АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

10 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Музичко С.Г., Саліхова В.В.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Лішневської Олени Гарріївни, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Київське міське управління юстиції, про визначення додаткового строку подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення його позовних вимог. Посилається на незаконність, необґрунтованість та несправедливість оскаржуваного ним рішення. Зазначає, що судом неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, зроблено помилкові висновки, надана невірна оцінка тієї обставині що він проживав в іншому від померлого батька місце і не був повідомлений про смерть останнього. Вказує, що суд безпідставно залучив до участі у справі в якості відповідача приватного нотаріуса.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_7 який є представником ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити як безпідставну

ОСОБА_3 проти апеляційної скарги заперечував, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приватний нотаріус Лішневська О.Г. та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, оповіщені належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення долучені до справи. Виходячи з положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1 та грошових вкладів у банках.

Заповіту ОСОБА_8 не залишив.

ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_8 першої черги за законом.

16.04.2014 року за заявою матері померлого - ОСОБА_4 відкрито спадкову справу.

У подальшому усі інші спадкоємці звернулися із заявами про прийняття спадщини, а саме: 14.08.2014 року - ОСОБА_3, 20.11.2014 року - ОСОБА_5, 20.11.2014 року - ОСОБА_1

Свідоцтва про право на спадщину за законом отримали мати померлого - ОСОБА_4 та його син - ОСОБА_3, в рівних частках по 1/2 грошових вкладів та квартири.

Позивачу ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_5, які є дітьми спадкодавця, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину з підстав пропуску ними строку встановленого законом для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини і відсутні підстави вважати причини пропуску строку поважними за обставин на які посилався позивач.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає їх правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини позивач послався на те, що він не проживає у м. Києві, стосунки із батьком були останнім часом складними, з бабусею він майже не спілкувався і про смерть батька він дізнався значно пізніше.

Проте, положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані лише у випадку доведеності наявності перешкод для подання відповідної заяви та наявності підстав для визнання судом цих обставин поважними.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як необізнаність позивача про смерть спадкодавця, юридична необізнаність щодо строку і порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1486цс15 - відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Частиною 1 ст. 360-7 ЦПК України встановлено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що проживання позивача у м. Обухів Київської області та необізнаність його про смерть батька, не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини і не дають підстав для надання йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають й тому до уваги колегія суддів їх прийняти не може.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 05 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді:

Справа № 752/20659/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12963/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Сальникова Н.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.