АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Назаренко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 19 травня 2015 року позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задоволені.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2000 року, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, згідно витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 15310997 від 20 липня 2007 року, предмет іпотеки зареєстрований за відповідачами на праві спільної часткової власності в книзі 113, номер запису 20807, реєстраційний № 19641218. на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0310/0707/98-026 від 27 липня 2007 року, яка станом на 25 листопада 2014 року складає 442 076, 35 гри., а саме за кредитом - 303 293, 20 грн.; по відсотках - 91401,61 грн.; пеня - 47381, 54 грн., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 1719,48 грн., та 573, 16 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 липня 2007 року між ВАТ «Сведбанк», який змінив своє найменування на ПАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, згідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 49 958, 91 доларів США.

28 листопада 2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору банк відступає фактору своє права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Разом із тим, 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу б/н. Відповідно до п.2.1, 2.2. договору ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступає ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

Унаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора за договором № 0310/0707/98-026 від 27 липня 2007року позичальником згідно якого є ОСОБА_4

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, 27 липня 2007 року ВАТ «Сведбанк» та фізичні особи - громадяни України, якими є - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 уклали Іпотечний договір № 0310/0707/98-026-Z-1, відповідно до якого зазначені особи передали Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1., що належить їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2000 року, виданого Фондом комунальної власності м. Дніпродзержинська, згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 15310997 від 20 липня 2007 року, предмет іпотеки зареєстрований за відповідачами на праві спільної часткової власності в книзі 113, номер запису 20807, реєстраційний № 19641218.

28 листопада 2012 р. між ПАТ «Сведбанк», який в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, окрім того 28 листопада 2012 р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу іпотекодержателя за іпотечним договором 0310/0707/98-026-Z-1 від 27 липня 2007 року.

Відповідач ОСОБА_7, померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про смерть.

Згідно відомостей наданих з нотаріальної контори, а саме заяви ОСОБА_4 від 11 квітня 2011року, він прийняв спадщину після померлої в повному обсязі, в тому числі і на спірну квартиру.

ОСОБА_4 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 та відповідно є власником частини квартири, що раніше належала померлій та відповідно є належним відповідачем по даній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 листопада 2013 року по справі № 208/514/13, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 січня 2014 року закрито провадження по справі ОСОБА_4 до ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним кредитного договору у зв'язку з тим, що кредит ОСОБА_4 надавався як фізичній особі - підприємцю, а тому на дані правовідносини не розповсюджується норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Як вбачається, відповідачі зобов'язання за договором належним чином не виконували, у зв'язку з чим станом на 25 листопада 2014 року, розмір заборгованості складає 442 076, 35 грн., а саме: за кредитом - 303 293, 20 грн.; по відсотках - 91401,61 грн.; пеня - 47381, 54 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та

обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися

внаслідок його смерті.

Відповідно до с.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв

спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв

спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею

йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі

переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в

порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного

нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про

обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус

іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому

обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про іпотеку», право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його

порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах

вартості предмета іпотеки.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про іпотеку", у разі переходу права

власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку

спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого

майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу

іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому

обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет

іпотеки.

Згідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії. а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.6 ст. З Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 33 цього Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.. 12 Закону України «Про іпотеку».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на те, що основний боржник ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, також відсутні будь-які фактичні дані про те, що відповідачі своєчасно виконували свої грошові зобов'язання за вказаним вище договорами і не порушували умови договору, та відповідно до ст. 60 ЦПК України, не надали суду доказів, які б підтвердили ту обставину, що відповідно до ст. 1049 ЦК України борг за кредитним договором ОСОБА_4 повернув позивачу і не порушував умови про повернення кредиту.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням через неповне з'ясування обставин по справі, недоведеність обставин та неправильне застосування норм матеріального права, які полягають у невірному визначенні ціни предмету іпотеки, недоведеності переходу вимог кредитора та на відсутність відповідальності спадкоємця, який одночасно є боржником. Проте такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відомості про відступлення права вимоги підлягають державній реєстрації, про що в матеріалах справи мається належним чином засвідчена копія витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек, відповідно до якого іпотекодержателем є ТОВ «Кредитні ініціативи». Відносно відсутності правової відповідальності спадкоємця, це є власне тлумачення норм чинного законодавства апелянтом, яке не відповідає дійсності та практиці застосування відповідних норм матеріального права. Щодо визначення вартості предмету іпотеки, то суд першої інстанції виходив з приписів п.12.3.1., 12.3.3. договору іпотеки, укладеному між сторонами, який є винним та відповідачем (апелянтом) не оспорюється.

За таких підстав, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 213, 214 ЦПК та підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: