Справа №580/1602/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - Стеценко В.А.
Номер провадження 22-ц/788/1920/15 Суддя-доповідач - Дубровна В. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Сибільової Л. О. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 18 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі в частині щодо недотримання правил підсудності за позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

про стягнення відсотків, інфляційних втрат та 3% річних,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою судді Лебединського районного суду Сумської області від 18 серпня 2015 року відкрите провадження у справі за позовом представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення відсотків, інфляційних втрат та 3% річних.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу за підсудністю до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська.

При цьому зазначає, що місцезнаходженням банку є вул.Набережна Перемоги,50 у м.Дніпропетровську, а тому, в силу положень ч.2 ст.109 ЦПК України дана справа підсудна Жовтневому районному суду м.Дніпропетровська. Зазначає, що послуга розміщення банківського вкладу не підпадає під дію Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач не є споживачем банківських послуг і даний спір повинен розглядатися за місцезнаходженням відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3- ОСОБА_5., який проти скарги заперечує, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін.

Відкриваючи провадження у вказаній справі, місцевий суд керувався положеннями ст.ст. 119,120,122 ЦПК України та не вбачив підстав для відмови у відкритті провадження.

У серпні 2015 року представник ОСОБА_3- ОСОБА_6 звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», у якому просив стягнути на користь ОСОБА_3 6 351,78 грн. відсотків за вкладом № SAMDN 5077 від 17 жовтня 2013 року; 1 084,93 грн. - 3% річних за період з 18 жовтня 2014 року по 19 липня 2015 року; 24 576,00 грн. - інфляційних втрат, а також 1 500 грн. витрати на правову допомогу.

За загальним правилом підсудності ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування. Позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

В силу ч.5 ст.110 ЦПК України позови, про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно з даними паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 позивач ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3-5).

З матеріалів справи вбачається, що 07 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом за місцем свого проживання в порядку захисту прав споживача банківських послуг. Спір виник з приводу виконання умов договору банківського вкладу, укладеного між сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1058 ЦК України, договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором ( стаття 633 цього Кодексу ).

Статтею 633 ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року №5 роз'яснено, що оскільки Закон України « Про захист прав споживачів » не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються належать ті, що виникають, зокрема із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян ( у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансовими послугами вважаються, крім іншого, залучення фінансових активів із зобов'язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Згідно з положеннями п.22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Характер фінансово-кредитних відносин, стороною в якій є фізична особа, а також використані у Законі України «Про захист прав споживачів» та Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» терміни: споживчий кредит, фінансова установа, фінансова послуга дають підстави вважати, що правовідносини, які виникають з кредитних договорів, договорів банківського вкладу підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів ».

За наведених обставин у судді Лебединського районного суду Сумської області були законні підстави для відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання позивача - споживача банківських послуг.

Така позиція узгоджується і з роз'ясненнями, наданими у пунктах 34, 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, ґрунтується на законі. В апеляційній скарзі не наведені обставини та докази, які б ставили під сумнів законність ухвали суду першої інстанції.Колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1п.1, 313, 314 ч.1п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу судді Лебединського районного суду Сумської області від 18 серпня 2015 року про відкриття провадження у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий -

Судді -