У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І., Мартинюка В.І., Наумчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» про зобов'язання повернути земельну ділянку, за касаційною скаргою приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» на рішення апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

06 березня 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» (далі - ПСП «Нива») про зобов'язання повернути земельну ділянку, посилаючись на те, що 10 листопада 2008 року між її матір'ю, ОСОБА_7, та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки НОМЕР_1. Предметом договору є земельна ділянка площею 3,1198 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області. Даний договір був укладений терміном на 15 років. ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, позивач, як її дочка, прийняла спадщину після її смерті, у тому числі і орендовану відповідачем земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року.

Відповідно до умов договору позивач 25 червня 2014 року надіслала відповідачу повідомлення про розірвання договору та просила після збору врожаю земельну ділянку повернути їй.

У листі-відповіді ПСП «Нива» повідомило, що належна позивачу земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, орієнтовний збір врожаю - кінець серпня 2014 року, що підприємство виконує умови договору та не має наміру достроково розривати договір оренди земельної ділянки.

Позивач просила зобов'язати ПСП «Нива» повернути належну їй земельну ділянкою, площею 3,1198 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 30 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено.

Зобов'язано ПСП «Нива» повернути належну ОСОБА_6 земельну ділянку, площею 3,1198 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району, Київської області. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПСП «Нива» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_6 у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що чинним законодавством України розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачене законом або договором, а тому дійшов висновку, що в договорі оренди земельної ділянки не передбачено можливості розірвання вищезазначеного договору в односторонньому порядку, а тому повідомлення спадкоємця орендодавця ОСОБА_6 про розірвання договору та вимога щодо повернення земельної ділянки не ґрунтуються на умовах договору та вимогах закону.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до п. 2.2 оспорюваного договору оренди до спадкоємиці орендодавця ОСОБА_6 перейшли усі права та обов'язки померлої матері, у тому числі і право на розірвання договору оренди в односторонньому порядку шляхом повідомлення орендаря про розірвання договору за місяць до закінчення збору врожаю поточного року. Дана умова була додержана позивачем, а тому відповідач, як орендар, не має права утримувати належну позивачу земельну ділянку та зобов'язаний повернути її власнику.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 10 листопада 2008 року між ОСОБА_7 та ПСП «Нива» був укладений договір оренди земельної ділянки. Предметом договору є земельна ділянка площею 3,1198 га, яка розташована на території Великововнянської сільської ради Таращанського району Київської області.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач - ОСОБА_6, яка є дочкою померлої, прийняла спадщину після смерті матері та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" <nau://ukr/161-14|st2> відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України <nau://ukr/2768-14>, Цивільним кодексом України <nau://ukr/435-15>, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України <nau://ukr/435-15|st526> зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України <nau://ukr/435-15|st629>).

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із ч. ч. 4-5 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Згідно із п. 2.2 договору оренди земельної ділянки від 10 листопада 2008 року (далі - Договір) договір укладено терміном на 15 років. При переході права власності на землю від орендодавця до іншої особи договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Відповідно до п. 4.2. Договору, договір втрачає чинність у разі його припинення або розірвання.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за місяць до закінчення збору врожаю поточного року.

Тобто в розділі 4 вказаного договору чітко не передбачено можливості розірвання вищезазначеного договору в односторонньому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 25 червня 2014 року повідомила ПСП «Нива» про розірвання договору оренди земельної ділянки від 10 листопада 2008 року в односторонньому порядку на підставі п. 4.4 договору оренди земельної ділянки від 10 листопада 2008 року (а.с. 16).

Згідно листа-відповіді ПСП «Нива» повідомило ОСОБА_6 про те, що належна ОСОБА_6 земельна ділянка засіяна озимою пшеницею, орієнтовний збір врожаю - кінець серпня 2014 року, а також про те, що підприємство виконує умови договору та не має наміру достроково розривати договір оренди земельної ділянки.

За таких обставин, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог, прийшов до правильного висновку, що оскільки договір оренди земельної ділянки не припинив свою дію, так як був укладений на 15 років, та не був розірваний за згодою сторін, як того вимагає ст. 31 Закону України «Про оренду землі», тому відсутні правові підстави для повернення земельної ділянки позивачу.

При цьому судом першої інстанції правильно зазначено, що п. 4.4 договору оренди від 10 листопада 2008 року не передбачено розірвання договору в односторонньому порядку, а визначено, що орендодавець повинен повідомити орендаря про розірвання договору за місяць до закінчення збору врожаю поточного року, тому надсилання ОСОБА_6 повідомлення про розірвання договору оренди земельної ділянки з ПСП «Нива», не має правового значення, оскільки ст. 31 Закону України «Про оренду землі» передбачений порядок розірвання договору оренди землі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів на спростування висновків суду першої інстанції, покладених в основу рішення та доказів, наданих сторонами.

Таким чином, апеляційним судом було помилково скасовано рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

Враховуючи наведене, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст.ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Нива» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 15 червня 2015 року скасувати.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 30 березня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук