Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, прокуратури Львівської області, Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Залізничного районного відділу міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод у здійсненні права власності, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що у провадженні слідчого відділу Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України знаходиться кримінальна справа № 181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та виготовлення невстановленими особами завідомо підроблених документів, яка виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем, проводиться досудове слідство, в ході якого постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області від 23 травня 2011 року на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER (T4), 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який перебуває у користуванні його представника ОСОБА_4 та постійно знаходиться у м. Путивль Сумської області, накладено арешт і заборону на проведення реєстраційних операцій. Вважає, що такі дії порушують його право власності, у зв'язку з чим просив звільнити вказаний автомобіль з-під арешту та зняти заборону на проведення з цим транспортним засобом реєстраційних операцій в органах ДАІ.

Ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року, у відкритті провадження у справі відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам судові рішення не відповідають.

Судами встановлено, що слідчим відділом Залізничного районного відділу Львівського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України розслідується кримінальна справа № 181-0062 за фактом шахрайства в особливо великих розмірах, підроблення документів та виготовлення завідомо підроблених документів, яка виділена з кримінальної справи № 181-0311, порушеної відносно начальника ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем.

В рамках досудового слідства постановою старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року на автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER (T4), 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладено арешт та обмеження на проведення реєстраційних операцій.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що оскільки арешт на вказаний автомобіль накладено постановою слідчого в межах кримінальної справи в порядку, передбаченому КПК України, тому заявлена вимога про зняття арешту з автомобіля підлягає вирішенню за правилами кримінального судочинства.

Проте колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st3> кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України <nau://ukr/435-15|st15> визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи питання про відмову у відкритті провадження у справі, суди обох інстанцій не звернули уваги на положення п. 9 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України від 13 квітня 2012 року, згідно з яким питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або судового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до дня набрання чинності цим Кодексом, та безпідставно послалися на норму ст. 174 КПК України від 13 квітня 2012 року.

Так, за правилом ст. 126 КПК України від 28 грудня 1960 року, у редакції чинній на момент накладення арешту на спірний автомобіль, в процесі розслідування кримінальної справи арешт може бути накладений на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії лише з метою забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13.

Разом з тим, суди всупереч вимогам ст. 360-7 ЦПК України зазначену правову позицію при ухваленні судових рішень не врахували.

Крім того, суди не перевірили, чи є ОСОБА_3 учасником кримінальної справи № 181-0062, порушеної за фактом шахрайства в особливо великих розмірах, підроблення документів та виготовлення завідомо підроблених документів, та, чи має процесуальне право на оскарження постанов слідчого, у тому числі і про накладення арешту на майно у порядку, визначеному кримінальним <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2012_07_05/pravo1/KD0007.html?pravo=1> процесуальним законодавством.

Оскільки позовні вимоги стосувались питання про звільнення з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій щодо майна, право на яке у позивача виникло із цивільних правовідносин, то у такому випадку позивач має право на захист свого порушеного права у спосіб, визначений ст. 15 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1772/ed_2012_07_05/pravo1/T041618.html?pravo=1>, статтями 15 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843046/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 16 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843047/ed_2012_07_03/pravo1/T030435.html?pravo=1>.

Крім того, за відсутності в матеріалах справи постанови старшого слідчого слідчого відділу прокуратури Львівської області Сапуцького Р.Я. від 23 травня 2011 року висновок судів попередніх інстанцій про те, що питання про звільнення з-під арешту автомобіля має вирішуватися у порядку кримінального провадження, є передчасним.

Відповідно до п. 2 ст. 342 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням того, що при постановленні ухвал судами першої та апеляційної інстанцій було порушено порядок, встановлений для вирішення вказаного питання, зазначені ухвали підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 335, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Путивльського районного суду Сумської області від 10 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 травня 2015 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська