Справа № 203/1403/15-ц
Провадження № 2/0203/644/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
30 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Колесніченко О.В.,
при секретарі Цекместрук Є.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фудгорг" про стягнення працівниками заборгованості по заробітній платі, -
У березні 2015 року позивачі предявили через свого представника ОСОБА_11 зазначений позов до відповідача на предмет захисту свого права на оплату праці, посилаючись на те, що працювали на підприємстві відповідача до 26 січня 2014 року, коли наказом №06/ос «Про звільнення» їх було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України, проте відповідачем заробітна плата належним чином не виплачувалась та при звільненні розрахунок проведений не був ні по заробітній платі, ні по компенсації за невикористані відпустки жодному з позивачів, тому позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 1113,13 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1097,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1488,62 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 64,07 грн.; на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в сумі 1920,91 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 2129,01 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1366,17 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 51,64 грн.; на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в сумі 430,60 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 289,99 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1200,60 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 15,96 грн.; на користь ОСОБА_4 заборгованість по заробітній платі в сумі 1055,16 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1055,41 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1355,31 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 48,94 грн.; на користь ОСОБА_5 заборгованість по заробітній платі в сумі 574,59 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 447,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь ОСОБА_6 заборгованість по заробітній платі в сумі 1034,98 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1019,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь ОСОБА_7 заборгованість по заробітній платі в сумі 658,09 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 539,44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1408,38 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 62,32 грн.; на користь ОСОБА_8 заборгованість по заробітній платі в сумі 1220,57 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1250,26 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь ОСОБА_9 заборгованість по заробітній платі в сумі 122,82 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 17,45 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 343,94 грн.; на користь ОСОБА_10 заборгованість по заробітній платі в сумі 951,76 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 924,50 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1365,15 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 51,22 грн.
Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивачі в судове засідання не зявилися, уповноваживши представника ОСОБА_11, яка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти заочного порядку розгляду.
Відповідач ТОВ "Фудторг» заперечень проти позову не надало, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника до суду не направило, причин неявки не повідомило, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно.
Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що наказом ТОВ «Фудторг» №27/к від 27 вересня 2010 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду торговельного агента (а.с.35); наказом ТОВ «Фудторг» №184/ос від 03 жовтня 2012 року ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.54); наказом ТОВ «Фудторг» №53/ос від 01 квітня 2014 року ОСОБА_3 прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.55); наказом ТОВ «Фудторг» від №61/0с від 02 квітня 2013 року ОСОБА_4 прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.56); наказом ТОВ «Фудторг» №20/к від 16 вересня 2010 року ОСОБА_5 прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням з ТОВ «Фудсервіс» (а.с.57); наказом ТОВ «Фудторг» №20/к від 16 вересня 2010 року ОСОБА_6 прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням із ТОВ «Фудсервіс» (а.с.58); наказом ТОВ «Фудторг» № 09/к від 01 вересня 2010 року ОСОБА_7 прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням із ТОВ ЙФудсервіс» (А.с.59); наказом ТОВ «Фудторг» № 27/к від 27 вересня 2010 року ОСОБА_8 прийнято на роботу на посаду старшого спеціаліста відділу продажів за переведенням із ТОВ «Фудсервіс» (а.с.60); наказом ТОВ «Фудторг» № 190/ос від 24 листопада 2014 року ОСОБА_9 прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.61); наказом ТОВ «Фудторг» № 60/ос від 01 квітня 2013 року ОСОБА_10 прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.62).
Наказом ТОВ «Фудторг» №06/ос від 26 січня 2015 року усіх позивачів звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України з 26 січня 2015 року: ОСОБА_1 з посади старшого спеціаліста відділу продаж; ОСОБА_2 з посади агента торговельного; ОСОБА_3 з посади агента торговельного; ОСОБА_4 з посади агента торговельного; ОСОБА_5 з посади агента торговельного; ОСОБА_6 з посади агента торговельного; ОСОБА_7 з посади агента торговельного; ОСОБА_8 з посади агента торговельного; ОСОБА_9 з посади агента торговельного; ОСОБА_10 з посади агента торговельного (а.с.63-72).
Конституцією України у статті 43 гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Така винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану їм роботу є заробітною платою (ст.94 КЗпП України).
Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, чому повною мірою кореспондують положення ст.ст. 21, 22, 24 розділу VI «Права працівника на оплату праці та їх захист» Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним для даних правовідносин.
Разом з тим, судом встановлено, що заробітна плата за грудень 2014 року та січень 2015 року позивачам не виплачена, а так само не проведений остаточний розрахунок при звільненні.
За наведених обставин, суд, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази кожний окремо та в своїй сукупності і логічному взаємозвязку, дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем вимог ст.115 КЗпП України з вчасної виплати заробітної плати позивачам за грудень 2014 року січень 2015 року, розмір якої встановлений судом на підставі довідок про доходи позивачів від 26 січня 2015 року за період з листопада 2014 року по січень 2015 року (а.с.73-82): ОСОБА_1 в сумі 1113, 13 грн., ОСОБА_2 в сумі 1920,91 грн., ОСОБА_3 в сумі 430,60 грн., ОСОБА_4 в сумі 1055,16 грн., ОСОБА_5 в сумі 574,59 грн., ОСОБА_6 в сумі 1034,98 грн., ОСОБА_7 в сумі 658,09 грн., ОСОБА_8 в сумі 1220,57 грн., ОСОБА_9 в сумі 122,82 грн., ОСОБА_10 в сумі 951,76 грн., розмір та розрахунок відповідачем не оспорений та у відповідності зі своїми обовязками за ст.ст.10, 60 ЦПК України доказів іншого суду не надано. При цьому, суд відзначає, що сама по собі відсутність у відповідача коштів для оплати праці не звільняє його від такого обовязку.
Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.
Розяснивши ці норми закону у постанові «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року Пленум Верховного Суду України у п.23 зауважив, що якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 01.01.1997). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. .
Відповідно до абз. 1 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.
Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.
Святкові та неробочі дні (ст.73 КЗпП України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються.
Враховуючи, що відповідно до вимог Закону України «Про відпустки» термін відпустки складає 24 календарних дні на рік, позивачам належало за період їх роботи: у 2014 році ОСОБА_1 18 календарних днів відпустки; у 2013-2014 роках ОСОБА_2 42 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_3 10 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_4 20 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_5 9 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_6 19 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_7 10 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_8 22 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_9 4 календарних днів відпустки; у 2014 році ОСОБА_10 20 календарних днів відпустки.
Також згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення.
Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
За наведених обставин, суд, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази кожний окремо та в своїй сукупності і логічному взаємозвязку, дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України з належного розрахунку при звільненні з 26 січня 2015 року, який станом на день звернення до суду 03 березня 2015 року не проведений, тому з відповідача, виходячи з розрахунку проведеного відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, належить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 26 січня 2015 року по 10 березня 2015 року на користь позивачів: ОСОБА_1 1488,62 грн., ОСОБА_2 1366,17 грн., ОСОБА_3 1200,60 грн., ОСОБА_4 1355,31 грн., ОСОБА_5 1401,08 грн., ОСОБА_6 1401,08 грн., ОСОБА_7 1408,36 грн., ОСОБА_8 1401,08 грн., ОСОБА_9 343,94 грн., ОСОБА_10 1365,15 грн.
Крім того, за встановлених судом обставин невиплати заробітної плати за грудень 2014 року січень 2015 року з відповідача у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, на користь позивачів згідно поданого ними розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована, належить стягнути суми індексації заробітної плати: на користь ОСОБА_1 64,07 грн., ОСОБА_2 51,64 грн., ОСОБА_3 15,96 грн., ОСОБА_4 48,94 грн., ОСОБА_5 59,73 грн., ОСОБА_6 59,73 грн., ОСОБА_7 62,32 грн., ОСОБА_8 59,73грн., ОСОБА_10 51,22 грн.
Керуючись ст.ст. 209, 218, 224-226, 222, 88 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до товариства з обмеженою відповідальністю "Фудгорг" про стягнення працівниками заборгованості по заробітній платі задовольнити.
Відповідач має право подати до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом десяти днів, починаючи з наступного за днем його проголошення, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко