, кожній з яких належало на право власності по 65/300 часток домоволодіння АДРЕСА_1, померли на час розгляду справи судом.

У 1981 році ОСОБА_6 частково знесла сарай літ. «Б» та на його місці самочинно, без відповідного проекту та отримання необхідних дозволів, збудувала житловий будинок літ. «Д-1», загальною площею 30,3 кв. м., який складається із житлової кімнати 3-1 пл. 6, 5 кв. м., житлової кімнати 3-2 пл. 14,2 кв. м., кухні 3-3 пл. 6,7 кв. м., тамбуру ІV пл. 1, 3 кв. м., санвузлу V пл. 1,6 кв. м. (а. с. 17-21).

З 1981 року по теперішній час ОСОБА_6 та її сім'я постійно проживає у самочинно збудованому житловому будинку літ. «Д-1», оскільки іншого житла вони не мають.

Згідно ч. ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 22, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Таким чином, знесення самочинного будівництва можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Матеріали справи не містять доказів того, що самочинно збудований ОСОБА_6 житловий будинок літ. «Д-1» порушує права інших співвласників домоволодіння, а його перебудова неможлива відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами.

Як на підставу задоволення позову ОСОБА_7 посилався на те, що збудований ОСОБА_6 житловий будинок літ. «Д-1» порушує його права, оскільки він не може приватизувати земельну ділянку, візуально будинок знаходиться в аварійному стані і становить небезпеку іншим співкористувачам через близькість знаходження до основної будівлі.

Відповідно до ст. ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Під час розгляду справи судом ОСОБА_7 не надав належних та допустимих доказів того, що він звертався до Харківської міської ради з заявою про приватизацію земельної ділянки АДРЕСА_1 та йому було відмовлено у приватизації вказаної земельної ділянки через наявні на ній самочинного будівництва.

Крім того, ОСОБА_7 не надав доказів того, що збудований відповідачкою житловий будинок літ. «Д-1» знаходиться в аварійному стані та становить небезпеку для співвласників домоволодіння.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та помилково дійшов висновку про те, що самочинним будівництвом житлового будинку літ. «Д-1» відповідачка ОСОБА_6 порушила права позивача ОСОБА_7 яки є одним із співвласників домоволодіння.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 відмовити за його недоведеністю.

Посилання ОСОБА_6 на те, що позивач пропустив строк позовної давності на звернення з позовом в суд за захистом свого порушеного права, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

За змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов'язані з позбавленням права володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв'язку з цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6, 3-особи: адміністрація Дзержинського району Харківської міської ради, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області про знесення самочинного будівництва - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: