Справа № 307/1450/15-ц
Провадження № 2/307/973/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 травня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Ніточко В.В., при секретарі Фера В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за невикористану відпустку при звільненні та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за невикористану відпустку при звільненні та моральної шкоди.

Позовні вимоги, мотивує тим, що з 05 березня 2005 року по 24 квітня 2015 року він працював за трудовим договором у відповідача, і виконував роботи пов'язані з перевезення вантажів вантажним автомобілем. На день звільнення відповідач не провела з ним розрахунок, а саме, не виплатила йому компенсацію за невикористану відпустку в сумі 7 155 грн. 63 коп. Крім цього вважає, що своїми діями відповідач заподіяла йому моральну шкоду, яку оцінює в сумі 2000 грн., оскільки він як працівник на протязі 10 років свідомо виконував покладені на нього трудовим договором обов'язки, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, а невиплата йому грошового забезпечення пов'язаного з оздоровленням вплинула на його морально-психологічний стан, через що погіршилося його здоров'я. Просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 в його користь заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку при звільненні в сумі 7 155 грн. 63 коп., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп..

В судове засідання позивач не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засіданні не з'явилася, однак її представник ОСОБА_3 через канцелярію суду подав заяву, в якій просив справу розглянути у їх відсутності, проти позовних вимог в частині компенсації за невикористану відпустку не заперечує, а питання моральної шкоди залишає на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши всі зібрані докази в їх сукупності, виходячи з їх належності та допустимості, приходить до наступного висновку.

Згідно трудового договору ОСОБА_1 з 05 березня 2005 року по 23 квітня 2015 року працював у ОСОБА_2, і виконував роботи з перевезення вантажів вантажним автомобілем.

Із довідки № 8 від 23 квітня 2015 року, виданої ФОП ОСОБА_2, вбачається, що станом на 23 квітня 2015 року заборгованість ФОП ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за невикористану відпустку становить 7 155 грн. 63 коп.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.

Вимогами ст.ст. 24, 47, 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

У відповідності до ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по виплаті компенсації за невикористану відпустку становить 7 155 грн. 63 коп., що не оспорюється відповідачем (в цій частині позовних вимог відповідач проти позову не заперечує), а тому, на думку суду, ця сума повинна бути стягнута з останнього на користь позивача.

При вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 суд вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому такої шкоди внаслідок порушення його права на компенсацію за невикористану відпустку з боку відповідача (не подано жодних доказів), а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

14 травня 2015 року Тячівським районним судом Закарпатської області по даній справі винесено ухвалу про забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Що ж стосується питання розподілу судових витрат по справі, то це питання суд вирішує відповідно до приписів ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, ч.6 ст.154, ст.ст. 197, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 24, 47, 83, 116 КЗпП України, ст.24 Закону України "Про відпустки", суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати компенсації за невикористану відпустку в розмірі 7 155 (сім тисяч сто п'ятдесят п'ять) гривень 63 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок сплаченого судового збору.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Ухвалу Тячівського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року про забезпечення позову по даній справі - скасувати.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які беруть участь у справі але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.В. Ніточко