Провадження №2/359/478/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

за участю представника третьої особи Камбурян К.В.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Державної виконавчої служ-би Бориспільського міськрайонного управління юстиції, про зміну розміру аліментів та змен-шення заборгованості за аліментами,

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового міні-муму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 не працює та має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі. Тому він просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання дочки ОСОБА_7, з 1/3 до 1/4 частки всіх видів його заробітку.

В ході розгляду цивільної справи ОСОБА_5 подав заяву про збільшення вимог пред'явленого позову та обґрунтовує її тим, що при визначенні розміру заборгованості за алі-ментами державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ помилково керувався роз-міром середньомісячної заробітної плати по Бориспільському району. Цей показник значно перевищує розмір середньомісячної заробітної плати по Київській області. Тому ОСОБА_5 просить суд зменшити розмір заборгованості за аліментами з урахуванням середньо-місячної заробітної плати по Київській області.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що станом на день ухвалення рішення про стягнення аліментів ОСОБА_5 не працював. Та обставина, що він продовжує не працювати, не свідчить про погіршення його матеріального становища. Крім того, стан здоров'я ОСОБА_5 не погіршився, він має можливість влаштуватись на роботу. З огляду на ці обставини ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

Представник ВДВС Бориспільського МРУЮ Камбурян К.В. не визнає позов та запере-чує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що ОСОБА_5 не влаштований на роботу. Його місце проживання зареєстровано в с. Старе Бориспільського району. Тому при визначенні розміру заборгованості за аліментами врахо-вувалась середня заробітна плата по Бориспільському району. З огляду на ці обставини пред-ставник ВДВС Бориспільського МРУЮ Камбурян К.В. просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, допитавши свідків та дослідив-ши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких під-став.

Встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожит-кового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред'яв-лення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України позивач зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

З копії трудової книжки, виданої на ім'я ОСОБА_5 (а.с.92-93), вбачається, що 23 червня 2008 року він був звільнений з останнього місця роботи. Станом на час ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів ОСОБА_5 не був працевлаштованим. Та обставина, що в подальшому він не влаштувався на роботу, не свідчить про погіршення його матеріального становища.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що погіршився стан здоров'я ОСОБА_5, змінився його сімейний стан, або на його утриманні з'явились інші непрацездатні особи.

З огляду на ці обставини суд вважає, що підстави для зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_5 на утримання його дочки ОСОБА_7, відсутні.

Крім того, з довідки-розрахунку заборгованості за аліментами №4495, 4496 від 3 люто-го 2015 року (а.с.78) вбачається, що станом на 1 лютого 2015 року розмір заборгованості ОСОБА_5 за аліментами становила 35635 гривень 44 копійки. При цьому державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ керувався розміром середньомісячної заробітної плати в Бориспільському районі.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Встановлено, що ОСОБА_5 не влаштувався на роботу. З довідки УДМС в Київ-ській області від 29 грудня 2014 року (а.с.11) вбачається, що його місце проживання зареєс-тровано в квартирі АДРЕСА_1.

З огляду на ці обставини суд вважає, що державний виконавець ВДВС Бориспільського МРУЮ законно керувався розміром середньомісячної заробітної плати по Бориспільському району при визначенні заборгованості за аліментами. Підстави для зменшення розміру за-боргованості ОСОБА_5 за аліментами відсутні.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 показали, що ОСОБА_5 позичав грошові кошти для сплати аліментів на утримання доч-ки ОСОБА_7

Дійсно, в матеріалах виконавчого провадження (а.с.30-83) містяться копії квитанцій (а.с.40, 44, 47, 56, 63, 69, 79-80), з яких вбачається те, що ОСОБА_5 сплачував грошові кошти на утримання дочки ОСОБА_7 Однак розмір цих грошових коштів не був до-статнім для належного виконання аліментного зобов'язання. Їх розмір був врахований при визначенні заборгованості за аліментами. Це підтверджується змістом довідок-розрахунків, що містяться в матеріалах виконавчого провадження (а.с.39, 43, 46, 55, 62, 68, 78).

З огляду на ці обставини суд критично оцінює показання свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та вважає, що підстави для зменшення розміру заборгованості за алі-ментами відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_11, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - відділ Держав-ної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції, про зміну роз-міру аліментів та зменшення заборгованості за аліментами відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець