Справа № 396/3148/14-ц
Провадження № 2/396/82/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2015 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого: Гарбуз Ольга Анатоліївна

за участю секретаря Пономаренко Р.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 15 травня 2013 року позивач передав відповідачу гроші в сумі 24000 гривень. При цьому відповідачем було написано розписку, в якій він зазначив, що поверне кошти до 05 жовтня 2013 року. Однак до цього часу гроші відповідач не повернув, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача на його користь борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28297 грн. та 3% річних в розмірі 660 грн.

В судовому засіданні позивач разом зі своїм представником ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, так як борг в добровільному порядку не повернуто і відповідач не бажає повертати.

Представник відповідача ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог так як ій відомо, що гроші її довіритель не брав, вони обмінювалися машинами і машина яку надав позивач у них в гаражі, а машина яку передавав відповідач господар забрав, але не заперечує, що розписку писав її довіритель, але чому написав пояснити не може.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні посвідчив, що разом із ОСОБА_1, ОСОБА_4 та ще одним свідоком в травні 2013 року були в центі села Рівне та у його присутності писалася розписка ОСОБА_4 про позику 24 00 гривень у ОСОБА_1, який витягнув з кармана та перерахував гроші, номіналом по 200 та 500 грн. та передав ОСОБА_4, а потім поїхали в сільську раду та посвідчили свої підписи на розписці.

Свідок ОСОБА_6 посвідчила, що у неї в приміщенні літньої кухні відбулася передача ОСОБА_1 грошей в розмірі 24 000 гривень ОСОБА_4, які були перераховані особами, номіналом 200 та 500 гривень, а потім поїхали в сільську раду та посвідчили на розписці свої підписи.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні посвідчила, що 15 травня 2013 року до них в сільську раду прийшли ОСОБА_1,ОСОБА_4 тв ОСОБА_5, які попросили посвідчити їх підписи, що нею і було здійснено на борговій розписці про позику грошей, нею було здійснено лише посвідчення підписів, нотаріальні дії, як секретар сільської ради не здійснювалися, держмито не справлялося.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 526, 530, 1046, 1049 ч.1 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2013 року позивач передав під письмову розписку відповідачу ОСОБА_4 гроші в сумі двадцять чотири тисячі гривень. Відповідно до змісту вказаної розписки відповідач зобов'язався повернути одержані кошти до 05.10.2013 року, однак до цього часу гроші не повернув.

Розписка про отримання грошей була предметом огляду в судовому засіданні, копіяя якої знаходиться в матеріалах справи.

У відповідності з п. 1 статті 14 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або акту цивільного законодавства.

Однак, в порушення вимог ст. 1049 ЦК України, у визначений строк відповідач свої зобов'язання по поверненню грошей не виконав.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 1048 ЦК України.

З урахуванням викладеного, оскільки встановлено, що відповідач не виконав свого зобов'язання по поверненню суми позики, з нього підлягає стягненню борг з урахуванням індексу інфляції на 01.09.2014 року в розмірі 28297 грн., згідно розрахунку:

№ з/пМісяцьРікІндекс інфляціїСума боргу (грн.)
1Жовтень00
2Листопад2013100.124024
3Грудень24
4Січень2014100.224072
5Лютий2014102.624697
6Березень2014102.226073
7Квітень2014103.326672
8Травень2014103.827696
9Червень2014101.027962
10Липень2014100.428073
11Серпень2014100.828297

Крім того, в зв'язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов'язання є обґрунтованим застосування до правовідносин між сторонами положень ст. 625 ЦК України і стягнення з відповідача на користь позивача також трьох процентів річних від простроченої суми.

Термін прострочення виконання зобов'язання станом з 05.10.2013 року на 01.09.2014 року складає 11 місяців.

Сума основного боргу з урахуванням індексу інфляції на 01.09.2014 року становить 660 грн. (3%:12х11=2.75х24000=660 грн.). Розміри яких ніхто із сторін не заперечує.

Обставин, які б підтвердили, що за позикою сторони мали намір укласти інший договір судом не встановлено, а представник відповідача підтвердив про відсутність будь-яких доказів про обмін автомобілями в той час як був здійснений обмін автомобілями з новішої моделі, яка була у кристуванні в ОСОБА_4 на старішу модель та було здійснено доплату позвачем 2000 грн. відповідачу, але не навпаки про борг відповідача перед позивачем, що є предметом даої позовної заяви.

Предаставник відповідача не заперечив, що розписка написана відповідачем власноручно.

Факт наявності боргового зобов'язання ОСОБА_4 перед позивачем ОСОБА_1 підтверджений розпискою ОСОБА_4, з якої однозначно вбачається та обставина, що відповідач повинен був до 05 жовтня 2013 року повернути борг в сумі 24000 гривень(ас. 6)

Наявність оригінала розписки у позивача свідчить про невиконання боржником зазначеного зобов'язання.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили в судовому засіданні факт перерахунку номіналом 200 та 500 грн. ОСОБА_1 та передачу грошей в сумі 24 000 грн. ОСОБА_4 та написання розписки в їх присутності, а свідое ОСОБА_7 в цей же день посвідчила їх підписи, що свідчить про передачу грошей позивачем у присутності свідків.

Обов'язок доведення тієї обставини, що ця сума не бралася боржником чи є меншою, чи не передавалися лежить на відповідачеві.

Підстав для звільнення відповідача від виконання зобов'язань за договором позики судом не встановлено, а тому позов до відповідача є обґрунтованим та підлягає задоволенню та стягненню 28297 гривень за договором позики.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно компенсувати позивачу судові витрати в розмірі 290 грн. за рахунок держави, оскільки відповідач є інвалідом 1 групи, яка встановлена 01.07.2015 року та звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5ч.1п.9 ЗУ "Про судовий збір".(а.с.29).

Керуючись ст.ст. 625,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 208, 88, 213-215 ЦПК України,суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики з урахуванням індексу інфляції в розмірі 28297 (двадцять вісім тисяч двісті дев'яносто сім) грн. 00 коп. та 3 % річних в розмірі 660 (шістсот шістдесят) грн. 00 коп.

Компенсувати ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 290 (двісті дев'яносто) гривень за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з моменту проголошення.

Головуючий: О. А. Гарбуз