Справа № 454/23/14 Головуючий у 1 інстанції: Веремчук О.А.
Провадження № 22-ц/783/70/15 Доповідач в 2-й інстанції: Курій Н. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Курій Н.М.,

суддів: Мельничук О.Я., Копняк С.М., за секретаря Куцика І.Б.,

з участю представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сокальської державної нотаріальної контори, треті особи - Белзька міська рада Сокальського району та відділ Держземагенства у Сокальському районі про зобов'язання до вчинення дій,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року у задоволенні вищезазначеного позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, на основі неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Апелянт зазначає, що суд безпідставно залучив до справи третіх осіб, однак, невідомо про які права, обов'язки третіх осіб йдеться в позові та оскарженому рішенні суду.

Апелянт стверджує, що в позові посилався на ст. 1225 ЦК України, як на підставу забезпечення його права, однак, суд в спірному рішенні також посилався на ст. 1225 ЦК України, трактує її як підставу для відмови у задоволенні його права, тобто суд неправильно застосував матеріальне право.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення про задоволення позову

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, учасника судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з таких підстав.

Відповідно до статті 213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що мати позивача - ОСОБА_4, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкоємцем за законом після її смерті є позивач, який вступив у спадкові права, подавши відповідну заяву у нотаріальну контору. Відповідно до довідки виконкому Белзької міської ради Сокальського району Львівської області від 26.03.2013 року № 137/02-09 (а.с.4), ОСОБА_4 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 користувалась земельними ділянками, площею 0,03 га для ведення особистого селянського господарства та площею 0,05 га для обслуговування житлового будинку.

Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п.10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", правило ст.1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, необхідно розуміти так, що така земельна ділянка переходить у власність або у користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні.

Згідно з ч.1 ст.116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.125 ЗК України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Матеріалами справи встановлено, що земельні ділянки, які перебували у користуванні матері позивача - ОСОБА_4 до ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто дня її смерті, в установленому порядку їй не надавались і межі їх не визначались, що не заперечується позивачем та його представником, а відтак, право фактичного користування зазначеними земельними ділянками припинилось зі смертю ОСОБА_4 і не входить до складу спадщини.

Таким чином, нотаріальною конторою підставно відмовлено позивачу у включенні до складу спадщини права користування на земельні ділянки, які перебували у фактичному користуванні ОСОБА_4 на час її смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 і щодо надання яких жодних рішень відповідними органами не приймалось.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогах матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, п.1 ч.1 ст. 314, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 березня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Курій Н.М.

Судді: Мельничук О.Я.

Копняк С.М.