09.11.2015 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 533/916/2015-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2015 року Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Науменко Н.Д.

при секретарі Шуліка Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з ОСОБА_1 на його користь10343,05грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грон. При цьому вказувало, що 19.11.2007 року ОСОБА_1 уклав з банком кредитний договір і отримав у кредит 2400грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 22,80% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення по закінченню строку дії картки.

Погашати заборгованість відповідач перестав з листопада 2012 року, через що утворилась заборгованість за кредитом в сумі 2056,90грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5949,40грн, заборгованість з комісії 1606,13грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250грн, штраф (процентна складова) 480,62грн, а всього 10343,05грн.

В судове засідання представник позивача не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа, в якому позов підтримував і прохав його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору, погоджувався на заочний розгляд справи.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином.

Враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи і відсутність сторін в судовому засіданні, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наданих доказів в порядку ст. 224 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами.

Вивчивши надані позивачем докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Судом встановлено наступні факти і відповідні ним правовідносини.

Встановлено, що згідно кредитного договору без номера від 19.11.2007 року відповідач отримав у позивача 2400,00грн в кредит і зобовязувався сплачувати 22,80% річних на залишкову суму заборгованості за користування кредитом ( аркуш 6-8).

За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу нарахований до сплати борг в сумі 10343,05грн (аркуш 3-5).

Вимога позивача про виконання зобовязань по погашенню боргу до боржника, не була виконана відповідачем.

У зазначений у вимозі термін борг відповідачі не повернули і згідно ст. 1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та якості, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором, повинні сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст. 625 ЦК України і умовами договору.

Відповідно до норм статей 610,612, 625, 629 ЦК України - договір є обов»язковим до виконання, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов»язання, боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов»язання, або не виконав його у строк, встановлений договором, та не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк, як закріплено нормами статей 526,530 ЦК України.

Одним із видів порушення зобов»язання є прострочення - невиконання зобов»язання в обумовлений сторонами строк.

Так, відповідачем у строки, передбачені договором, не вносились нараховані до сплати суми, через що утворилась заборгованість і нараховані штрафні санкції, а тому, він визнаний таким, що не виконав зобов»язання.

За ст. 1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату процентів, якщо інше не передбачено договором.

Виходячи із вимог даних статей з позивача, який прострочив виконання зобов»язання за кредитним договором без номера від 19.11.2007 року, підлягає стягненню заборгованість за кредитом в сумі 2056,90грн; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 5949,40грн, заборгованість з комісії 1606,13грн, а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 250грн, штраф (процентна складова) 480,62грн, а всього 10343,05грн.

За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виконав зобовязання за договором кредитування, а тому з нього підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» зазначена вище сума боргу і витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грн.

На підставі викладеного, ст.ст. 526,530, 610,612,625, 6291047- 1052 ЦК України, ст.ст.5-14, 88, 213, 214, 224 ЦПК України суд,

вирішив:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10343,05грн боргу за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218грн, а разом 11561,05грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо така не подана, або після винесення рішення апеляційною інстанцією, якщо воно не скасоване.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем (відповідачем після його перегляду) на протязі 10 днів шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Головуючий

Суддя Козельщинського районного суду: Н.Д.Науменко