Ухвала

іменем україни

29 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О. Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації, комплексної дитячо-юнацької спортивної школи управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення сум, невиплачених при звільненні, матеріальної допомоги на оздоровлення та вихідної допомоги, за касаційною скаргою Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації (далі - Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської ОДА) на рішення апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи його тим, що з 06 лютого 2007 року він працював на посаді директора ДЮСШ № 1. Наказом № 26-к від 12 липня 2012 року його було звільнено з займаної посади. Рішенням суду звільнення було визнано незаконним та його поновлено на роботі з 11 липня 2012 року. Наказом № 412 від 20 вересня 2013 року його було звільнено з роботи з 28 травня 2013 року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Зазначав, що при звільненні йому не було виплачено грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. ДЮСШ № 1 перебуває у стані ліквідації відповідно до розпорядження голови Херсонської ОДА від 28 січня 2013 року № 36. Звернення позивача до голови ліквідаційної комісії щодо визнання вимог з виплати заборгованості по заробітній платі та сум за невикористані дні щорічної відпустки було залишено без задоволення. З огляду на викладені обставини, враховуючи уточнені позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь: заробітну плату за час невикористаної щорічної відпустки (компенсації за невикористані дні) за період із 23 червня 2011 року по 28 травня 2013 року в сумі 4 603 грн 22 коп.; вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку в сумі 2 101 грн 47 коп.; заробітну плату за час вимушеного прогулу через незаконне звільнення з роботи за період із 17 січня 2013 року по 28 травня 2013 року в сумі 8 806 грн 16 коп.; щорічну матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 6 304 грн 41 коп.; щорічну грошову винагороду за сумлінну працю, зразкове виконання службових обов'язків в сумі 6 304 грн 41 коп.; заробітну плату за серпень 2011 року в сумі 1 648 грн 59 коп.; середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в сумі 21 414 грн 98 коп.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за час невикористаної щорічної відпустки, стягнення вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 17 січня 2013 року по 28 травня 2013 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.

Стягнуто з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської ОДА на користь ОСОБА_3 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 17 січня 2013 року по 28 травня 2013 року в сумі 4 603 грн 22 коп. та вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 2 101 грн 47 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі Департамент освіти і науки, молоді та спорту Херсонської ОДА просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що позивач в період з 2007 року до 11 липня 2012 року працював на посаді директора ДЮСШ №1.

Наказом управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської ОДА від 12 липня 2012 року за № 26-к його було звільнено з роботи з 11 липня 2012 року.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 24 грудня 2012 року звільнення позивача було визнано незаконним та його поновлено на посаді з 11 липня 2012 року.

Наказом начальника управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської ОДА від 28 грудня 2012 року № 55-к «Про поновлення на посаді ОСОБА_3.» позивача поновлено на посаді директора ДЮСШ №1 з 11 липня 2012 року.

Відповідно до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської ОДА від 20 вересня 2013 року № 412 позивача звільнено з посади директора ДЮСШ №1 управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської ОДА на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з 28 травня 2013 року.

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 25 грудня 2012 року за № 988 «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації» від 31 жовтня 2012 року № 822 «Про упорядкування структури обласної державної адміністрації» було утворено Департамент освіти і науки, молоді та спорту обласної державної адміністрації шляхом злиття управління освіти і науки обласної державної адміністрації та управління у справах сім'ї, молоді та спорту обласної державної адміністрації. Департамент став правонаступником Управління.

Розпорядженням голови Херсонської ОДА №36 від 28 січня 2013 року припинено діяльність ДЮСШ №1 шляхом її ліквідації.

Згідно із п. 1.3 статуту ДЮСШ №1 (далі - Статут) засновником ДЮСШ №1 є Херсонська ОДА. Засновник здійснює фінансування школи, її матеріально-технічне забезпечення. Пунктом 1.8 Статуту передбачено, що ДЮСШ №1 є юридичною особою, яка має свій Статут, печатку, штамп, бланк зі своєю назвою, власну атрибутику, рахунки в установах банків або органах державного казначейства.

Пунктом 5.2 Статуту встановлено, що директор ДЮСШ призначається та звільняється начальником управління.

Згідно із п. п. 8.5, 8.9 Статуту ДЮСШ №1 самостійно розпоряджається коштами у процесі провадження фінансово-господарської діяльності. Контроль за фінансово-господарською діяльністю здійснюється директором школи, Управлінням та іншими організаціями в установленому порядку.

Розпорядженням голови Херсонської ОДА від 28 січня 2013 року № 37 утворено комплексну дитячо-юнацьку спортивну школу управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської ОДА (далі - Комплексна ДЮСШ).

Згідно із п. 7.2 Статуту Комплексної ДЮСШ майно належить ДЮСШ на праві оперативного управління, відповідно до чинного законодавства, Статуту закладу та укладених угод.

Рішенням Херсонської обласної ради від 23 квітня 2013 року № 746 «Про надання права оперативного управління цілісним майновим комплексом, розташованим за адресою: м. Херсон, пр. 200 річчя Херсона, 19» право оперативного управління цілісним майновим комплексом, розташованим за адресою: м. Херсон, пр. 200 річчя Херсона, 19, надано Комплексній ДЮСШ управління у справах сім'ї, молоді та спорту Херсонської ОДА.

Відповідно до ст. 240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобов'язує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках - правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу. Одночасно орган, який розглядає трудовий спір, визнає працівника таким, якого було звільнено за пунктом 1 статті 40 цього Кодексу.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що згідно із Статутом ДЮСШ № 1 Департамент займається призначенням та звільненням директора ДЮСШ і здійснює контроль за використанням коштів ДЮСШ №1, а відповідальність за невиплату заробітної плати, компенсацію за невикористані відпустки, вихідну допомогу та середній заробіток за затримку остаточного розрахунку при звільненні повинна нести та юридична особа, яка є розпорядником коштів, нараховує та виплачує заробітну плату, в якій працює працівник. Враховуючи зазначене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач звернувся до суду з відповідним позовом до неналежних відповідачів, які не є власниками майна або правонаступниками ДЮСШ №1, а відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п. п. 17, 19 постанови від 24 жовтня 2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивовано рішення, належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального й процесуального права. При перегляді судових рішень необхідно виходити з повноважень суду апеляційної інстанції, визначених статтею 307 ЦПК, і відповідних їм підстав щодо перегляду судових рішень в апеляційному порядку, передбачених статтями 308 - 311 ЦПК. При цьому апеляційний суд керується статтею 307 ЦПК (відповідним пунктом) та нормою ЦПК, що визначає підстави перегляду судового рішення в такому разі, і відповідно до неї та наданих суду апеляційної інстанції повноважень формулює резолютивну частину своєї ухвали чи рішення.

За наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення або змінює його й не має права передавати із цих підстав справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому судам необхідно виходити з того, що: неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід вважати неправильне визначення предмета доказування чи не з'ясування обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, або інших фактичних даних (пропущення строку позовної давності тощо), неправильну кваліфікацію правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин тощо; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, має місце у випадках зазначення у судовому рішенні певних обставин (фактів), які не підтверджені доказами, їх недостатність, недостовірність та (або) суперечливість, відсутність мотивів прийняття чи неприйняття доказів тощо; невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно; порушення або неправильне застосування матеріального чи процесуального права має місце у разі застосування закону, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню, унаслідок неправильної юридичної кваліфікації правовідносин або неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене чи обмежене тлумачення.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи оскаржуване рішення, на зазначене уваги не звернув, у порушення ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України не дав належної правової оцінки доводам відповідачів щодо пред'явлення позову до не належних відповідачів, обмежившись лише посиланням на наявність вказаної обставини, не врахував, що правова оцінка цієї обставини безпосередньо впливає на правильне вирішення вказаного спору по суті.

З огляду на зазначене, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору. За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту Херсонської обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 08 липня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до апеляційного суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. КасьянГоловуючий
Судді:В.І. Амелін В.П. Гончар С.О. Карпенко Д.О. Остапчук Судді:В.І. Амелін