Справа№592/2775/15-ц
Провадження №2/592/1153/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого: судді Зорік М.В., при секретарі - Білоконь І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» про відшкодування моральної шкоди, третя особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Суми,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги обгрунтовує тим, що з 07.01.1975 року по 15.04.2011 року перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання ім. М.В.Фрунзе». 15.04.2011 року його було звільнено за власним бажаням у зв'язку з виходом на пенсію. Внаслідок лікування та обстеження в клініці науково-дослідного інституту гігієни праці та профзахворювань Харківського Національного медичного університету в періоди з 12.08.2008р. по 18.09.2008р., з 07.12.2009р. по 05.01.2010р., з 22.08.2011р. по 19.09.2011р., з 11.11.2013р. по 02.12.2013р. у нього був встановлений і в послідуючому підтверджувався діагноз професійного захворювання, а саме: Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії токсико-пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність третього ступеню. Хронічне легеневе серце. НК II ст.. Захворювання професійне, встановлено вперше ППЛЕК 17.09.2008р. в клініці НДІ ГП та ПЗ ХНМУ. Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниженням слуху (четверта ступень). Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві, вперше встановлено ППЛЕК 17.09.2008р. НДІ ГП та ПЗ ХНМУ). 06.10.2008р. на підставі повідомлення про професійне захворювання був складений Акт №95 розслідування хронічного професійного захворювання. В даному акті зазначено (п.16), що професійне захворювання виникло у зв'язку з недосконалістю технологій, неефективного використання засобів індивідуального захисту. Причина професійного захворювання (п.17) - проведення робіт в умовах підвищеного рівня шуму, загазованості. Відповідно до п.19 Акту адміністрація цеху №4, де він працював, порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, а саме: 1/ ДЕСТ 12.1.005-88 «Санітарно-гігієнічні вимоги до повітря робочої зони» п.п.1.11,3.1,4.2.5. 2/ДСН 3.3.6-037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» п.1.3-1.4. З/ ДЕСТ 12.1.003-83 «ССБТ. Шум. Загальні вимоги до повітря робочої зони» п.2.3. З/ «Інструкція по утриманню виробничих приміщень» №658-66 п.66,78. 05.02.2014р. позивачу при повторному огляді на медико-соціальній експертній комісії було встановлено 65% стійкої втрати професійної працездатності та безтерміново третю групу інвалідності внаслідок професійного захворювання .Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Суми ОСОБА_1 призначило страхові виплати у зв'язку із зазначеними професійними захворюваннями. Отриманні ним професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. Тому позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 65000 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з зазначених в позові підстав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав заперечення на позов в якому зазначено, що відсутні підстави та докази спричинення позивачеві товариством моральної шкоди, розміру, порядку її оцінки не надано. Тому у задоволенні позову просить відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Судом встановлено, що позивач з 07.01.1975 року по 15.04.2011 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 15.04.2011 року його було звільнено за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію (а.с. 4-10).

Внаслідок неналежних умов праці на робочому місці позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується повідомленням про професійне захворювання та актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання № 95 від 06.10.2008 р., а саме: «Хронічне обструктивне захворювання легень третьої стадії токсико-пилової етіології у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень другого ступеню. Легенева недостатність третього ступеню. Хронічне легеневе серце. НК II А. Захворювання професійне. Нейросенсорна туговухість зі значним ступенем зниженням слуху (четверта ступень). Захворювання професійне від тривалого впливу шуму на виробництві (основний діагноз). ІБС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Стабільна стенокардія напруги ІІІ ф.кл. Гіпертонічна хвороба другої ст. НК ІІА. Попереково-крижовий остеохондроз хребта. Спонділоартроз з лівобічним іншиорадикулоневритом з м'язево -тонічним синдромом (супутній діагноз)».

Відповідно до довідки спеціалізованої МСЕК м. Суми від 05.02.2014 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 65%. Встановлено третю групу інвалідності та встановлено необхідність медикаментозного, санаторного лікування (а.с.13).

Відповідно до п.17 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 06.10.2008 року причинами професійного захворювання є проведення робіт ОСОБА_1 в умовах підвищених рівнів шуму, загазованості. Згідно з актом розслідування хронічного професійного захворювання від 06.10.2008 року (а.с.12) не виконав вимоги нормативних актів щодо дотримання санітарно-гігієнічних вимог за показниками шуму, загазованості. Доказів, що ОСОБА_1 порушив законодавство про охорону праці відповідачем суду не надано.

Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв'язку.

В зв'язку з професійними захворюваннями ОСОБА_1 зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров'я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачу внаслідок професійного захворювання було заподіяно моральну шкоду, яка не відшкодована, тобто право позивача є порушеним і підлягає захисту.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України, - на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, позовна давність не поширюється. Саме з позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я звернувся позивач до суду, тому суд вважає, що до цих вимог позовна давність не застосовується.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, а також фізичних страждань, характер і тривалість цих страждань; стан здоров'я потерпілого та те, що йому встановлено 65 % втрати професійної працездатності та встановлено ІІІ групу інвалідності, вік, наслідки професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

З урахуванням цих обставин суд визначає моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню позивачеві, в розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ПАТ «СМНВО ім. М.В. Фрунзе» необхідно стягнути 243,60 грн. судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.173, ст. 237-1 КЗпП України, ст.ст. 23, 268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 213-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 12 000/дванадцять тисяч/ гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» на користь держави судовий збір в сумі 243грн. 60коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за їх необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під чає проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення викладено 18 травня 2015 року.

Суддя М.В. Зорік