У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від

14 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно утриманих коштів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») про повернення безпідставно утриманих коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11 липня 2013 року між ним та банком було укладено договір про відкриття поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування. Починаючи з 6 листопада 2013 року державним підприємством «Дослідне господарство «Каховське» в рахунок погашення заборгованості перераховано на його рахунок грошові кошти, з яких банком безпідставно утримано комісійну винагороду. 29 серпня 2014 року він направив відповідачу претензію з вимогою повернути неправомірно стягнуті суми комісійного збору, проте, йому було відмовлено, у зв'язку з тим, що комісійна винагорода була стягнута на підставі п. 2.9 вказаного договору. Позивач просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно стягнуту комісійну винагороду у розмірі 861 грн 48 коп.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від

17 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк», на користь ОСОБА_2 утриману суму комісійної винагороди в розмірі

86 грн 48 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 листопада

2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня 2015 року разом з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення.

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення апеляційного суду скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Судом установлено, що 11 листопада 2013 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валют, |за умовами якого останньому відкрито поточний рахунок для обліку коштів і здійснення операцій відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативних актів Національного банку України.

Відповідно до п. 2.9 укладеного договору, при здійсненні безготівкових зарахувань вкладник доручає банку проводити списання з рахунку комісійної винагороди, передбаченої тарифами за послуги банку для фізичних осіб у розмірі _% від визначених зарахувань та погоджується на оплату послуг банку у разі зміни тарифів без додаткового узгодження.

Пунктом 3.2.5 укладеного договору передбачено, що банк має право при здійсненні безготівкових зарахувань самостійно, без додаткового узгодження із вкладником, списувати з рахунку комісійні, передбачені п. 2.9 договору.

Згідно п. 4.2.6. умов укладеного договору, вкладник зобов'язаний ознайомитись і з тарифами банку в частині, що визначає плату за розрахунково-касове обслуговування клієнтів у національній валюті своєчасно сплачувати комісійну винагороду, передбачену цими тарифами на день здійснення операції.

ОСОБА_2 погодився з такими умовами, підписавши договір особисто і без застережень, що вбачається із наявного в матеріалах справи договору про відкриття фізичній особі поточного рахунку в національній валюті та його обслуговування від 11 липня 2013 року.

Відповідно до витягу з тарифів, що діяли на момент укладення договору від 11 липня 2013 року з ОСОБА_2 розрахунково-касове обслуговування клієнтів у національній валюті становить 1% від суми, але не менше 5 грн, за винятком зарахування пенсій.

Із матеріалів справи вбачається та підтверджено позивачем під час розгляду справи в суді, що кошти, з яких перераховано комісійну винагороду, зараховані на його рахунок Державним підприємством «Дослідне господарство «Каховське» за рішенням суду у рахунок погашення заборгованості, тобто не є пенсійною виплатою.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що плата за касове обслуговування чітко не передбачена договором про відкриття поточного рахунку в національній валюті.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи рішення про відмову в позові, апеляційний суд з висновками суду першої інстанції не погодився та вважав, що умовами укладеного договору обумовлено визначення банком плати за розрахунково-касове обслуговування клієнтів у національній валюті згідно встановлених тарифів, з якими вкладник ознайомився відповідно до умов укладеного договору.

Крім того, апеляційний суд не погодився із висновком суду першої інстанції про те, що обов'язок позивача ознайомитись із тарифами банку та підписання ним договору не свідчить про надання згоди на списання банком комісійної винагороди у розмірі, визначеному у тарифах банку, оскільки сторони обумовили, що договір ними прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, що засвідчується їх підписами, та вважав, що вкладник зобов'язаний сплачувати плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта відповідно до положень ч. 4

ст. 1068 ЦК України та умов укладеного договору.

Такі висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Під час вирішення спору апеляційним судом правильно визначено характер спірних правовідносин, правильно визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, та надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновківсуду не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Херсонської області від 14 липня

2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про повернення безпідставно утриманих коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк