№ 2-4875/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21. 10. 2015 року Солом'янський районний суд міста Києва
в складі головуючого судді: Бобровника О. В.
при секретарі: Яковенко Н. К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Держекоінвест» - про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати та середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку при звільненні,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Держекоінвест» - про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати та середньої заробітної плати за час затримки в проведенні розрахунку при звільненні.
Позивач при зверненні до суду мотивувала свої вимоги тим, що вона, згідно наказу від 01.06.2012 р. №20-к, була прийнята на роботу до Державного підприємства «Держекоінвест» на посаду начальника кошторисно-договірного відділу Управління капітального будівництва та проектів цільових екологічних інвестицій.
Наказом № 79-к від 15.10.2014 р. позивача було звільнено з Державного підприємства «Держекоінвест» відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.
Позивач зазначала, що за час її роботи на підприємстві, а саме з 16 травня 2014 року по день звільнення - 15 жовтня 2014 року включно, позивачу не виплачувалась заробітна плата а також не виплачена грошова компенсація за невикористану відпустку.
Також позивач зазначала, що відповідач системно, через несвоєчасну виплату заробітної плати порушував умови укладеного з позивачем трудового договору, ст.43 Конституції України та ч.1 ст.115 КЗпП України.
Підприємство достовірно володіючи інформацією щодо обов'язку роботодавця провести розрахунок з робітником в день звільнення з роботи, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, всупереч вимог ч.1 ст.116 КЗпП України відповідач не виконав вимогу Закону.
В зв'язку із зазначеним позивач вважаючи свої права порушеними просила суд стягнути з відповідача на користь позивача:
- суму заборгованості по нарахованій, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 31 115 гривень 03 копійки;
- суму заборгованості по компенсації за невикористану відпустку у розмірі 10 391 грн. 00 коп.;
- суму середнього заробітку за весь час затримки за період з 16 травня 2014 року по день винесення рішення по справі;
- компенсацію за затримку виплати заробітної плати при виплаті заборгованості в розмірі 20 572 грн. 29 коп.
Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 21. 10. 2015 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Держекоінвест» в частині вимог про стягнення з ДП «Держекоінвест» на користь ОСОБА_1 нарахованої але не виплаченої заробітної плати та в частині вимог про стягнення з ДП «Держекоінвест» на користь ОСОБА_1 компенсації за невикористану відпустку - закрито.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд про задоволення позову та не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення.
ДП «Держекоінвест» в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, про причини неявки суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно наказу від 01.06.2012 р. №20-к, була прийнята на роботу до Державного підприємства «Держекоінвест» на посаду начальника кошторисно-договірного відділу Управління капітального будівництва та проектів цільових екологічних інвестицій.
Наказом № 79-к від 15.10.2014 р. ОСОБА_1 було звільнено з Державного підприємства «Держекоінвест» відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін.
Позивач при зверненні до суду зазначала, що за час її роботи на підприємстві, а саме з 16 травня 2014 року по день звільнення - 15 жовтня 2014 року включно, через несвоєчасну виплату заробітної плати порушував умови укладеного з позивачем трудового договору, ст.43 Конституції України та ч.1 ст.115 КЗпП України.
В день звільнення відповідач не провів розрахунок з позивачем, що порушує права позивача в зв'язку з чим позивач просила суд про задоволення позову, на що слід зазначити наступне.
Позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за весь час затримки за період з 16 травня 2014 року по день винесення рішення по справі.
Згідно статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Встановлено, що в порушення вимог статті 47 та 116 КЗпП України в день звільнення відповідачем не було проведено з позивачем розрахунок, в зв'язку з чим позивачу не було виплачено заробітну плату.
Відповідно до положень статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Судом встановлено, що при звільненні позивача, відповідачем не було виплачено позивачу всі суми, що належать працівнику від підприємства при звільненні.
Так вбачається, що час затримки за період з 16 травня 2014 року по день ухвалення рішення у справі, а саме 21. 10. 2015 року становить 356 робочих дні.
Згідно довідки про середньоденну заробітну плату, яка видана ДП «Держекоінвест» №11/Д від 01. 09. 2015 року вбачається, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить - 368,75 грн.
Таким чином середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 16 травня 2014 року по день винесення рішення по справі, а саме 21. 10. 2015 року становить 131 275,00 грн.
З урахуванням викладеного вище, суд вважає вказану вимогу позивача обґрунтованою, а тому приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсацію за затримку виплати заробітної плати при виплаті, слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
У статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» визначено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
Виходячи з наведених положень законодавства, зважаючи на те, що відповідачем порушено терміни виплати заробітної плати позивачу, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати.
Відповідно до п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 p. N 159, компенсації підлягає, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).
Зважаючи на те, що відповідачем порушено терміни виплати позивачу заробітної плати, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація за втрату заробітної плати у зв'язку з порушенням терміну її виплати в сумі 20 572,29 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 47, 83, 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-60, 169, 212-215, 218, 224-226-228, 367 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Державного підприємства «Держекоінвест» на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за весь час затримки за період з 16 травня 2014 року по 21. 10. 2015 року в сумі 131 275,00 грн.
Стягнути з Державного підприємства «Держекоінвест» на користь ОСОБА_1 компенсацію за затримку виплати заробітної плати при виплаті в розмірі 20 572 грн. 29 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: