Справа №477/1072/15-ц 19.11.2015 19.11.2015 19.11.2015
Провадження №22-ц/784/2667/15
справа № 477/1072/15-ц
провадження № 22ц-784/2667/2015 Головуючий у першій інстанції: Козаченко Р.В.
категорія 27 Доповідач апеляційного суду: Лівінський І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Харитонової І.В., Горенко Ю.В.,

за участі: представника позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року, ухваленого

за позовом

публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулось з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом.

Позивач зазначав, що 15 червня 2012 року уклав з ОСОБА_4 кредитний договір № 39467-83, за яким надав останній кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 120000 грн. строком до 11 червня 2013 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 25 % річних.

Того ж дня між банком та ОСОБА_5 укладено договір поруки, за яким останній поручився за вчасне та повне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобов'язань.

Крім того, між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 неодноразово були укладені договори про внесення змін і доповнень до зазначеного кредитного договору та до договору поруки щодо збільшення кредитного ліміту та строку дії кредитного договору. Зокрема, 3 березня 2014 року сторони домовились про збільшення суми кредитної лінії до 480000 грн., а кінцевий термін повернення кредиту продовжили до 2 березня 2017 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 порушує кредитні зобов'язання та має станом на 15 травня 2015 року заборгованість у розмірі 552291 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 440000 грн., заборгованості по процентам - 46722 грн. 22 коп., пені за порушення умов договору - 16826 грн. 84 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 5244 грн. 83 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 3270 грн. 97 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 11186 грн. 30 коп., інфляційних втрат - 29040 грн., позивач просив суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь позивача 112291 грн.16 коп. боргу, а також в дохід держави по 561 грн.46 коп. судового збору з кожного.

В апеляційній скарзі ПАТ «Банк «Київська Русь» посилаючись на необґрунтованість рішення суду, невірне застосування судом норм матеріального права просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 червня 2012 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_4, яка має статус фізичної особи-підприємця укладено кредитний договір № 39467-83, за яким банк надав останній кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії з лімітом у розмірі 120000 грн. строком до 11 червня 2013 року, зі сплатою за користування кредитними коштами 25 % річних.

Того ж дня для забезпечення виконання кредитного договору банк уклав з ОСОБА_5 договір поруки. (а.с. 21).

Крім того, між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_5 неодноразово були укладені договори про внесення змін і доповнень до зазначеного кредитного договору та до договору поруки щодо збільшення кредитного ліміту та строку дії кредитного договору. Зокрема, 3 березня 2014 року сторони домовились про збільшення суми кредитної лінії до 480000 грн., а кінцевий термін повернення кредиту продовжили до 2 березня 2017 року.

В зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, позивач надіслав боржнику та поручителю письмову вимогу від 2 березня 2015 року про дострокове погашення боргу в розмірі 472583 грн. 33 коп. протягом 10 днів (а.с. 7,8).

Оскільки відповідачі не виконали таку вимогу, банк пред'явив позов про стягнення заборгованості станом на 15 травня 2015 року у розмірі 552291 грн. 16 коп., яка складається із: заборгованості по кредиту - 440000 грн., заборгованості по процентам - 46722 грн. 22 коп., пені за порушення умов договору - 16826 грн. 84 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 5244 грн. 83 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 3270 грн. 97 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 11186 грн. 30 коп., інфляційних втрат - 29040 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що банк не ставить питання про розірвання кредитного договору, а тому підлягає стягненню солідарно з відповідачів лише поточна заборгованість по кредиту, зокрема, по процентам в розмірі 46722 грн. 22 коп., пені за порушення умов договору - 16826 грн. 84 коп., пені за несвоєчасну сплату відсотків - 5244 грн. 83 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення відсотків - 3270 грн. 97 коп., 30% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 11186 грн. 30 коп., інфляційні втрати - 29040 грн., а всього 112291 грн. 16 коп.

Рішення в частині стягнутого боргу сторони не оскаржували, а тому в цій частині колегія суддів рішення не перевіряє.

Між тим, з висновком суду в частині відмови у стягненні заборгованості по кредиту в розмірі 440000 грн., погодитись не можна.

Так, згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, які викладені в п. 29 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитом в розмірі 440000 грн., підлягають задоволенню на підставі ст. 1050 ЦК України.

Отже загальний розмір заборгованості, який підлягає стягненню солідарно з відповідачів станом на 15 травня 2015 року, складає 552291 грн. 16 коп. (440000 грн. + 112291 грн. 16 коп.)

Оскільки суд першої інстанції не звернув належної уваги на зазначені обставини справи та вимоги матеріального права, рішення в частині відмови у стягненні кредиту підлягає скасуванню, а в частині розміру стягнутої заборгованості - зміні на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, із збільшенням розміру боргу зі 112291 грн. 16 коп. до 552291 грн. 16 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України також підлягає зміні рішення в частині розподілу судових витрат.

На користь позивача підлягає стягненню з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на відшкодування сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору по 2009 грн. 70 коп. з кожного. Крім того, з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави по 1827 грн. судового збору, виходячи з розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статями 303, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 2 жовтня 2015 року в частині відмови у стягненні кредиту скасувати, а в частині розміру стягнутої заборгованості та розподілу судових витрат змінити.

Збільшити розмір заборгованості за кредитним договором від 15 червня 2012 року № 39467-83 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 112291 грн. 16 коп. до 552291 грн. 16 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» на відшкодування сплаченого судового збору по 2009 грн. 70 коп. з кожного, а також в дохід держави по 1827 грн. судового збору з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий І.В. Лівінський

Судді О.О. Данилова

Н.О. Шаманська