Апеляційний суд Житомирської області
Справа №2-117/12 Головуючий у 1-й інст. Корицька В.О.
Категорія 39 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Житомирської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Алєксєєва Галина Ананіївна, Друга Житомирська нотаріальна контора, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції про визнання недійсними свідоцтв, договору довічного утримання та продовження строку прийняття спадщини

за апеляційними скаргами ОСОБА_3, ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 17 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

В грудні 2009 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, та, враховуючи уточнені позовні вимоги, просила визнати недійсними: свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.03.2000 р., видане ОСОБА_10 державним нотаріусом Другої Житомирської державної нотконтори Симон Є. Ю., реєстровий № 1-545 (спадкова справа №157/2000р) на 1/2ч. АДРЕСА_1, свідоцтво про право власності від 01.03.2000р. на вказану квартиру, реєстровий №1-542 (спадкова справа №157/2000р) та скасувати його державну реєстрацію; продовжити строк прийняття спадщини, що залишилась після смерті діда ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, який пропущений з поважних причин; визнати недійсним договір довічного утримання від 13.12.2006р., укладений між ОСОБА_10, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Алєксєєвою Г. А. за номером 33, та скасувати його державну реєстрацію; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на зазначену квартиру. Зазначала, що після смерті діда в 1999 році бабуся - ОСОБА_10, не перебуваючи з ним у шлюбі, незаконно прийняла спадщину за законом, а саме 1/2 ч. спірної квартири, яка належала діду позивача.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 17 березня 2015 року позов задоволено частково, визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.03.2000р., видане ОСОБА_10, реєстровий № 1-545 (спадкова справа №157/2000р.) на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що на протязі шести місяців після смерті ОСОБА_8 позивачка не вчинила жодних дій, які б свідчили про те, що вона вступила в управління або володіння спадковим майном. Жодних доказів протилежного останньою не надавалося. Вважає, що оскільки ОСОБА_1 не звернулася у визначений строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, від спадщини вона відмовилась.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення в частині відмови продовжити строк прийняття спадщини скасувати та ухвалити нове рішення, яким вказану позовну вимогу задовольнити. Зазначає, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, оскільки їй не було відомо про факт розлучення баби та діда.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, апеляційна скарга ОСОБА_1 - відхиленню з таких підстав.

Як видно із матеріалів справи ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_8 і ОСОБА_10, які 23.11.1998р. шлюб розірвали (актовий запис №661 (т.2, а.с.246-247). Після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 його колишня дружина отримала свідоцтво від 01.03.2000 р. про право власності на ?ід.ч. квартири АДРЕСА_1, як на майно, набуте подружжям під час шлюбу (.т.1 а.с.73) та свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину цієї квартири як спадкоємець першої черги (спадкова справа №157/2000р., т.1 а.с.73,74).

Згідно зі ст. 44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

ОСОБА_8 оформив розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем. Вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Матеріалами справи доведено, що на момент смерті ОСОБА_8 шлюб із ОСОБА_10 був розірваний, тому вона при відсутності заповіту не могла бути спадкоємцем першої черги за законом. Спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_8 за правом представлення могла бути позивачка ОСОБА_1 як донька його померлого сина - ОСОБА_9, (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і мала право успадкувати ?ід.ч. спірної квартири після смерті діда (т.1 а.с.10, т.2 а.с.18).

Обгрунтовуючи причину пропуску 6-місячного строку для прийняття спадщини, позивач зазначала, що не знала про їх розлучення і не бажала звертатися із заявою про прийняття спадщини після смерті діда для того, щоб її бабуся успадкувала всю квартиру, а вже після її смерті прийняти спадщину на все майно. Проте, вона надала суду копію свідоцтва про розірвання шлюбу (т.2 а.с.243). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст.548 ЦК УРСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Ці дії повинні бути вчинені протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини (ст.549 ЦК УРСР)

Строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Згідно роз'яснень п.24 ППВСУ від 30 травня 2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Належних і допустимих доказів поважності пропуску встановленого законодавством шестимісячного строку, ОСОБА_1 не надала, тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині продовження строку для прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що відчужувач до 13.12.2006 р. (дата укладення спірного договору) і раніше - у 2003р. укладала договір довічного утримання із ОСОБА_3 Хоча вона його у 2003р. і розірвала, проте через деякий час знову уклала відповідний договір із відповідачами. Вказані обставини свідчать про цілеспрямованість та усвідомлення дій ОСОБА_10

Дійсно, судом встановлено, що після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_10 не мала право на спадщину після його смерті. Проте, оскільки ОСОБА_1 спадщину після смерті діда не приймала на протязі 10 років, не вчинивши жодних дій, передбачених законом, підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_10 відсутні. ОСОБА_1 права на спадкове майно не має, тому її інтереси видачею вказаного свідоцтва на ім'я ОСОБА_10 ніяким чином не зачіпаються, а права не порушені.

В решті позовних вимог рішення сторонами не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного розгляду (п. 15 постанови Пленуму Верховного суду України № 12 від 24.10.2008 року "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку").

На підставі наведенного рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові за безпіставністю.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 17 березня 2015 року в частині задоволення позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення. У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Житомирської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Житомирського нотаріального округу Алєксєєва Галина Ананіївна, Друга Житомирська нотаріальна контора, Реєстраційна служба Житомирського міського управління юстиції про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину відмовити. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: