Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1202/15-ц
Провадження № 2/711/1039/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

09 квітня 2015 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Придніпровського районного суду м.Черкаси з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що між банком - позивачем по справі та ОСОБА_1 11.09.2008 укладено кредитний договір ABZ2A800001008.

Згідно із договором ПАТ «Акцент-Банк» зобов'язався надати кредит у розмірі 6702,17 дол. США на термін до 10.09.2013, а ОСОБА_1, у свою чергу, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором.

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

Згідно із договором, у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

ПАТ «Акцент-Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а сааме, - видав відповідачу кредит у розмірі 6702,17 дол. США.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитном договором ОСОБА_1 станом на 27.01.2015 має заборгованість - 33049,21 дол. США, яка складається із наступного: 6427,66 дол. США - заборгованість за кредитом; 3019,98 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2211,55 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19801,26 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 15,73 дол. США - штраф (фіксована частина); 1573,02 дол. США - штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов'язання за договором ABZ2A800001008 між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Відповідно до умов договору поруки, а сааме: п. 5, - позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором ABZ2A800001008.

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5-ти календарних днів з моменту її отримання.

Вимога, що була пред'явлена до поручителя, щодо виконання забезпеченого виконання, залишена без задоволення.

Тому, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь заборгованість у розмірі 33049,21 дол. США, що за курсом 15,89 відповідно до службового розпорядження НБУ від 27.01.2015 складає 525151,88 грн. за кредитним договором ABZ2A800001008 від 11.09.2008 та стягнути солідарно судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача за дорученням Толюпа О.В. повністю підтримав заявлені вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечував проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, були належним чином повідомлені про місце, дату та час слухання справи рекомендованими листами, які повернулися на адресу суду з відміткою про неотримання «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням сторони про день та час розгляду справи.

Суд, на підставі ст. ст. 224 - 226 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення за таких підстав:

встановлено, що 11.09.2008р. ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 уклали кредитно-заставний договір №ABZ2A800001008.

За умовами даного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6702,17 дол. США з метою придбання автомобіля, оплати коштів за реєстрацію предмета застави в Державному Реєстрі та оплати винагороди за надання фінансового інструменту, строком до 10.09.2013р. під 16,92 % річних. Крім того, договором передбачена сплата позичальником винагороди, яка сплачується щомісяця в період сплати у розмірі 0,60% від суми виданного кредиту. Період сплати з 24 по 28 число кожного місяця в розмірі 207,34 доларів США.

Згідно із п. 2.1 договору, банк зобов'язується надати позичальникові кредит у розмірі та на умовах, встановлених у цьму договорі, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

Кредитно-заставним договором №ABZ2A800001008 від 11.09.2008 передбачена відповідальність сторін.

Пунком 13.2 договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених статями договору, щодо сплати винагороди та процентів, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченного платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки.

У випадку порушення позичальником зобов'язання щодо повернення основної суми кредиту, передбаченого статтею договору, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченного платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. При цьому, проценти за користування кредитом на суму такого простроченого платежу додатково до вищевказаної пені не нараховуються (п. 13.3 договору).

Відповідно до п. 13.9 договору, при порушенні позичальником будь-якого грошового зобов'язання за договором понад 30 календарних днів, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку штраф у розмірі 250 грн. + 5% від суми невиконаного зобов'язання.

Нарахування неустойки за договором здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно було бути виконане відповідною стороною. Сплата неустойки здійснюється у гривнях. У випадку, якщо кредит видається у іноземній валюті, штраф сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 13.10 договору). Сторони встановлюють строки позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди та процентів за користування кредитом, неустойки тривалістю у 5 років (п.13.11 договору).

Також, між банком та ОСОБА_2 11.09.2008р. укладено договір поруки, за п.2 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інш. платежів, відшкодування збитків. Крім того, у випадку, невиконання боржником зобов»язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.4 договору поруки).

Поручитель з умовами кредитного договору ознайомлений, що підтверджується п. 3 договору поруки.

Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за договором ABZ2A800001008.

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5-ти календарних днів з моменту її отримання. Між тим, борг за кредитним договором погашено не було.

Крім того, відповідно до банківської ліцензії №16, Дозволу №16-3, Додатку до Дозволу №16-3 ПАТ «Акцент-Банк» мав право на здійснення валютних операцій, в т.ч. видачу кредиту ОСОБА_1 в іноземній валюті.

В порушення умов кредитного договору, а також норм ЦК України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свої зобов'язання не виконали, а саме, - не здійснили погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки.

Таким чином, виходячи із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, а саме, - припинено сплату всіх платежів на погашення боргу.

Станом на 27.01.2015 року відповідачі заборгували позивачеві - банку заборгованість, яка складається із: борг по тілу кредиту - 6427,66 доларів США, що еквівалентно 102135,52грн. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), відсотки за користування кредитом, виходячи із процентної ставки 16,92% річних, які нараховані станом на 10.09.2013р. - 3019,98 доларів США, що еквівалентно 47987,48грн., борг по комісії 2211,55 доларів США, що еквівалентно 35141,52грн.

Дана заборгованість підтверджується відомостями розрахунку, який досліджено судом і підлягає до стягнення.

Що стосується стягнення з відповідачів на користь банку штрафу (фіксована частина) в розмірі 15,73 доларів США, то такий штраф слід стягнути у національній валюті гривні - 250грн. 00коп., як передбачено п. 13.9 кредитного договору.

Крім цього, за кредитно-заставним договором від 11.09.2008 року, позивачем нарахована пеня в розмірі 19801,26 дол. США та штраф (процентна складова) - 1573,02 дол. США.

За наданими позивачем розрахунком заборгованості, вбачається, що при нарахуванні штрафу (процентна складова) - 1573,02 дол. США враховані: тіло кредиту, відсотки за користування кредитом та пеня.

За змістом ст. 549 ЦК України, пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Встановлено, що позивач - банк просить застосувати до боржника - відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання), що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Оскільки штраф на пеню не може нараховуватись, то процентна складова (штраф) повинен нараховуватись, включаючи тіло кредиту, комісію та проценти за користування кредитом.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 59 ЦПК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Статтею 546 ЦК Укаїни встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ст.549 ч.1 ЦК України). Поняття та підстави виникнення права на неустойку визначені ст.ст.549, 550 ЦК України.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухове і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суму, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ст. 551 ч.ч. 1,3 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 625 ч.1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, відповідно до ст. 36 Закону України "Про Національний банк України" офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється НБУ. Валютні курси встановлюються Нацбанком за погодженням із Кабінетом Міністрів України.

Крім того, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердж. постановою НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про коригування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Таким чином, укладаючи кредитний договір в іноземній валюті, сторони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Кредитний договір між сторонами по даній справі про отримання позичальником кредиту в іноземній валюті не суперечить положенням ст. 524 ЦК України та умовам зазначеного договору від 11.09.2008р., з якими під час його укладання погодився ОСОБА_1 і, відповідно за договором поруки ОСОБА_2 Відповідно до положень п.10 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" передбачено, що згідно зі ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст. 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 12 згаданої постанови передбачено, що у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини 3 ст.533 ЦК України.

Згідно із ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Ураховуючи, що розмір неустойки, визначений позивачем - 198-1,26 доларів США, що еквівалентно 314642грн. 02коп., значно перевищує суму боргу по тілу кредиту - 6427,66 доларів США, що еквівалентно 102135грн. 52коп., виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає за можливе, відповідно до приписів ст. 552 ЦК України зменшити розмір неустойки - пені до 102135грн. 52коп.

Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Відтак вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України).

По справі встановлено, що банк як фінансова установа, мав право, дозвіл та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій. Наявність у банку індивідуальної ліцензії на здійснення валютних операцій, не передбачено діючим законодавством, в т.ч. на час укладання між сторонами по справі кредитного договору від 11.09.2008 року.

Крім того, як вже зазначалось, стягнення заборгованості, в т.ч. тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами та комісії може відбуватись в іноземній валюті з дотриманням вимог Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93.

Що стосується вимоги щодо стягнення з відповідачів в солідарному порядку штрафу (процентна складова) та пені, то вони підлягають до стягнення у національній валюті - гривні і становити 9263грн. 22коп. та 102135грн. 52коп. відповідно, оскільки вищезазначені положення Декрету КМУ не підлягають до застосування при вирішенні цього питання.

Згідно із ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Як передбачено ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі, як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов'язки та надав відповідачу кредит в сумі 6702,17 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом, а відповідачі, взяті за договорами обов'язки, не виконали, - суму кредиту, відсотки, комісію не повернули, заборгувавши позивачу борг по тілу кредиту - 6427,66 доларів США, що еквівалентно 102135грн. 52коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), відсотки за користування кредитом 3019,98 доларів США, що еквівалентно 47987грн. 48коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), борг по комісії 2211,55 доларів США, що еквівалентно 35141грн. 52коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), а також пеню в розмірі 102135грн. 52коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 250грн. 00коп., штраф (процентна складова) в розмірі 9263грн. 22коп., а тому суд приходить до висновку, що дана заборгованість підлягає до стягнення.

В іншій частині позову необхідно відмовити.

Також, на підставі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акцент-Банк» слід солідарно стягнути судові витрати в сумі 2969грн. 00коп.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 6, 15, 16, 192, 526, 533, 541, 543, 549, 550, 554, 610, 611, 624, 625, 627, 627, 1048, 1054, гл.16 розділу ІV ЦК України, Декретом КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю" від 19.02.1993р. №15-93, ЗУ "Про судовий збір", постановою Пленуму ВССУ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 79, 88, 174, 209, 212-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» заборгованість за договором від 11.09.2008р.: борг по тілу кредиту - 6427,66 доларів США, що еквівалентно 102135грн. 52коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), відсотки за користування кредитом 3019,98 доларів США, що еквівалентно 47987грн. 48коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), борг по комісії 2211,55 доларів США, що еквівалентно 35141грн. 52коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.), а всього 11659,19 доларів США, що еквівалентно 185264грн. 52коп. (за даними курсу НБУ станом на 27.01.2015р. 1 долар США становить 15,89грн.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Акцент-Банк» пеню в розмірі 102135грн. 52коп., штраф (фіксована частина) в розмірі 250грн. 00коп., штраф (процентна складова) в розмірі 9263грн. 22коп., судовий збір в розмірі 2969грн. 00коп., а всього 114617грн. 74коп.

В іншій частині позову відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Позарецька