Справа № 201/4457/15-ц (2/201/3944/2015)
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі : головуючого судді Черновського Г.В.,

при секретарі Шнейдеріс А.С.,

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування вкладникам завданих збитків внаслідок невиконання банком умов укладених договорів, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» з позовом про відшкодування вкладникам завданих збитків внаслідок невиконання банком умов укладених договорів. В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 07 грудня 2011 року між позивачами та «Європейське відділення філії «Київське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені договори строкових вкладів «Стандарт 3 міс.» № SAMDN0608, № SAMDN0986, № SAMDN7864, за умовами яких позивачі передають, а відповідач приймає грошові кошти строком на 3 місяці до 07 березня 2012 року включно під 19,5% річних. Крім цього, 07 грудня 2011 року між позивачами та відповідачем укладено додаткові угоди до вказаних договорів, відповідно до яких відповідач збільшив процентну ставку на 0,5% річних на строк до 07 березня 2012 року. 06 березня 2012 року позивачі письмово звернулися до відділення банку про відмову в пролонгації строку вкладу. Відповідачем були повернуті вклади 12 березня 2012 року, при цьому нарахування відсотків за 08 березня 2012 року , 09 березня 2012 року, 10 березня 2012 року, 11 березня 2012 року здійснювалось відповідачем по ставці вкладу на вимогу. Таким чином позивачі вважають, що відповідач зобов'язаний донарахувати проценти по вкладах позивачів за період з 08 березня 2012 року по 11 березня 2012 року по ставці 20% річних та виплатити не донараховані відсотки на вклади ОСОБА_2 294,87 грн., ОСОБА_4 294, 87 грн., ОСОБА_3 790, 84 грн.

Також позивачами було подано уточнюючу заяву, в якій було доповнено позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачів судові витрати, повязані з розглядом справи (а. с. 132).

Позивачі у судове засідання не зявилися, про день час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, просили суд здійснити розгляд справи без їхньої участі (а. с. 128).

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 07 грудня 2011 року між позивачами та «Європейське відділення філії «Київське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк» були укладені договори строкових вкладів «Стандарт 3 міс.» № SAMDN0608 з ОСОБА_4, №SAMDN0986 з ОСОБА_2, № SAMDN7864 з ОСОБА_5 (а. с. 9, 11, 13), за умовами яких позивачами було передано, а банком прийнято грошові кошти відповідно в розмірі 142 000,00 грн., 142 000,00 грн., та 380 850,00 грн. на строк 3 місяців по 07 березня 2012 року включно, з процентною ставкою по вкладу у розмірі 19,5 % річних, період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Також 07 березня 2012 року між сторонами було укладено додаткові угоди до договорів вкладу, якою було збільшено процентну ставку по вкладу на 0,5 % річних (а. с. 10, 12, 14).

06 березня 2012 року до відділення філії Київського головного регіонального управління «Європейське» ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися позивачі з проханням повернути суму вкладів без пролонгації договорів вкладу на наступний строк. При цьому в зверненні зазначається, що відсотки по вкладам повинні нараховуватись по 11 березня 2012 року включно (а. с. 18).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, відповідачем нараховано відсотки за договорами вкладу по 07 березня 2012 року включно, тобто, відповідно до умов укладених договорів.

Відповідно до п.6 договорів вкладу вклад автоматично продовжується ще на один строк, вказаний в п.1 даного договору, якщо по закінченню строку вкладу клієнт не заявив Банку відмови від продовження строку. При цьому, відрахування нового строку вкладу починається від дня, слідуючого за датою закінчення попереднього строку вкладу.

Відповідно до п.7 договорів вкладу, сторони мають право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору.

Відповідно до ст.1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України відсотки на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу в банк, до дня, що передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з п.1.7 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ № 516 від 03 березня 2003 року, проценти на вклад (депозит), залучений відповідно до договору банківського вкладу (депозиту), якщо інше не передбачено договором, нараховуються від дня, наступного за днем надходження до банку грошових коштів, до дня, який передує поверненню грошових коштів вкладнику або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Пункти 2 та 3 договорів від 07 грудня 2011 року містять аналогічну норму.

Таким чином, день надходження грошових коштів вкладника в банк за договором банківського вкладу і в день їх повернення вкладникові або списання з його рахунка проценти на банківський вклад не нараховуються.

Разом з тим, суд не приймає до уваги пояснення позивачів щодо застосування термінів «строк» визначений положеннями ст.254 ЦК України з огляду на наступне,

Відповідно до ст. 254 ЦК України строк, визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Отже, згідно з п. 1 договорів вкладу від 07 грудня 2011 року, закінчення строку дії договору банківського вкладу спливає 07 березня 2012 року.

Нормами пунктів 3.3, 3.4 Глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року передбачено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу (депозиту) у розмірі, який установлюється в договорі банківського вкладу (депозиту).

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач правомірно повернув вклад та сплатив позивачам нараховані проценти в розмірі 20% річних в період дії договору банківського вкладу (з 07 грудня 2011 року по 07 березня 2012 року). За період з 08 березня 2012 року по 11 березня 2012 року вкладнику було нараховано проценти відповідно до п. 7 договору банківського вкладу за фактичний строк користування вкладом.

Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає можливим у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування вкладникам завданих збитків внаслідок невиконання банком умов укладених договорів відмовити, судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 254, 1060, 1061 ЦК України, ст.ст. 10, 59, 60, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування вкладникам завданих збитків внаслідок невиконання банком умов укладених договорів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В.Черновськой