АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Оніщука М.І.,

при секретарі Бугай О.О.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва до ОСОБА_1 про стягнення переплати пенсії, -

УСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування переплати пенсії, посилаючись на те, що відповідачка перебуває на пенсійному обліку та отримує пенсію з 26.09.2007 р. згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно записів в трудовій книжці, відповідач в період з 19.05.1976 р. по 21.06.1982 р. працювала на посаді оператора прецизійної фотолітографії на ДП НДІ НТК «Інститут мікроприладів». Дана професія не була передбачена розділом XV«Радіотехнічне виробництво», Список №2 затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 р. №1173 і не користувалась правом пільгового пенсійного забезпечення. У зв'язку з вказаним, нарахування пенсії було припинено, однак за період з 26.09.2007 р. по 01.03.2008 р. виникла переплата пенсії у сумі 1926,15 грн., яку Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва і просило стягнути з ОСОБА_1, оскільки на лист щодо добровільного погашення переплати відповідач переплату не відшкодувала.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Унікальний номер справи: 758/9330/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6867/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Гребенюк В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Вважає, що відмовляючи в задоволенні позову, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема не взято до уваги, що на підставі наданих ОСОБА_1 документів Управління пенсійного фонду України в Оболонському районі м. Києва призначило пільгову пенсію за Списком №2 та направило справу за місцем проживання ОСОБА_1 - до Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва.

Вказує, що згідно даних уточнюючої довідки ДП НДІ НТК «Інститут мікроприладів» від 24.09.2007 р., відповідач не має підстав для отримання пенсії за Списком №2, тому управління припинило виплату пенсії, але за період з 26.09.2007 р. по 01.03.2008 р. виникла переплата пенсії в сумі 1926,15 грн. Відповідача неодноразово було повідомлено листом про виникнення переплати пенсії, але вона до управління не зверталася, переплату не відшкодувала.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Судом першої інстанції встановлено, що управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва виявлено переплату пенсії ОСОБА_1 за період з 26.09.2007 р. по 01.03.2008 р. у розмірі 1926,15 грн. у зв'язку з перерахунком (а.с. 9-10).

Також встановлено, що розпорядженням №04108 управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва особовий рахунок ОСОБА_1 закрито у зв'язку з неправомірністю призначення пенсії. (а.с. 7)

Управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва на адресу відповідача направлено претензійний лист від 03.03.2008 р. №263/06 для з'ясування питання по переплаті пенсії. (а.с. 9-10)

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 50 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонерів або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що як вбачається з матеріалів справи, відповідачка добросовісно отримувала пенсію, помилка у нарахуванні виникла у зв'язку з неправомірністю призначення пенсії.

За таких обставин, вірним є висновок суду першої інстанції, що позивачем при розгляді справи не надано суду належних та допустимих доказів того, що сума пенсії, виплачена надміру відповідачу внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, тому позовні вимоги є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, не надано таких доказів зловживань з боку пенсіонера і до суду апеляційної інстанції, відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає, що за таких обставин доводи апеляційної скарги Управління пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва, що мало місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, та невідповідність висновків суду обставинам справи, а тому це рішення підлягає скасуванню, не знайшли підтвердження матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З огляду на те, що доводи апеляційної скарги висновків в рішенні суду не спростовують та містяться лише на формальних міркуваннях, колегія суддів вважає, що заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року обґрунтоване та законне і скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва - відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: