Справа № 202/8598/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради про встановлення факту належності документу, -

В С Т А Н О В И В:

12.11.2015 року заявник звернувся до суду з зазначеною заявою, вказуючи, що 16.05.2014 року померла його мати ОСОБА_4. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру № 137, розташовану за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», 125. Під час свого життя його мати склала заповіт на його імя. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через те, що заповіт складений на імя ОСОБА_3, а в його паспорті його прізвище зазначене як «Скнарь».

Таким чином, помилка, допущена при складанні заповіту позбавляє його можливості оформити свої спадкові права. Просив встановити той факт, що заповіт від 12.08.1996 року, складений ОСОБА_4 та посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, за реєстровим № 1-2692, згідно з яким заповідач на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_3, належить ОСОБА_3.

Заявник в судове засідання не зявився, завчасно письмово сповістив суд про можливість розгляду справи за його відсутності та просив заяву задовольнити (а.с. 99).

Представник заінтересованої особи, Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином (а.с. 100).

Суд, дослідивши письмові докази по справі, матеріали спадкової справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.05.2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9). Заявник, ОСОБА_3 є її сином, що підтверджується свідоцтвом про народження на а.с. 8.

12.08.1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 за реєстровим № 1-2692 на імя ОСОБА_3 (а.с 6).

Із оглянутої судом копії спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що заявник, ОСОБА_3 у встановлений законом строк звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 12.08.1996 року через те, що заповіт складений на імя ОСОБА_3, а в його паспорті його прізвище зазначене як «ОСОБА_3І.» (а.с. 10, 11).

Також, судом встановлено, що заявник 23.03.2015 року отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на земельну ділянку за заповітом від 08.08.2012 року.

Таким чином, з аналізу письмових доказів, а саме: копії свідоцтва про народження заявника, копії його паспорту та матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4, можна зробити висновок, що заповіт складений від імені ОСОБА_4, померлої 16.05.2014 року на імя ОСОБА_3 належить заявникові, ОСОБА_3

Враховуючи, що встановлення факту належності заповіту, складеного ОСОБА_4 12.08.1996 року має юридичне значення, оскільки дозволяє заявнику оформити спадкові права, даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ст.. 256 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.10, 11,60, 209, 213-215 , 259 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити той факт, що заповіт від 12.08.1996 року, складений ОСОБА_4, та посвідчений державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, ОСОБА_5, за реєстровим № 1-2692, згідно з яким заповідач на випадок своєї смерті заповідала усе своє майно, де б воно не було та з чого воно б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_3, належить ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.А. Бєльченко