Справа № 603/199/15-ц
Провадження №2/603/72/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Монастириський районний суд Тернопільської області вскладі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

за участю секретаря Швець Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті у фактичне управління спадковим майном вступила її мати ОСОБА_5, яка ІНФОРМАЦІЯ_2. померла, нотаріально не оформивши за життя своїх спадкових прав. Дане спадкове майно прийняла позивач, оскільки на час смерті спадкодавця проживала разом із померлою. Проте, одержати у нотаріальній конторі свідоцтво про прийняття спадщини не може у зв'язку з відмовою у вчиненні нотаріальної дії, так як будинковолодіння, що підлягає спадкуванню, належить до суспільної групи - колгоспний двір.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явились, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності.

Відповідач - Григорівська сільська рада Монастириського району Тернопільської області (заміна відповідача в порядку ст. 33 ЦПК України за заявою позивача від 18.05.2015р.) не забезпечила в судове засідання явку представника, однак подала суду заяву, в якій просить розглядати справу за відсутності їхнього представника, й проти задоволення позову не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з»явились, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечили.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно ксерокопії свідоцтва про право особистої власності на будинковолодіння від 29.11.1988р., житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 дійсно відносився до суспільної групи - колгоспний двір, що складається з п»яти членів, головою якого являється ОСОБА_4

Згідно довідки комунального підприємства «Монастириське районне бюро технічної інвентаризації» №68 від 05.03.2015 року, виданої ОСОБА_1, інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, становить 45518 грн., вартість встановлено на момент смерті власника. За даною адресою розміщено: одноповерховий житловий будинок загальною площею 97,9 кв.м, житловою - 64,1 кв.м під літерою «А», стайня «Б», літня кухня «В», комора «Г» з підвалом, огорожа №1, ворота №2, відмостка №3, замощення №4.

На даний житловий будинок 05.08.1988 року КП «Чортківське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» було виготовлено інвентаризаційну справу (ксерокопія інвентаризаційної справи додана до матеріалів справи).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 31.12.1988 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме на: житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1.

Згідно ст.549 ЦК УРСР (1963р.) спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном.

Згідно довідки №123 від 12.03.2015 року, виданої виконкомом Григорівської сільської ради Монастириського Тернопільської області, на час смерті ОСОБА_3 в будинковолодінні постійно проживали та були зареєстровані: дружина голови двору - ОСОБА_5, 1927р.н., син (відповідач) - ОСОБА_3, 1949р.н., син (відповідач) - ОСОБА_2, 1961р.н., дочка (позивач) - ОСОБА_1, 1966р.н.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 року, нотаріально не оформивши своїх спадкових прав.

Після її смерті відкрилась спадщина на будинковолоління, розташоване по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем спадкового майна за законом першої черги, відмови від прийняття спадщини не заявляла, а прийняла спадщину, оскільки станом на 15.04.1991 року та на момент смерті проживала із спадкодавцем, проте, як вбачається із письмової відповіді Монастириської державної нотаріальної контори в Тернопільській області №168/01-16 від 20.03.2015 року, оскільки спадкуванню підлягає майно колгоспного двору, позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ст.ст. 120-121, ст. 123 ЦК Української РСР ( 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування.

Судом встановлено, що усі члени колгоспного двору не ставили питання про витребування частки у майні колгоспного двору.

Згідно поданих ОСОБА_2, ОСОБА_3 заяв, спадщини вони не приймали після смерті своїх батьків, більше того, їм відомо про заявлені вимоги ОСОБА_1, проти визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями не заперечують, оскільки жодних заяв з цього приводу не подавали, і будь-яких дій, які б перешкоджали позивачу реалізувати своє право на спадкування не вчиняли.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Відповідно до ст.ст.1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позивачем доведено обставини, викладені у позовній заяві, а отже, вона, як спадкоємець за законом має право на житловий будинок з надвірними будівлями, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане майно, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1218, 1223, 1225, 1262, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Григорівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 97,9 кв.м, житловою - 64,1 кв.м під літерою «А», стайня «Б», літня кухня «В», комора «Г» з підвалом, огорожа №1, ворота №2, відмостка №3, замощення №4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю. Г. Гудкова