Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/6151/14-ц Головуючий у 1-й інст. Загуменнова Н. М.
Категорія 5 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Коломієць О.С., Якухно О.М.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів в порядку регресу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року

встановила:

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 758 грн. в рахунок сплачених нею витрат за комунальні послуги за період з 01.10.2011 р. по 01.08.2014 р. та 243 грн 60 коп судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення вимог за період з липня 2013 року по липень 2014 року, в решті вимог відмовити. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом матеріального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони з 01.11.2000 р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 07.11.2011 р. шлюб між сторонами розірвано.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 20 червня 2012 року між сторонами встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Зокрема, відповідачу виділено жилу кімнату, площею 12,4 кв.м., позивачу жилу кімнату, площею 18,7 кв.м. (а.с.27).

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08 липня 2013 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 ідеальну частку вищевказаної квартири за кожним. Зазначеними рішеннями встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана сторонами в 2003 році в період шлюбу на підставі договору купівлі-продажу, укладеним з відповідачем.

Згідно з положеннями ч.3 ст.61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню.

За ст.ст. 22, 28 КпШС України, який діяв на момент придбання сторонами жилого приміщення, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

За договором про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 01 серпня 2014 року, укладеним між сторонами та посвідченим приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Неборачко І.В., з метою припинення обов'язку по сплаті аліментів на користь малолітньої дочки ОСОБА_4, відповідач передав у власність малолітньої дочки належну йому на праві спільної часткової власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З огляду на те, що квартира АДРЕСА_1 належала сторонам на праві спільної сумісної власності, а потім на праві спільної часткової власності, частки сторін були рівними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сторони в рівних частинах зобов'язані були брати участь у витратах, пов'язаних з утриманням квартири.

Як видно з квитанцій, наданих ОСОБА_1, після розірвання шлюбу з 01.10.2011 р. і до припинення відповідачем права спільної часткової власності на вищевказану квартиру, тобто до 01.08.2014 р., витрати по утриманню квартири несла позивачка (а.с.62). Загальний розмір витрат по оплаті послуг з теплопостачання за вказаний період становить 6 736 грн 27 коп, з утримання будинку та прибудинкової території - 2 781 грн 18 коп., а всього - 9 517 грн 45 коп.

Вирішуючи спір суд правильно виходив з вимог ст.ст. 322, 360 ЦК України та обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивачки половину вартості понесених нею витрат по сплаті комунальних послуг за період з 01.10.2011 р. по 01.08.2014 р. в розмірі 4 758 грн 72 коп.

Доводи апелянта про те, що до 08.07.2013 року, тобто до ухвалення судом рішення про визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 ідеальну частку квартири, він ніс всі витрати по сплаті послуг з теплопостачання, утримання будинку та прибудинкової території, колегія суддів до уваги не бере, оскільки квитанції з оплати послуг надала позивач і платником у них зазначено саме ОСОБА_1

Договір про припинення права на аліменти на дитину у зв'язку з набуттям права власності на нерухоме майно від 01 серпня 2014 року, про що зазначає апелянт, не містить посилань щодо врегулювання між сторонами правовідносин з утримання нерухомого майна, які виникли до укладення даного договору, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

З матеріалів справи видно, що на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 20.06.2012 р. про встановлення порядку користування квартирою окремий особовий рахунок на позивача та відповідача у Коростенському КВЖРЕП -3 та Коростенському КП „Теплозабезпечення" не відкривався. Рішенням суду від 08.07.2013 р. за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 ідеальну частку вищевказаної квартири за кожним. А тому, доводи апелянта про те, що в період з липня 2013 року по липень 2014 року він повинен нести витрати в розмірі 40% від загальної суми витрат є безпідставними.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: