АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2652/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення боргу,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, посилаючись на те, що 7 вересня 2007 року сторони уклали кредитний договір № CSR0GK01160113. Згідно договору, ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. на термін до 7 вересня 2029 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Відповідач належним чином договір не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 21 квітня 2015 року, має заборгованість у сумі 94 478 грн. 15 коп., яка складається з:

33 256 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом;

30 033 грн. 86 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;

2 951 грн.13 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

28 236 грн. 76 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Враховуючи викладене, просили стягнути з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 94 478 грн. 15 коп. та судові витрати.

Під час розгляду справи, позивач зменшив позовні вимоги, в зв'язку з чим надіслав до суду відповідну заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором у сумі 56 567 грн. 92 коп., яка складається з:

12 979 грн. 09 коп. - заборгованість за кредитом;

18 675 грн. 13 коп. - заборгованість за користування по відсотках за користування кредитом;

2 265 грн.18 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

22 648 грн. 52 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Також просив стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Дане рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги та пояснень, наданих апелянтом в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 7 вересня 2007 року уклали кредитний договір № CSR0GK01160113, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 20 000 грн. на купівлю житлового будинку, а також у розмірі 4 400 грн. на сплачу страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, і винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0,0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати у розмірі 0,20% від суми вказаного кредиту, відсотки за дострокове погашення кредит згідно п. 3.11. даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 даного договору.

Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Умовами вказаного кредитного договору визначено права та обов'язки сторін, порядок та строки погашення кредиту й сплати інших платежів, відповідальність сторін.

Так, сторони погодили, що погашення кредиту здійснюється шляхом сплати позичальником щомісячного платежу у сумі 319 грн. 65 коп., який складається із заборгованості по кредиту, відсотків, винагороди та комісії. Сплатою платежу встановлено період з 21 по 26 число кожного календарного місяця. Дату остаточного повернення кредиту сторони погодили 07.09.2029 року.

Крім того, сторони, згідно п. 7.4 кредитного договору, домовились, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених пп. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмір 3,1 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконувала, і зв'язку з чим, згідно рішення Городищенського районного суду від 15 листопада 2010 року, було звернено стягнення на будинок, загальною площею 74,5 кв.м., та земельну ділянку, що розташовані по АДРЕСА_1, в рахунок заборгованості ОСОБА_6 за договором № CSR0GK01160113 від 7 вересня 2007 року, в розмірі 37 910 грн. 23 коп., з яких: 20 277 грн. 31 грн. - заборгованість за кредитом; 11 358 грн. 73 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 685 грн. 95 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 5 588 грн. 24 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Таким чином, даним судовим рішенням від 15.11.2010 року кредитна заборгованість ОСОБА_6 за договором № CSR0GK01160113 від 07.09.2007 року, в розмірі 37910,23 гривень стягнута. Отже, договірні правовідносини між сторонами припинились.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Дана норма закону закріплена і в п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», де зазначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків. А отже вимоги позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору, а саме: заборгованість за кредитом, заборгованість по процентам за користування кредитом, заборгованість по відсотках та пені, при наявності вже ухваленого рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості по спірному кредитному договору, з цієї ж відповідачки - є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Але вимогу про покладення на відповідачів відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, позивач не ставив, а суд відповідно до ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу.

Зазначені в апеляційній скарзі докази та обґрунтування не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для її задоволення, оскільки носять суб'єктивний характер і ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

За встановлених обставин, підстав для зміни чи скасування рішення суду колегія суддів не вбачає, у зв'язку з чим рішення суду першої інстанції належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Заочне рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 08 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_6 про стягнення боргу - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :