У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3, на рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «Компанія «Ельба», про визнання недійсним відчуження (відступлення) частки в статутному капіталі,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «Компанія «Ельба», про визнання недійсним відчуження (відступлення) частки в статутному капіталі.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3, просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, ню з моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя, а тому право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу.

Урахувавши те, що предметом спору є визнання недійсним відчуження (відступлення) ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 частки у статутному капіталі ТОВ «Компанія «Ельба» у розмірі 36% статутного капіталу товариства, а не компенсація вартості його частки, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України викладеною в постанові від 3 липня 2013 року у справі № 6-61 цс 13, право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого з подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч вимогам ст. 65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення до статутного капіталу.

Подальше розпорядження учасником товариства його частковою в статутному капіталі з огляду на положення ст. ст. 116, 147 ЦК України є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «Компанія «Ельба», про визнання недійсним відчуження (відступлення) частки в статутному капіталі.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк