Номер провадження: 22-ц/785/4549/15
Головуючий у першій інстанції Роїк Д.Я.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Суворова В.О.,

при секретарі Книгиницькому О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плавбудзагін», виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

встановила:

У серпні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плавбудзагін», виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва», треті особи - ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 120000 грн..

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вироками Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2008 року по кримінальній справі № 1-478/08 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та по кримінальній справі № 1-1260/07 від 30.11.2007 року ОСОБА_7 були визнані винними у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 272 та ч. 2 ст. 271 КК України. Вироки набрали законної сили.

Відповідно до зазначених вироків суду, в результаті злочинних дій ОСОБА_8, ОСОБА_7 (робітники ПП «Плавстройотряд», на теперішній час ТОВ «Плавбудзагін») та ОСОБА_6 (працівник ВК «Управління механізації будівництва») ІНФОРМАЦІЯ_1 року було заподіяно смерть чоловіку позивачки - ОСОБА_9. При розгляді кримінальних справ цивільні позови не пред'являлись. Позивачка зазначила, що з вини працівників зазначених підприємств їй було заподіяно моральну шкоду, яку позивачка оцінила у 120000 грн..

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плавбудзагін»на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 30000 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду змінити, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плавбудзагін» та виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва» у солідарному порядку на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 120000 грн., посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 частково та стягуючі з ТОВ «Плавбудзагін» моральну шкоду у розмірі 30000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено заподіяння моральної шкоди у більшому розмірі.

Відмовляючи у задоволенні позову до Виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва», суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок стався з працівником ТОВ «Плавбудзагін» на його виробничому майданчику, при виконанні його ж завдання і з вини працівників ТОВ, тому відсутні підстави для покладання відповідальності на Виробничий кооператив «Управління механізації будівництва».

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, та не спростовується сторонами, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 21.02.2008 року встановлено факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_9 з травня 1981 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживали однією сім'єю (а.с.17, т.1).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.16, т.1).

Факт нещасного випадку на виробництві підтверджується актом Н-1 від 15.08.2007 року та актом спеціального розслідування нещасного випадку від 14.08.2007 року форма Н-7.

З акту спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 15.07.2007 року об 11 годині в ПП «Плавбудзагін» не території будівельного майданчика об'єкту - двухсекційного багатоповерхового житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Одесі від 14.08.2007 року вбачається, що причинами нещасного випадку стали невиконання посадових обов'язків, невиконання вимог інструкцій по охороні праці, невиконання інструкцій з охорони праці (а.с. 12-15, т. 1).

Вироками Малиновського районного суду міста Одеси від 16.07.2008 року по кримінальній справі № 1-478/08 громадяни ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та по кримінальній справі № 1-1260/07 від 30.11.2007 року громадянин ОСОБА_7 були визнані винними в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 272 та ч. 2 ст. 271 КК України (а.с.3-7, т.1). Вироки набрали законної сили.

Відповідно вказаних вироків суду, в результаті злочинних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (робітники ПП «Плавстройотряд», відтепер ТОВ «Плавстройотряд») та ОСОБА_6 (працівник TOВ «Управління механізації будівництва») ІНФОРМАЦІЯ_1 року було заподіяно смерть ОСОБА_9. При розгляді кримінальних справ цивільні позови не пред'являлися.

Нещасний випадок стався внаслідок порушення п. 4.2. Інструкції з охорони праці стропальника № 5/03 ТОВ «Плавбудзагін» працівником ТОВ «Плавбудзагін» ОСОБА_5, який залишив місце проведення робіт не переконавшись, що вантаж надійно закріплений; порушення п. п. 2.11., 10.5.15. та 10.5.27. Правил улаштування та безпеки експлуатації вантажних кранів НПАОП 0.00-1.03.02 працівником ТОВ «Управління механізації будівництва», та, виконуючи обов'язки автокранівника при виконанні робіт підвищеної небезпеки, не перевірив посвідчення стропальника на право провадження робіт, не ознайомився з проектом будівельно-монтажних робіт, здійснив підйом вантажу в той час, коли під ним знаходилися люди, внаслідок чого даний вантаж - армокаркас впав на електрозварника ОСОБА_9, чим йому було спричинено травми, несумісні із життям; порушення п. 2.1.6. Інструкції № 16/06 ПП «Плавбудзагін» виконробом ТОВ «Плавбудзагін» ОСОБА_7, який, будучи відповідальним за безпечне переміщення вантажів на об'єкти будівництва, не забезпечив належного контролю та особистого керівництва за проведенням робіт машиністом крану ОСОБА_6 та стропальником ОСОБА_5, що призвело до порушення ними правил охорони праці та безпеки при виконанні робіт та настанню нещасного випадку на виробництві, внаслідок якого загинув електрозварник ОСОБА_9

Смерть працівника ТОВ «Плавбудзагін» ОСОБА_9 відбулася внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався внаслідок порушення правил безпеки та охорони праці працівниками ТОВ «Плавбудзагін» та Виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва», що встановлено вироками судів, які набрали законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що смерть ОСОБА_9. призвела до душевних, моральних та фізичних страждань позивачки, порушився її звичайний, нормальний уклад життя у зв'язку з втратою чоловіка, що спричинило їй моральну шкоду.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги посилання Виробничого кооперативу «Управління механізації будівництва» на те, що порушення були спричинені у зв'язку з нещасним випадком на виробництві з вини лише працівників Товариства з обмеженою відповідальністю «Плавбудзагін».

Зазначена позиція також викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.03.2014 року по аналогічній справі за позовом матері загиблого - ОСОБА_9..

ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Плавбудзагін», виконував свої трудові обов'язки згідно з трудовим договором на об'єкті ТОВ «Плавбудзагін» та за його дорученням.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо стягнення моральної шкоди лише з ТОВ «Плавбудзагін».

Кримінальними справами №1-487/08 і №1-1260/07, за яким Малиновським районним судом м. Одеси винесені вироки, було встановлено, що особою, відповідальною за безпечне переміщення вантажними кранами був призначений працівник ТОВ «Плавбудзагін» виконроб ОСОБА_7 Усі роботи, в тому числі, робота крана і стропальника повинна була проходити під його особистим контролем.

За вказані порушення, що спричинили за собою смерть працівника, виконроб ТОВ «Плавбудзагін» ОСОБА_7 вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 30.11.2007 року було засуджено за ст. 271 ч. 2 КК України.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 16.07.2008 року стропальника ТОВ «Плавбудзагін» ОСОБА_8 було засуджено за ст. 272 ч. 2 КК України. У вироку суду від 30.11.2007 року вказується , що виконроб ОСОБА_7 керував двома ланками. До складу ланки входить машиніст бурової установки, бетонник, електрозварник, стропальник і різноробочі. Також під його керівництвом працював кранівник ОСОБА_6

Оскільки дані обставини встановлені вироками суду, що набрали законної сили, то згідно ст. 61 ЦПК України дані обставини не підлягають доказуванню і є обов'язковими для суду при розгляду цивільної справи.

Зазначене ще раз підтверджує те, що відповідальність перед позивачкою повинно нести тільки ТОВ, оскільки нещасний випадок стався з працівником ТОВ «Плавбудзагін», на його виробничому майданчику, при виконанні його ж завдання і з вини його ж працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час трудових обов'язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (ст.ст. 130, 132-134 КЗпП України).

Законом «Про внесення змін до Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків», що набрав чинності 30.03.2007 року виключено ч. 3 ст. 34 зазначеного закону, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральних збитків Фондом соцстраху.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни визнав конституційними з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу ( роботодавця).

Без сумніву, ОСОБА_3 заподіяна моральна шкода, яка виразилася в душевних та фізичних стражданнях позивачки, порушився її звичайний, нормальний уклад життя, але посилання апелянта на стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки визначення даного розміру моральної шкоди не виходить з засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди у розмірі 30000 грн., який підлягає стягненню з ТОВ «Плавбудзагін» на користь позивачки є обґрунтованим та справедливим, заподіяння моральної шкоди у більшому розмірі позивачем доведено не було.

Відповідно до ч. 1. ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко