Справа № 2-н-1724/10
УХВАЛА

14 травня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю. Л.,

при секретарі: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить поновити пропущений строк для предявлення виконавчого документа, виданого 02.10.2013 року Залізничним районним судом м. Львова, до виконання. На обґрунтування заяви зазначила, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.10.2013 року із ЖБК 79 на її користь стягнуто кошти в сумі 2364,46 грн., однак вчасно предявити виконавчий документ до виконання вона не могла, оскільки займалася питаннями виконання іншого рішення, розпочатими ремонтними роботами в квартирі та проблемами зі здоровям.

Суд, ухвалив розглядати заяву без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки такі були належним чином повідомлені про час, день та місце розгляду заяви, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень, які містяться в матеріалах справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, а тому, відповідно до вимог ч.2 ст.371 ЦПК України, їхня неявка не перешкоджає розгляду заяви по суті.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Судом встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02 жовтня 2013 року заяву ОСОБА_1 задоволено, судовий наказ №2н-1724/10 про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_2 боргу в розмірі 14519,17 грн., виданий Залізничним районним судом м. Львова 31.05.2010р. визнано таким, що не підлягає виконанню та з ЖБК 79 на користь ОСОБА_1 стягнуто кошти в розмірі 2364,46 грн. /а.с.123/

22.10.2013 року видано виконавчий лист № 2-н-1724/10 про стягнення з ЖБК 79 на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі 2364,46 грн. /а.с.113/.

Як вбачається з матеріалів справи, як на підставу звернення із даною заявою ОСОБА_1 покликається на те, що займалася питаннями щодо виконання іншого рішення Залізничного районного суду м. Львова, розпочатими ремонтними роботами в квартирі та проблемами зі здоровям.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати заявнику, що якщо законом визначений порядок та, зокрема, строки для вчинення певних дій, такі строки в силу вимог закону повинні дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та підлягають доведенню в силу принципів змагальності та диспозитивності, визначених статтями 10, 11, 60 ЦПК України. При цьому, подання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги боржником є його правом на доступ до правосуддя, при цьому заявником не наведено жодних належних доказів на підтвердження покликань про те, що мало місце зловживання з боку боржника і це стало причиною пропущення строку предявлення виконавчого листа до виконання.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд переконаний за необхідне зазначити, що у відповідності до ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З конструкції ст.371 ЦПК України вбачається, що у ЦПК України не наведено причин, які можна вважати поважними при пропуску строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд їх визначає у кожному конкретному випадку на підставі доказів, поданих стягувачем, а тому суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, оскільки останньою пропущено строк для предявлення виконавчих листів до виконання без поважних причин.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 210, 371 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для предявлення виконавчих листів до виконання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: Бориславський Ю. Л.