АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7800/15 Справа № 206/2558/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Малихіна В. В. Доповідач - Кочкова Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнень, посилалось на те, що 09 вересня 2008 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір №DNK0GA, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 102026,07 доларів США на термін до 09 вересня 2018 року. З метою виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким він поручився перед банком за належне виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 Взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує, станом на 03 вересня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 273838,19 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 78859,10 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 75127,66 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 19755,26 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 245853,39 доларів США, від цієї суми віднімається сума у розмірі 158807,27 доларів США, яка відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року була стягнута з відповідачів на користь позивача, різниця становить 260788,14 доларів США, штрафи відповідно до договору: фіксована частина - 10,64 доларів США та процентна складова - 20979,77 доларів США. Тому банк просив стягнути солідарно з відповідачів 273838,19 доларів США, що за курсом 23,50грн. за 1 долар складає 6 435 197,35грн. (а.с.1-2, 63-64).

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року позовні вимоги задоволені. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 273838,19 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 6435197,35 грн., вирішено питання щодо судових витрат (а.с.83-84).

В апеляційній скарзі представник відповідачів ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.86-89).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 09 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNK0GA, відповідно до якого остання отримала кредит 102026,07 доларів США на термін до 09 вересня 2018 року (а.с.10-12). Одночасно з укладенням договору про надання кредиту між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DNK0GA/1 від 09 вересня 2008 р., за яким останній поручився перед позивачем за належне виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_2 (а.с. 16).

Рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, з ОСОБА_2, та ОСОБА_3 солідарно стягнуто на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNK0GA від 09 вересня 2008 року у розмірі 1257559,98 гривень. Стягнуто солідарно з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2,ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок повернення заборгованості за кредитним договором №DNK0GA від 09.09.2008 року - 200 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № SAMDN50OTTC001159479 від 03.09.2008 року - 2600 грн. 17 коп. Стягнуто солідарно з ТОВ "Українське фінансове агентство "Верус", ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № SAMDN50OTC001159479 від 03.09.2008 року - 200 грн. Вирішено питання щодо судового збору та витрат на ІТЗ. Із тексту даного рішення вбачається, що за кредитним договором №DNK0GA від 09.09.2008 року стягнута заборгованість станом на 31.05.2010 року у сумі 158 782,02 дол. США, що за курсом НБУ складає = 1 257 759,98 грн. (а.с.66).

Із розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що станом на 03 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором №DNK0GA від 09.09.2008 року складає 273 838,19 доларів США, з яких заборгованість за кредитом 78859,10 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом - 75127,66 доларів США, заборгованість по комісії за користування кредитом - 19755,26 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 245853,39 доларів США, від цієї суми віднімається сума у розмірі 158807,27 доларів США, яка відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2010 року була стягнута з відповідачів на користь позивача, різниця становить 260788,14 доларів США, штрафи відповідно до договору: фіксована частина - 10,64 доларів США та процентна складова - 20979,77 доларів США. Тому банк просив стягнути солідарно з відповідачів 273838,19 доларів США, що за курсом 23,50грн. за 1 долар складає 6 435 197,35грн. (а.с.3-5, 67-69).

06 квітня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направлено вимогу про виконання зобов'язань, відповідно до якого боржників повідомлено про наявну заборгованість (а.с.7-9).

Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову.

Однак, із висновками суду погодитись не можна з наступних підстав.

У статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012, № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На порушення вимог ст. ст. 214, 215 ЦПК України суд першої інстанції наведених роз'яснень не врахував, не звернув увагу на те, що з боку банку у 2010 році мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, і дійшов помилкового висновку про дію кредитних правовідносин в подальшому та наявність у банку права на нарахування відсотків, пені та штрафу. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносин сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.

Із позовної заяви банку (а.с.2-3, 63-64) вбачається, що позивач не заявляв позовних вимог про стягнення із позичальника коштів, які являються відповідальністю боржника за порушення грошового зобов'язання: встановлений індекс інфляції та 3% річних від простроченої суми, рішення Жовтневого районного суду від 21 вересня 2010 року фактично було виконано 28 жовтня 2010 року, тому рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.307, п. 4 ч.1 ст.309 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

СУДДІ: