Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/2330/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" (надалі - Банк), Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (надалі - ТОВ "ОТП Факторинг Україна"), третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріальної округу Бондар І.М. 12.05.2014 року (Ne 1676) про звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.6; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим. 7; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.8; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.9; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим. 10; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.11; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.12; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим. 13.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 12.09.2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" був укладений кредитний договір №CM-SME200/403/2008. В забезпечення виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором між кредитором та боржником укладено Договір іпотеки №РМ- SME200/403/2008/1 від 16.01.2009 року, яким передано в іпотеку додатково нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.6; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.7; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.8; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.9; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.10; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим. 11; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим. 12; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим. 13.

12.05.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, що передавалося в іпотеку.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням трирічного строку, передбаченого ч.1 ст.88 Закону України "Про нотаріат", оскільки право вимоги у кредитора виникло, ще 27.09.2009 року. Кредитор направляв письмову вимогу на дострокове виконання зобов'язань, яка була отримана боржником 27.08.2009 року, а 19.11.2009 року кредитор уже звернувся до суду з позовом про стягнення всієї заборгованості. Відтак, вчиняючи виконавчий напис лише 12.05.2014 року, позивач вважав, що нотаріус діяв поза межами встановленого строку на вчинення нотаріальних дій.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2015 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріальної округу Бондар І.М. 12.05.2014 року (№ 1676) про звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.6; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим. 7; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.8; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.9; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.10; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.11; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим. 12; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим. 13.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТОВ "ОТП Факторинг Україна" у своїй апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

У судове засідання 21.05.2015 року належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи апеляційним судом (а.с.151-153, 156) позивач ОСОБА_2, представник відповідача - Банку, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., не з'явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При цьому, позивач ОСОБА_2 та представник відповідача - Банку про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. подала апеляційному суду поштою клопотання (а.с.154-155), в якому просила розглядати дану справу апеляційним судом без її участі.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів визнала неповажною причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_2, представника відповідача - Банку та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх, а також третьої особи -приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за присутністю представників ОСОБА_2 за довіреністю (а.с.34) ОСОБА_4 та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" за довіреністю (а.с.139) ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, у тому числі представника апелянта, який просив долучити до матеріалів цієї справи копію оскаржуємого у цій справі позивачем виконавчого напису нотаріуса (а.с.157), та представника позивача, який підтримав викладене у письмових запереченнях позивача на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача та просив долучити останні до матеріалів цієї справи (а.с.158-159), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи, у тому числі в силу вимог ст. 303 ч. 2 ЦПК України виконавчий напис нотаріуса (а.с.157), колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд має право її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі у повному обсязі, керувався ст.ст. 10-11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доказаності позову позивача у цій справі.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки основані на доказах, поданих сторонами, та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, до встановлених правовідносин вірно застосовані норми матеріального права, відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що 12.09.2008 року між ОСОБА_2 та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк" (надалі - Банк) був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ200/403/2008 (а.с.6-11).

Дата остаточного повернення кредиту 11.08.2013 року (а.с.6).

У забезпечення виконання боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором між кредитором та боржником укладено договір іпотеки №РМ-SМЕ200/403/2008/1 від 16.01.2009 року за яким передано в іпотеку нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.6; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.7; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.8; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.9; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.10; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.11; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.12; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.13 (а.с.12-15).

У подальшому Банк передав право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Умови кредитного договору не виконуються ОСОБА_2 з 2009 року.

08.07.2009 року Банком, як кредитором, здійснено досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.18), яка була отримана ОСОБА_2 27.08.2009 року.

Розмір кредиторської заборгованості станом на 02.09.2009 рік складав 323823,91 дол. США, у зв'язку з чим Банк звернувся 19.11.2009 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.19-20).

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

12.05.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. на підставі наданих ТОВ "ОТП Факторинг" документів (а.с.40-53) було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на нерухоме майно, що передавалося в іпотеку та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1: нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.6; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.7; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.8; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.9; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.10; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.11; нежиле приміщення, площею 9,7 кв.м., прим.12; нежиле приміщення, площею 9,4 кв.м., прим.13, строк, за який проводиться стягнення, - п'ять років п'ять місяців дванадцять днів, а саме з 12.09.2008 року по 24.02.2014 року (а.с.157).

Відповідно до ч.1 ст.88 ЗУ "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Розділом 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 передбачено умови вчинення нотаріусами виконавчого напису. Згідно із п.п. 3.1., 3.3., 3.4 зазначеного порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Оскільки, як правильно було встановлено судом першої інстанції, право вимоги у Банку (правонаступник ТОВ "ОТП "Факторинг Україна") виникло, ще 27.09.2009 року по закінченню тридцятиденного строку з дня отримання ОСОБА_2 досудової вимоги про дострокове повернення кредиту (а.с.18), відтак приватний нотаріус, вчиняючи вищезазначений виконавчий напис, діяла поза межами встановленого строку на вчинення нотаріальної дії.

Належні допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги доводи представника відповідача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" в частині початку збігання строку вчинення виконавчого напису саме з 31.10.2012 року - часу постановлення Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвали по заяві боржника про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Верховного суду України від 20.04.2011 року (а.с.75-77) у справі за позовом ОСОБА_2 до Банку про розірвання кредитного договору №СМ-SМЕ200/403/2008 від 12.09.2008 року, оскільки строк, визначений ч.1 ст. 88 ЗУ "Про нотаріат", починає збігати з дня виникнення права у кредитора на вимогу та поновленню не підлягає.

Крім того, спори ж, що перебувають на розгляді суду, а також заборони на вчинення окремих дій із іпотечним майном безперечно свідчать про відсутність необхідної складової для вчинення виконавчого напису - безспірності заборгованості.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "ОТП Факторинг Україна" є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише відображають позицію відповідача, висловлену ним у запереченнях проти позову позивача у цій справі та яку він та його представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 264 ч. 2 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Встановлено, що Банк перервав позовну давність у 2009 році, звернувшись 19.11.2009 року із позовом до суду до ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.19-20).

Проте, у матеріалах цієї справи відсутні докази того, що за результатами розгляду цього позову Банку судом першої інстанції було ухвалене будь-яке рішення про стягнення будь-якої заборгованості за вищезазначеним кредитним договором з ОСОБА_2 на користь Банку.

З 19.11.2009 року і до вчинення 12.05.2014 року нотаріусом вищезазначеного виконавчого напису пройшло понад 3 (три) роки.

При цьому встановлено, що матеріали, на підставі яких нотаріусом було вчинено вищезазначений виконавчий напис (а.с.40-53), чомусь не містять вимоги Банку (правонаступник ТОВ "ОТП Факторинг Україна") від 08.07.2009 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с.18) про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором, якою був, відповідно, змінений строк виконання основного зобов'язання - протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги.

Навпаки, у матеріалах, на підставі яких нотаріусом було вчинено вищезазначений виконавчий напис, чомусь міститься лише досудова вимога ТОВ "ОТП Факторинг Україна" від 24.02.2014 року (а.с.52).

При вищевикладених обставинах, ТОВ "ОТП Факторинг Україна" не надало нотаріусу при вчиненні вищезазначеного виконавчого напису про звернення стягнення на нерухоме майно боржника всіх наявних у нього та необхідних для вирішення нотаріусом питання щодо можливості (неможливості) вчинення вищезазначеного виконавчого напису нотаріусом документів, у зв'язку із чим, нотаріус помилково вважала, що вчиняє вищезазначений виконавчий напис в межах встановлених законом строків для вчинення останнього (письмові пояснення нотаріуса суду першої інстанції, де остання зазначала, що вважає, що строк виконання кредитного договору ще не настав а.с.38-39).

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Таким доказом у цій справі в силу вимог ст. 303 ч. 2 ЦПК України є надана апелянтом копія виконавчого напису нотаріуса, що є предметом оскарження у цій справі з боку позивача, яку колегія суддів апеляційного суду долучила до матеріалів цієї справи (а.с.157) та дослідила у даному судовому засіданні при апеляційному перегляді цієї справи на виконання вимог ст. 10 ч. 4 ЦПК України з метою всебічного і повного з'ясування обставин останньої.

В силу вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (допустимість доказів).

Належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ст. ст. 10-11, 57-61, 212 ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 10 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення відповідача ТОВ "ОТП "Факторинг" від доказування, передбачені ст. 61 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ТОВ "ОТП Факторинг" та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень на позов позивача у цій справі та зокрема вчинення нотаріусом вищезазначеного виконавчого напису на підставі звернення ТОВ "ОТП Факторинг" в межах встановленого законодавством строку для вчинення останнього.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення, передбачені ст. 309 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні.

В силу вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді в першій інстанції.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням вимог ст. ст. 213-214 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами по справі, дав їм належну правову оцінку, а також дослідив надані сторонами докази і відповідно їх оцінив. Суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права та не допустив порушень процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи. Суд першої інстанції прийняв рішення, яким спір знайшов своє належне вирішення.

Також суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України вирішив питання про розподіл судових витрат між сторонами у цій справі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції або ж його зміни.

Крім того, у разі відмови апелянту - відповідачу ТОВ "ОТП Факторинг" у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_2 судових витрат у вигляді судового збору 121,80 грн. (а.с.145), понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 307-308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.