Номер провадження: 22-ц/785/5872/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О.В.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Черевка П.М.,

Суворова В.О..

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року по справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

встановила:

У вересні 2014 року позивач Обслуговуючий кооператив «МСЖТ ДОМ» (уточнюючи свої позовні вимоги) звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 13979,43 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладено, однак, відповідач являється фактичним користувачем послуг, здійснювала часткову оплату житлово-комунальних послуг.

Обслуговуючий кооператив «МСЖТ ДОМ» з вимогами про стягнення заборгованості звертався до суду в порядку наказного провадження. Судом видавався судовий наказ про стягнення заборгованості, але за заявою ОСОБА_3 судовий наказ був скасований ухвалою суду від 01.08.2014 року. В зв'язку з чим позивач змушений звернутись до суду в позовному провадженні.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 13979,43 грн. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_3 подала до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ», суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не оплачує надані їй житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 13979,43 грн., яку остання повинна сплатити.

Однак колегія суддів повністю не може погодитися з висновками суду першої інстанції, оскільки висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року зазначеним вимогам не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_2, виданим Виконавчим комітетом ОМР (а.с.10).

Відповідно до довідки (виписки з домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) у зазначеній квартирі проживають та зареєстровані: ОСОБА_3, 1954 року народження, ОСОБА_5, 1979 року народження, ОСОБА_6, 1983 року народження, ОСОБА_7, 2006 року народження (а.с.12).

Зазначений будинок знаходиться на балансі та обслуговується Обслуговуючим кооперативом ОК «МСЖТ ДОМ», яким надаються комунальні послуги в зазначеному будинку на підставі Статуту (а.с.13-20), відповідно до затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 21.06.2012 року та 25.04.2013 року тарифів (а.с.23-24).

З розрахунку заборгованості за комунальні послуги, наданого позивачем до суду першої інстанції, станом на 01.11.2014 року ОСОБА_3 має заборгованість у розмірі 13979,43 грн. (а.с.99-101), з яких:

-заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - 5843,51 грн.;

-заборгованість за надані послуги з опалення - 7823,92 грн.;

-заборгованість за послуги з вивезення ТПВ- 312 грн..

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність укладеного договору не є підставою для звільнення споживача від оплати житлово-комунальних послуг, оскільки відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг.

Зазначена правова позиція міститься в ухвалах Верховного Суду України від 08.04.2009 року (справа № 6-1123св09) та від 07.09.2011 року (справа № 6-56220св10).

Крім того, у листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства № 12/20-8-1276 від 31.08.2009 року зазначено, що відносно права підприємств житлово-комунального господарства подавати судові позови при відсутності договору слід зазначити, що чинне законодавство України передбачає різні форми договору (у тому числі усну), а споживач зобов'язаний сплачувати кошти за надані послуги, оскільки, відповідно до ст. 11 ЦК України, зобов'язання виникають не лише з підстав, передбачених цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_3 повинна проводити оплату за споживання житлово-комунальних послуг, але колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо тарифів, за якими проводилися нарахування комунальних послуг, та з сумою заборгованості з наступних підстав.

Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» під час проведення розрахунків за надані послуги з опалення та утримання будинку і споруд та прибудинкової території, застосував тарифи, які не затверджені відповідним органом місцевого самоврядування, як це передбачено ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», та не врахував усі грошові кошти сплачені ОСОБА_3.

Розрахунки які були надані позивачем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки основані на неіснуючих тарифах.

Так, тарифи на послуги з утримання зазначеного будинку та прибудинкової території затверджені:

- рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1300 від 29.11.2007 року з розрахунку 1,226 грн. за 1 кв.м. (для квартир 1 поверху - 1,10 грн. за 1 кв.м.).

- рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 189 від 21.06.2012 року з розрахунку 2,067 грн. за 1 кв.м. ( для квартир 1 поверху - 1,941 грн. за 1 кв.м.).

Таким чином, за послуги з утримання будинку та прибудинкової території необхідно було сплатити: (86,07*15 міс.=1291,05 грн.) +106,29 грн.+145,10 грн. +(136,26 грн.*27 міс. =3679,02 грн.) =5221,46 грн..

Тарифи на послуги опалення по зазначеному будинку затверджені:

- рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 1402 від 13.12.2007 року з розрахунку 3,83 грн. за 1 кв.м..

- рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 160 від 25.04.2013 року з розрахунку 6,749 грн. за 1 кв.м..

Таким чином, за послуги опалення необхідно було сплатити: (263,89 грн. *11 міс.=2902,79 грн.) + (131,94 грн.*3 міс.=395,82 грн.) + 110,66 грн. 195 грн. + (465,01 грн.*5 міс.=2325,05 грн.) + 155 грн. = 6084,32 грн..

Фактично відповідачкою було сплачено 1126,57 грн. (626,57+500).

Заборгованість складає: 6084,32-1126,57=4957,75 грн..

А усього заборгованість складає: 5221,46 +4957,75=10179,21 грн..

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що у розрахунках наданих позивачем, плата за опалення розраховувалася, виходячи з 70,2 кв.м., з чим колегія суддів не може погодитися, оскільки, відповідно до технічного паспорту квартири АДРЕСА_1 (а.с.115-117), 70,2 кв.м. - це загальна площа квартири, з яких 1,3 кв.м. є лоджія, а корисна площа квартири складає 68,9 кв.м., тобто розрахунок повинен був проводитися виходячи з корисної площі квартири, яка опалюється, тобто з 68,9 кв.м..

Колегія суддів погоджується з розрахунками, наданими відповідачкою, та вважає, що з нею підлягає стягненню заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10179,21 грн..

Приймаючи до уваги те, що висновки суду першої інстанції в частині визначення суми заборгованості не відповідають обставинам справи, рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом зменшення загальної суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, стягнутої з відповідачки на користь позивача з 13979,43 грн. до 10179,21 грн..

Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на усі зазначені обставини уваги не звернув, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення, яке підлягає зміні в частині стягнення суми заборгованості.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, ст. 309 ч. 1 п. 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 березня 2015 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення наступним чином: «Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_1, на користь Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ», р/р № 8 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, , заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 10179,21 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн..».

Рішення колегії судів набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення колегії суддів може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

В.О. Суворов