Справа № 423/816/14-ц
Провадження № 22ц/782/98/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року, квітня місяця, 22- дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі: головуючого судді Яреська А.В., суддів Маляренко І.Б., Максюти І.О., при секретарі : Коротенко С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської державної зооветеринарної академії про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

встановила:

У травні 2005 року ОСОБА_1, як законний представник своєї неповнолітньої на той час доньки ОСОБА_2, звернулась до Попаснянського районного суду Луганської області із позовом до Харківської державної зооветеринарної академії про стягнення з них на відшкодування завданої їй матеріальної шкоди 2500 гривень, моральної шкоди 10000 грн. Вимоги мотивувала порушенням з боку відповідача умов договору, нав′язуванням підписання додаткових договорів про платні послуги без згоди батьків, вимогами надання матеріальної допомоги кафедрам, гуртожитку понад суми, встановленої договором та суми щомісячної плати за проживання, відсутністю можливості перейти з контрактної форми навчання на бюджетну, неможливістю переведення на інший курс.

Рішенням Попаснянського районного суду від 19 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено через їх необґрунтованість. Із рішенням не погодилась ОСОБА_1 та надала на нього апеляційну скаргу, у якій посилалась на те, що судом були припущені порушення норм матеріального та процесуального права, вказувала на те, що суд не дав належної оцінки встановленим по справі обставинам, не мотивував свого критичного ставлення до доводів позивачів, вийшов при обґрунтуванні рішення за межі заявлених позовних вимог, не врахував доведеності порушення з боку відповідача прав споживача та умов договору. Вказує у скарзі і на те, що розрахунки вартості освітніх послуг не є документально підтвердженими відповідачем, через що розмір суми, яка була повернута не була належно підтверджена документально - зокрема журналом відвідування занять, кошторисом витрат. Звертає увагу і на невірне визначення судом часу розірвання договору, адже вже з 05.11.2013 ОСОБА_2 вже мешкала у АДРЕСА_1.

Вислухавши доповідача, апелянта, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових заперечень проти неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

При розгляді справи судом першої інстанції було встановлено, що між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Харківською державною зооветеринарною академією було укладено договір на надання освітньої послуги, договір був підписаний неповнолітньою ОСОБА_2 та уповноваженим представником академії. Суд встановив і те, що 18.12.2013 року ОСОБА_2 зверталась із заявою про повернення коштів через відрахування, але вони не були їй повернуті відразу ж, і лише після проведеної перевірки інспекцією з питань захисту прав споживачів їй були повернуті 553 гривні 28 копійок. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у 2500 гривень суд виходив із того, що послуги з навчання надавались з 01.09.2013 року по 04.12.2013 року - і, відповідно, поверненню підлягав лише остаток коштів - 553 гривни 28 копійок, який і так було добровільно повернуто закладом освіти ОСОБА_2 на виконання умов договору. Суд першої інстанції також дійшов і до висновків про те, що відповідачем не були порушені умови договору №351 від 20.08.2013 року і що відповідачем було виконано зобов′язання, покладені на нього договором, ні збитків ні майнової шкоди позивачеві не було спричинено, не було допущено і порушення умов договору про надання послуг. Позивачем не було надано суду ніяких доказів і щодо перенесення нею моральних страждань.

Колегія суддів частково погоджується із встановленими судом першої інстанції обставинами щодо відсутності порушення умов договору з боку відповідача, проте не може погодитись із висновками суду щодо обрахунку суми сплачених наперед коштів, що підлягають поверненню, адже по справі є незаперечно встановлено те, що вже 04.11.2013 року ОСОБА_2 звернулась із заявою про відрахування за власним бажанням - у той же день заява ця була позитивно розглянута керівництвом відповідача. Наступного ж дня ОСОБА_2 здала обхідний лист та отримала свої документи. Ці події повністю визнаються відповідачем, детально описані ним у наданих ними суду письмових запереченнях як від 13.06.2014 року вих. № 54-01-322 (а.с. 29), так і від 17.04.2015 р. №54-01-176.

Пунктом 2.5 "Договору на підготовку фахівця з вищою освітою" №351 від 20 серпня 2013 року є передбаченим, що у разі дострокового припинення дії договору (незалежно від підстав для такого припинення) у зв′язку з ненаданням Замовнику освітньої послуги виконавець є зобов′язаним повернути частину коштів, що були внесені Замовником як попередня плата за надання освітньої послуги (а.с. 4). Матеріалами справи є неспростовно встановленим, що фактично освітня послуга перестала надаватись ОСОБА_2 вже з наступного дня після її звернення до керівництва вищу, коли її заява про відрахування була "позитивно розглянута" і вона на наступний день забрала своїх документи з вузу. Отже, та обставина, що наказ про її відрахування було видано лише через місяць після фактичного припинення дії договору - не дає підстав для утримання відповідачем у себе грошових коштів за цей місяць. Отже, за таких обставин, сума коштів, що додатково підлягає поверненню складає 614 гривень 70 копійок, де 2500/122=20.49 за кожний день, термін до видання наказу про відрахування -30 днів, сума що вже повернута за 27 днів - (122-95=27), а підлягає додатково поверненню ще за 30 днів - 30Х20.49=614 гривень 40 копійок.

Доводи апеляції про те, що розрахунки вартості освітніх послуг не є документально підтвердженими відповідачем, через що розмір суми, яка була повернута не була належно підтверджена документально - зокрема журналом відвідування занять, кошторисом витрат тут на увагу не заслуговують, адже договір на підготовку фахівця з вищою освітою №351 від 20 серпня 2013 року має своїм предметом надання освітніх послуг протягом саме певного терміну, який є встановлений договором (п.1), оплата була здійснена саме за певний термін навчання, п. 2.5. Зазначеного Договору передбачено повернення частини коштів саме у випадку дострокового припинення дії договору та незалежно від підстав такого припинення. Апелянт не надавав суду першої інстанції своїх заперечень щодо обрахунку відповідачем вартості освітніх послуг за договором, не оспорював вартості освітніх послуг - між тим, ст. 11 ЦПК передбачено, що суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених сторонами вимог, ст. 10 ЦПК визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дата початку та дата фактичного припинення надання освітніх послуг, період -за який було здійснено сплату є фактично встановленими, а отже обрахунок частини коштів, що підлягає поверненню саме через кількість днів визнається тут колегією суддів обґрунтованою.

Щодо доводів апелянта про те, що відповідачем було порушено умови договору, то вони не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті належними та допустимими доказами - крім того, колегія суддів бере до уваги, що у самому позові представником позивача було зазначено про те, що заяву з проханням відрахувати за власним бажанням було подано у зв′язку з важким матеріальним станом, у тексті заяви було вказано на те, що її подано саме з власного бажання, а не через порушення умов договору з боку відповідача.

Колегія суддів звертає увагу на певне порушення судом першої інстанції норм процесуального права, адже під час розгляду справи позивачеві ОСОБА_2 виповнилось 18 років, а отже ОСОБА_1 втратила з того моменту статус законного представника. Статус апелянта ОСОБА_1 має, адже у силу ст. 291 ЦПК право апеляційного оскарження є у неї, як особи, що брала участь у розгляді справи. Крім того, колегія суддів враховує, що договір на підготовку фахівця з вищою освітою №351 від 20 серпня 2013 року є складеним на підставі типової форми, що є затвердженою наказом міністерства освіти і науки №183 від 11.03.2002 р. "Про затвердження Типового договору про навчання , підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами", заявлені у позові до відшкодування суми не є ні реальними збитками ні упущеною вигодою, немає і підстав вважати про те, що позивачці було нанесено майновий збиток неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача. Крім того, колегія суддів бере до уваги і ту обставину, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2014 року було скасовано постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів у Харківської області №23-245 від 26.09.2014 року про накладення стягнення на Харківську державну зооветеринарну академію штрафу, визнано відсутність порушення п. 2.5 спірного договору та строків виплати компенсації з боку навчального закладу. Відсутні і підстави для стягнення моральної шкоди, адже права позивачки не були порушені. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із винесенням нового рішення, яким на користь позивачки слід стягнути суму коштів за той час, коли Замовнику було фактично припинено надання освітньої послуги.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 29 гривень 94 копійок., оскільки позивачка на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є звільненою від оплати державного мита при звернені до суду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 315-316 ЦПК України, судова колегія ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Попаснянського районного суду Луганської області від 19 листопада 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково, стягнути з Харківської державної зооветеринарної академії (, вул. Академічна, 1 п/в Мала Данилівка Дергачівський район Харківської області, 62341) на користь ОСОБА_2 суму коштів за ненадані послуги у розмірі 614 гривень 70 копійок. У іншій частині заявлених позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Харківської державної зооветеринарної академії (, вул. Академічна, 1 п/в Мала Данилівка Дергачівський район Харківської області, 62341) на користь держави судовий збір у розмірі 29 гривень 94 копійки.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно чинності негайно та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після його проголошення.

Головуючий:

Судді: