АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3660/15 р.
Категорія: інші Доповідач: Сащенко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Довгаль А.П.,

за участю секретаря - Стрельченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради, Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації про вчинення неправомірних дій стосовно видачі інвалідам ЧАЕС лікарських засобів, та порушення законодавства України,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради, Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації про вчинення неправомірних дій стосовно видачі інвалідам ЧАЕС лікарських засобів та порушення законодавства України.

В обґрунтування своїх вимоги вказав, що він є інвалідом II групи, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС з 1987 року. Згідно діючого законодавства він має право на одержання ліків кожного місяця за рахунок держави. Проте, термін отримання ліків був змінений - на один раз в квартал. В лікарні ним були отримані рецепти на лікарські засоби. При звернені до аптеки йому було відмовлено у отримані ліків, тому він був вимушений придбати ліки за свої кошти.

Просив стягнути з Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації компенсацію у розмірі 2109 грн. за неотримані лікарські засоби за жовтень, листопад, грудень 2014 року, відшкодувати моральну шкоду на суму 1000 грн. у місячний строк, стягнути з Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради компенсацію на суму 1349 грн. за придбані лікарські засоби за період лікування у 2 міській лікарні та 1000 грн. моральної компенсації, стягнути з Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації 1000 грн. моральної компенсації.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник Департаменту охорони здоров'я Харківської міської ради у судовому засіданні проти позову заперечувала.

Представники Департаменту охорони здоров'я Харківської обласної державної адміністрації та Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації у судове засідання не з'явилися.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 були залишені без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що через ненаданням лікарських засобів йому була спричинена шкода, яка має бути відшкодована саме відповідачами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Вказаний висновок судова колегія вважає вірним.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що ОСОБА_3 є інвалідом ІІ групи, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС з 1987 року ( а.с. 5-6 ).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. На державу покладаються також зобов'язання щодо своєчасного медичного обстеження, лікування і визначення доз опромінення учасників ліквідації наслідків аварії на чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Інвалід має право вибору конкретного виду соціальної допомоги. Інвалід може відмовитися від того чи іншого виду соціальної допомоги, якщо вона не повною мірою відповідає його потребам. У такому разі інвалід вправі самостійно вирішувати питання про забезпечення себе конкретним видом допомоги, що надається державним органом ( ст. 39 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні»).

Позивач звертався із заявою до директора Державного оптово-роздрібного підприємства «Обласний аптечний склад» - з питання видачі лікарських засобів ( а.с.39-42 ). Згідно відповіді директора ДОРП «Обласний аптечний склад» сума, виділена на четвертий квартал 2014 року, згідно з розподілом коштів по КФКВ 090212 «Пільги на медичне обслуговування громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для забезпечення хворих у Орджонікідзевському районі склала 17810 грн. На момент звернення ОСОБА_3 кошти вже були використані, у зв'язку з чим не має змоги видати йому необхідні ліки на пільгових умовах ( а.с. 43-46 ).

Окрім того ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.10.2014 року в КЗОЗ Міська клінічна лікарня №2 з приводу погіршення стану здоров'я. КЗОЗ «ХМКЛ №2» повідомила, що лікарські засоби, під час лікування, були надані ОСОБА_3 особисто та добровільно ( а.с. 128 ).

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 серпня 1998 року №1303 «Про впорядкування безоплатного та пільгового відпуску лікарських засобів за рецептами лікарів у разі амбулаторного лікування окремих груп населення та за певними категоріями захворювань» відпуск лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах у разі амбулаторного лікування осіб провадиться аптеками за рецептами, виписаними лікарями лікувально-профілактичних закладів за місцем проживання цих осіб, згідно п.3 зазначеної постанови витрати, пов'язані з відпуском лікарських засобів безоплатно і на пільгових умовах, провадяться за рахунок загальних асигнувань, що передбачаються відповідними бюджетами на охорону здоров'я.

Також в ст. 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 року № 467/2011, МОЗ України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики у сфері охорони здоров'я, йому, як головному розпоряднику коштів, щороку передбачаються видатки на централізовану закупівлю лікарських засобів та виробів медичного призначення за бюджетними програмами.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини ( ст. 1167 ЦК України).

Пунктом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року установлено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що ОСОБА_3 дійсно не був забезпечений лікарськими засобами у період, зазначений у позовній заяві, однак із поданих відповідачами документів вбачається, що у відповідачів відсутня вина заподіяння позивачу шкоди та протиправна поведінка щодо нього, оскільки невидачу лікарських засобів спричинив дефіцит коштів як державного так і обласного та місцевого бюджетів.

Суд розглянув справу в межах заявлених вимог. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суду відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315,317 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення , однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді