Справа № 462/837/14 Головуючий у 1 інстанції: Постигач О.Б.
Провадження № 22-ц/783/2721/14 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого- Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.,

за участі секретаря: Щербая В.П.

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про повернення судового збору у справі за заявою ОСОБА_3 про скасування судового наказу,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Апеляційного суду Львівської області перебувала справа за заявою ОСОБА_3 про скасування судового наказу.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2014 року залишено без змін.

17 квітня 2015 року до Апеляційного суду Львівської області поступила заява від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про повернення судового збору. У своїй заяві зазначає, що оскільки ухвала Апеляційного суду Львівської області від 16 травня 2015 року втратила законну силу, то його довірительці повинен бути повернений судовий збір, який вона оплатила при поданні апеляційної скарги на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2014 року в сумі 60 грн. 90 коп.

Сторони в судове засідання не з"явились і судова колегія вважає за необхідне у відповідності з вимогами ст.305 ЦПК України проводити розгляд справи у їх відсутності, т.я. вони належним чином повідомлені про час та місце судового засідання та у відповідності до вимог ст.197 ЦПК України розглядає справу без фіксування судового засідання технічними засобами.

При цьому судова колегія задовольняє клопотання ОСОБА_4 про розгляд справи у його відсутності.

Встановлено, що ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2014 року було залишено без розгляду заяву ОСОБА_3 про скасування судового наказу з підстав подання такої після закінчення строку, встановленою ч.1 ст.105 ЦПК України.

Ухвалу була оскаржила ОСОБА_3

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, а ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 03 лютого 2014 року залишено без змін.

В послідуючому ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23 жовтня 2014 року судовий наказ скасовано по нововиявлених обставинах і ухвала Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2014 року втратила законну силу.

При цьому 23 жовтня 2014 року місцевим судом питання щодо повернення судового збору не вирішувалось.

Також не було подано заяву про поворот виконання на підставі відповідних норм ЦПК України.

17.04.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Апеляційного суду із заявою про повернення судового збору в сумі 60 грн. 90 коп., який сплачений 7.04.2014 року при розгляді апеляційної скарги на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 03 лютого 2014 року (а.с.44).

За відсутності у розділі II ЦПК спеціальної норми щодо вирішення певного процесуального питання, суд має право застосувати загальні положення цього Кодексу, якщо вони не суперечать суті наказного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до вимог ст.7 ЗУ "Про судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;2) повернення заяви або скарги;3) відмови у відкритті провадження у справі;4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням);5) закриття провадження у справі.

В п.2 вказано, що у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Відповідно до 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" статтею 7 Закону № 3674-VI врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору (статті 214, 215 ЦПК). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

Встановлено, що при розгляді справи Апеляційним судом Львівської області 16.05.2014 року підстав для повернення судового збору не було, оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_3 було відхилено.

Встановлено, що дана заява ОСОБА_4 не стосується повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевого бюджетів.

Тому безпідставними є посилання апелянта на те, що положення п.41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" про те, що питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов'язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи.

Оскільки ухвала Апеляційного суду Львівської області від 16.05.2014 року втратила законну силу, тому немає підстав для постановлення додаткової ухвали щодо повернення судового збору.

З врахуванням цієї обставини не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що на п.41 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" про те, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

При таких обставинах немає підстав для повернення вказаного судового збору Апеляційним судом Львівської області, а тому в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про повернення судового збору слід відмовити.

Керуючись ст. 88 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та в касаційному порядку не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Бермес І.В.

Судді Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.