Провадження № 4-с/344/128/15
У Х В А Л А

16 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_2, субєкт оскарження державного виконавця Курочка І.І. ВДВС Сумського міського управління юстиції Сумської області, на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2, в інтересах якої дії ОСОБА_3, звернулася в суд з скаргою про визнання протиправними дії державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції; скасування постанову від 27.11.2015р. про відкриття виконавчого провадження.

Скаржник скаргу обґрунтувала тим, що 21.09.2009 року суддею Івано-Франківського міського суду було видано наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 6703.11 грн. та судових витрат. 03.04.2015 року державний виконавець відділу ДВС Сумського міського управління юстиції виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скаржник вважає винесеною після закінчення строків предявлення виконавчого документу.

Представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд скарги без його участі.

Представник суб'єкта оскарження в судове засідання не зявився, подавши заперечення до суду, просив в скарзі відмовити та розглядати скаргу без участі представника.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій державного виконавця при примусовому виконанні судового наказу виданого Івано-Франківським міським судом.

Судом встановлено, що 03.04.2015 року постановою державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження на виконання судового наказу та виданого 21.09.2009 року Івано-Франківським міським судом виконавчого листа №2-н-11588, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 6766.63 грн. (а.с.24-25). Однак як встановлено судом дане виконавче провадження відкрите повторно.

Як вбачається з матеріалів скарги, 25.07.2011 року було постановою державного виконавця відділу ДВС Сумського міського управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавче провадження на виконання судового наказу №2-н-11588 виданого 21.09.2009 року Івано-Франківським міським судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Плюс Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 6766.63 грн., а постановою від 27.11.2014р. виконавчий документ повернуто стягувачу та вказано про можливість повторного предявлення виконавчого документу до 27.11.2015р.

Представник скаржника вказує в скарзі на те, що при відкритті провадження та подальших дій субєкт оскарження не дотримався вимог законодавства. Дані доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

На підставі ст..19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, в тому числі за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. У заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач вправі зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, місцезнаходження його майна тощо), а також шляхи отримання ним коштів, стягнутих з боржника. У заяві про відкриття виконавчого провадження щодо виконання рішення про майнове стягнення стягувач має право просити державного виконавця накласти арешт на майно та кошти боржника та оголосити заборону на його відчуження.

Як слідує зі ст..20 цього ж закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

При цьому, за вимогами ст..22 цього ж закону виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року ( в редакції після внесення змін), якщо інше не передбачено законом. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення. Заперечуючи скаргу, субєкт оскарження звернув увагу суду на ст..23 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст..25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Отже, державний виконавець при відкритті виконавчого провадження повинен перевіряти строк предявлення виконавчого документу до виконання, що було дотримано субєктом оскарження.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема пред'явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред'явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується (ч. 2 ст. 23 Закону України "Про виконавче провадження").

А тому, враховуючи річний строк предявлення до виконання судового наказу саме повторно, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби (далі ВДВС) Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_2, субєкт оскарження державного виконавця Курочка І.І. ВДВС Сумського міського управління юстиції Сумської області, на дії державного виконавця - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.