АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/8778/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Процько Я.В.
Провадження № 22-ц/789/899/15 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 р.

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Загорський О. О., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк»

на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2015 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» /надалі Банк/

до Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції /надалі «Виконавча служба»/, ОСОБА_1, ОСОБА_2

про виключення майна із акту опису та арешту майна,

ВСТАНОВИЛА:

12.06.15 Банк звернувся зі скаргою на рішення суду першої інстанції від 29.05.15, вважаючи, що воно частково поставлене з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального законодавства, просить його скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Банку про виключення майна із акту опису й ухвалити щодо даних вимог нове рішення, яким їх задовольнити, а саме: виключити із акту опису та арешту майно, яке арештоване Виконавчою службою.

Порушення вбачає в тому, що суд неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для вірного вирішення спору, як от: вказує, що не взято до уваги того факту, що всі зміни та реконструкції квартир ОСОБА_1 здійснено без попередньої згоди Банку, як того вимагає Закон України «Про іпотеку», й даний відповідач не надав жодних доказів погодження з Банком внесення змін до предмету іпотеки, що суперечить договорам, за якими передавалися квартири.

Зазначає, що усі зроблені Іпотекодавцем поліпшення, зміни, доробки та реконструкційні роботи автоматично стають предметом договору - предметом іпотеки й не потребують внесення змін до іпотечних договорів.

Окрім цього, на думку апелянта, є хибним твердження суду про те, що права Банку, як іпотекодержателя, не пов'язані з правом власності та правом володіння іпотечним майном.

Зазначає, що в судових засіданнях Банк неодноразово заявляв, що оспорювані нежитлові приміщення 1, 3 та 4 є предметом іпотеки так - як відповідно до п.п. 1.5 Договору іпотеки 1, 2, 3 Іпотека розповсюджується на всі приналежності Предмету іпотеки та на всі невід'ємні від майна поліпшення, складові частини, внутрішні системи, що існують на момент укладання Договору та виникнуть в майбутньому.

Указує, що твердження суду щодо відсутності права застави на приміщення 1, 3 та 4, оскільки дані приміщення відсутні в державному реєстрі іпотек, є безпідставними, так як суд виходив лише з тих мотивів, що вказані приміщення не обтяженні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29.05.15 позов задоволено частково. Виключено із акту опису і арешту майна від 17.10.14 майно, яке є предметом іпотеки згідно із іпотечним договором від 19.11.07 за реєстром № 5159, що укладений на виконання зобов'язань за кредитним договором № 11/474-к від 19.11.07 між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1, а саме: квартира АДРЕСА_1.

У частині виключення із актів опису та арешту майна від 17.11.14 майна, що є предметом договору іпотеки від 23.11.06, 28.02.08 та 22.09.08, укладені на виконання зобов'язань між ПАТ «Універсал банк» та ОСОБА_1, а саме: 1/2 частини приміщення АДРЕСА_2; 1/2. части приміщення АДРЕСА_4; 1/2 частини приміщення АДРЕСА_5 відмовлено за недоведеністю заявлених вимог.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ПАТ «Універсал банк» 243,60 грн. судового збору.

Суд першої інстанції виходив із того, що правом на звернення із вимогами про виключення майна з опису наділені громадяни та організації які є власниками описаного майна або володіють ним й, оскільки Банк не наділений таким правом, тому вважав, що вимоги позивача не ґрунтуються на законі.

Окрім цього, суд констатував, що так як у Державному реєстрі іпотек Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо заборони на відчуження об'єктів нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9, тому у Виконавчої служби не було перешкод для опису та арешту даного майна.

Із даними висновками колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Установлено, що 23.11.06 року між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11/470-К.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим договором ОСОБА_1 передав в іпотеку Банку нерухоме майно: двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, загальною площею - 63,4 м кв, житловою площею - 32 м кв.

19.11.07 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 11/470-К.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки від 19.11.07, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею - 63,4 м кв, житловою площею - 32 м кв; та договір іпотеки від 19.11.07, за яким вказаний відповідач передав в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, загальною площею - 58,9 м кв, житловою площею - 36,7 м кв.

29.02.08 між Банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 022-208-496.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ОСОБА_1 та Банком укладено договір іпотеки від 29.02.08, за яком ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно: трикімнатну квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 64,9 м кв, житловою - 37,5 м кв.

22.09.08 між Банком та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № ВЬ9234.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором між ОСОБА_1 та Банком укладено договір іпотеки від 22.09.08, за яким ОСОБА_1 передав в іпотеку нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_5.

Тобто, відповідачем ОСОБА_1 передано в іпотеку Банку чотири об'єкти нерухомого майна (по тексту нумерація майна відповідає вказаній):

1) двокімнатна квартира по АДРЕСА_2;

2) трикімнатна квартира по АДРЕСА_1

3) трикімнатна квартира по АДРЕСА_4

4) реконструйована квартира по АДРЕСА_5

Як вбачається з фотокопій актів опису й арешту майна від 17.10.13, Виконавчою службою при примусовому виконанні рішення суду за виконавчим листом № 607/3539/13 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 боргу за договором позики в сумі 266078,52 дол. США, що еквівалентно 2125967,37 грн. та 3441,00 грн. судових витрат, описано і накладено арешт на:

1/2 частину нежилого приміщення АДРЕСА_2 загальною площею 63,4 м кв;

трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 в м Тернополі, загальною площею 58 м кв;

1/2 частину приміщення магазину АДРЕСА_4 загальною площею 134,5 м кв;

1/2 частину промтоварного магазину за адресою: АДРЕСА_5, загальною площею 86,4 м кв.

Судом установлено, що після укладення договорів іпотеки на підставі рішень виконавчого комітету Тернопільської міської ради № 2564 від 19.02.08, № 784 від 24.04.08 та № 1200 від 25.07.12 відповідачем ОСОБА_4 здійснено реконструкцію квартир №№ 1, 3, 4, внаслідок чого змінився правовий статус згаданого іпотечного майна із житла на нежилі приміщення (приміщення промтоварного магазину). Також, збільшилася загальна площа приміщень №3 із 64,9 м кв до 134,5 м кв. та № 4 із 67,3 м кв. до 86,4 м кв.

Зі зміною статусу майна на зазначені об'єкти нерухомості видані нові правовстановлюючі документи про право власності від 15.05.08, 06.02.09, 16.11.12 й відомості про останні не внесені до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Із пояснень представників Банку та відповідача ОСОБА_1 вбачається, що іпотекодавець звертався до апелянта про надання дозволу на реконструкцію згаданих квартир, підтвердженням чого є заяви на ім'я банку, отримані позивачем 26.02.10 за вхідними номерами № 022/301, № 022/302, та 23.04.10 № 022/560, які залишилися без реагування зі сторони позивача.

Апеляційна інстанція приходить до висновку, що Банку було відомо про зміну правового статусу іпотечного майна, як от: квартир №№ 1, 3, 4. Умовами договір іпотеки передбачено право банку перевіряти стан предмету іпотеки шляхом огляду, документальної та фактичної перевірки (п. 2.1.6 усіх договорів). Аналогічні положення містить і Закону України «Про іпотеку» /надалі «Закон»/.

Оскільки внаслідок реконструкції змінився правовий статус предмету іпотеки - квартир №№ 1, 3 та 4, що є істотною умовою договорів, тому в силу ст. 651 ЦК України та п. 6.4. договорів іпотеки до останніх слід було внести зміни, чого сторонами не зроблено.

Судовою колегією встановлено, що з даного приводу немає рішень судів: як от: про переведення прав на нежилі приміщення №№ 1, 3, 4, як на іпотечне майно, та відсутні рішення про звернення стягнення на спірне майно.

У відповідності до п. 5 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника.

Судова колегія приходить до переконання, що Виконавчою службою правомірно проведено опис та арешт спірного майна з огляду на права та законні інтереси сторони виконавчого провадження, якою є відповідач ОСОБА_2

При цьому враховувалося, що іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, установленому Законом, окрім випадків, визначених ч. 3 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження».

Як було встановлено судом першої інстанції, три предмети іпотеки змінили свій правовий статус та збільшилася загальна площа приміщення №3 із 64,9 м кв до 134,5 м кв. та № 4 із 67,3 м кв. до 86,4 м кв, що відповідно змінило вартість іпотечного майна.

Спірне майно внаслідок зміни цільового призначання не перебувало на момент опису та арешту під обтяженням, а апелянт, у свою чергу, не довів, що володіє будь-якими правами щодо нього. Як зазначалося вище, рішення судів з цього приводу відсутні, а також не внесені зміни до договір іпотеки. Суд вірно послався на роз'яснення Пленуму ВС України дані у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.76.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно застосовані норми матеріального та процесуального права при постановленні рішення щодо оспорюваних вимог, а тому відсутні підстави для задоволення скарги, з мотивів, наведених у ній.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович