№ провадження 2/208/86/15
РІШЕННЯ

Іменем України

24 листопада 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі: судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В., за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

Позивач у грудні 2014 р. звернулася до суду з вказаним позовом, в обгунтування посилається на те, що вона дочкою ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 є племінницею її матері ОСОБА_3

18 травня 2014 року її мати ОСОБА_3 померла.

Протягом шести місяців після смерті матері вона звернулася до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 їй було відмовлено. Нотаріус повідомила, що її матірю 06 травня 2014 року був залишений заповіт на все майно на імя іншої особи.

18 листопада 2014 року державний нотаріус ОСОБА_4 видала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, і в своїй постанові навіть не зазначила, на користь якої особи був складений заповіт і ким він посвідчений. Лише після її неодноразових та наполегливих звернень нотаріус в усній формі повідомила їй, що заповіт матірю був складений 06 травня 2014 року на користь племінниці ОСОБА_2, і що посвідчений цей заповіт державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Вважає, що відповідач скористалася тяжкою хворобою її матері, яка останні дні життя не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки страждала на сильні болі, постійно приймала знеболюючі медичні препарати, і під впливом психічного насильства з боку відповідача, можливо і підписала заповіт.

При посвідченні заповіту були порушені вимоги ст. 203 ЦК України, згідно якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, і волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Крім цього, вона впевнена, що мати не мала фізичної можливості підписати заповіт, а згідно ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Просить визнати недійсним заповіт, зроблений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, посвідчений 06 січня 2014 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

В судовому засіданні позивач позов підтримала із зазначених у ньому підстав, відповідач позов не визнала, посилаючись на його необґрунтованість, представник третьої особи Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ї в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_5, є дочкою ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 22 вересня 1985 року відділом ЗАГС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 418, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та свідоцтвом про шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_12

Відповідач ОСОБА_2 є племінницею ОСОБА_13.

Позивач є єдиною дитиною у батьків.

11 листопада 2000 року помер батько позивача - ОСОБА_6.

Після його смерті позивач ОСОБА_12 (на той час ОСОБА_11) М.І. та її мати ОСОБА_3, як спадкоємці першої черги, в рівних долях отримали право на спадщину, до складу якої входило нерухоме майно у вигляді 1/2 частини квартири, житловою площею 29,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, та 27/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Набережна, буд. 20.

18 липня 2001 року державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_14 позивачеві із матірю було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_6 на зазначене вище нерухоме майно.

18 липня 2001 року між позивачем та матірю ОСОБА_3 була укладена угода про розділ спадкового майна, яка була посвідчена державним нотаріусом Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_14, зареєстрована в реєстрі за № 34.

Згідно цієї угоди моїй ОСОБА_3 перейшла у власність 1/2 частина квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, а позивачеві перейшли у власність 27/50 частин житлового будинку, розташованого за адресою: м. Дніпродзержинськ, вулиця Набережна, буд. 20.

18 травня 2014 року ОСОБА_3 померла.

Протягом шести місяців після смерті матері позивач звернулася до Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом.

Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 позивачеві було відмовлено. Нотаріус повідомила позивача, що її матірю 06 травня 2014 року був залишений новий заповіт на все майно на імя іншої особи.

18 листопада 2014 року державний нотаріус ОСОБА_4 видала позивачеі постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Заповіт матірю позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 був складений 06 травня 2014 року на користь племінниці ОСОБА_2, посвідчений цей заповіт державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4

Вказані обставини визнаються сторонами, підтверджуються наявними у справі доказами, тому суд вважає їх встановлениим.

Заслухавши пояснення сторін та свідків, вивчивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що вона важає, що відповідач скористалася тяжкою хворобою її матері, яка останні дні життя не усвідомлювала значення своїх дій, оскільки страждала на сильні болі, постійно приймала знеболюючі медичні препарати, і під впливом психічного насильства з боку відповідача, можливо і підписала заповіт.

Позивач не впевнена у тому, що її мати під впливом психічного насильства з боку відповідача, можливо і підписала заповіт. Крвм того, позивач не надала ніяких доказів на підтвердження даної обставини.

Крім того, позивач в обґрунтування позову посилається на те, що волевиявлення її матері не було вільним і не відповідало її внутрішній волі. Проте ніяких доказів в обґрунтування даного твердження суду не надала.

Також в обґрунтування позову позивач посилається що вона впевнена, що мати не мала фізичної можливості підписати заповіт, а згідно ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

За змістом інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою.

Позивач не надала суду жодних доказів тому факту, що її мати ОСОБА_3 не мала фізичної можливості підписати заповіт.

З огляду на викладене у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 203, 1223, 1247, 1257, 1258, 1261 Цивільного кодексу України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Перша дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.