Провадження №22-ц/784/2069/15
Провадження №22-ц/784/2069/15 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

02 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гордійчук С.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представника Банку ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5,

поданої його представником

ОСОБА_3,

на рішення Заводського районного суду

м. Миколаєва від 10 червня 2015 року,

ухвалене за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства ОСОБА_6 Аваль, ОСОБА_7, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_8, про визнання договору іпотеки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А:

08 грудня 2014 року ОСОБА_5 предявив зазначений позов, який обґрунтував наступним.

21 грудня 2007 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 (далі ФОП ОСОБА_8І.) та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено генеральний кредитний договір №010/01-02/07-104, за умовами якого боржниця отримала кредит у сумі 2 800 000 грн.

26 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_8 та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено кредитний договір №010/42-0-2/12-114 в рамках генерального кредитного договору №010/01-02/07-104 від 21.12.2007 р., за умовами якого боржниця отримала у формі відновлювальної кредитної лінії кредит з лімітом кредитування у сумі 5 400 000 грн. під 22,5 % річних.

13 жовтня 2009 року для забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним генеральним кредитним договором між позивачем та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку Банку було передано житловий будинок загальною площею 110,8 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами за адресою вул.Чкалова, 127-А в м.Миколаєві та земельна ділянка площею 0,0571 га за цією ж адресою.

Позивач вказував, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23 серпня 2014 року ФОП ОСОБА_8 було ліквідовано та виключено з Єдиного державного реєстру підприємств, установ, організацій, а тому вищезазначений кредитний договір було припинено.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати припиненим іпотечний договір від 13 жовтня 2009 року, укладений між ним та ПАТ ОСОБА_6 Аваль.

Заперечуючи проти задоволення позову, ОСОБА_6 вказував, що посилання позивача на ліквідацію ФОП ОСОБА_8, як підставу припинення зобовязань за кредитним договором, є безпідставним, оскільки норми ст.609 ЦК України не розповсюджуються на фізичних осіб-підприємців.

Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 10 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Позивач через свого представника подав на рішення апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що зобовязання, в тому числі за кредитним договором, ФОП ОСОБА_8 після її ліквідації перейшли до фізичної особи ОСОБА_8, а тому не можна вважати припиненими як кредитний договір, так і іпотечний договір.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Відповідно до ч.5 ст.3, ст.17 Закону України "Про іпотеку" іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов'язання.

Згідно зі ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте до підприємницької діяльності фізичних осіб згідно зі ст.51 ЦК України застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною 3 статті 46 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідно до ст.52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Фізична особа-підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна.

Згідно зі ст.53 ЦК України фізична особа, яка неспроможна задовольнити вимоги кредиторів, пов'язані із здійсненням нею підприємницької діяльності, може бути визнана банкрутом у порядку, встановленому законом.

Особливості банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності громадянина передбачено ст.ст.90-92 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Як вбачається з матеріалів справи та таке встановлено судом, 21 грудня 2007 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено генеральний кредитний договір №010/01-02/07-104, за умовами якого боржниця отримала кредит у сумі 2 800 000 грн.

26 жовтня 2012 року між ФОП ОСОБА_8 та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено кредитний договір №010/42-0-2/12-114 в рамках генерального кредитного договору №010/01-02/07-104 від 21.12.2007 р., за умовами якого боржниця отримала у формі відновлювальної кредитної лінії кредит з лімітом кредитування у сумі 5 400 000 грн. під 22,5 % річних.

13 жовтня 2009 року для забезпечення виконання зобовязань за вищезазначеним генеральним кредитним договором між позивачем та ПАТ ОСОБА_6 Аваль було укладено іпотечний договір, згідно якого в іпотеку Банку було передано житловий будинок загальною площею 110,8 кв.м. з належними до нього будівлями та спорудами за адресою вул.Чкалова, 127-А в м.Миколаєві та земельна ділянка площею 0,0571 га за цією ж адресою.

08 травня 2013 року ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва про визнання мирової угоди було визнано право власності на вищезазначені обєкти за ОСОБА_7

Однак, ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 11 грудня 2014 року дана ухвала була скасована та постановлена нова про відмову у визнанні мирової угоди.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12 травня 2015 року припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_8, про що 13 травня 2015 року здійснено запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (а.с.78-79).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 є правильним, оскільки однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення субєкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру субєктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, повязаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Таким чином, основне зобовязання за кредитним договором не припинилося, а тому немає підстав для припинення іпотеки.

Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у його постанові від 04 грудня 2013 року у справі №6-125цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права, викладених у ній.

Посилання апелянта при обґрунтуванні своїх вимог на те, що спірний предмет іпотеки згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7, а не за ним, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки ухвала суду першої інстанції, яка визнавала за ОСОБА_7 право власності на предмет іпотеки була скасована апеляційним судом.

Твердження позивача про те, що він не повинен відповідати за зобовязаннями фізичної особи ОСОБА_8, оскільки він поручався своїм майном тільки за ФОП ОСОБА_8, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки укладаючи іпотечний договір позивач повинен був усвідомлювати всі його ризики. З ст.17 ж Закону України «Про іпотеку» вбачається, що однією з підстав припинення іпотеки може бути припинення основного зобовязання. Як зазначено вище, воно не припинилося, а отже не припинилася і іпотека.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді