У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду із указаним позовом, у якому просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на належну ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, та яка є предметом іпотеки.

В обґрунтування позову зазначало, що спірна квартира до переходу в її право власності перебувала під іпотекою за договором від 9 червня 2008 року, укладеного між банком та ОСОБА_4, ОСОБА_6, на виконання умов договору кредиту від 26 грудня 2007 року, укладеного між ним та ОСОБА_4 У зв'язку з переходом права власності до ОСОБА_3 від попередніх іпотекодавців, іпотека є дійсною і для набувача відповідного нерухомого майна, а тому ОСОБА_3 стала іпотекодавцем зазначеної квартири.

У зв'язку з цим, у порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку», позивач просив суд, у рахунок погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором, звернути стягнення на вказану квартиру, а також стягнути понесені ним судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 29 травня 2014 року, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3, з початковою ціною продажу предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 по кредитному договору від 26 грудня 2007 року у загальному розмірі 3 664 801,99 доларів США та 23 800 945 грн 13 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження своїх доводів скаржник долучив до заяви рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353 - 360 Цивільного процесуального кодексу України», заява про перегляд судових рішень у цивільних справах із підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, може бути подана за сукупності таких умов: судом (судами) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ неоднаково застосовано одні й ті самі норми матеріального права; справи стосуються спорів, які виникли з подібних правовідносин; має місце ухвалення різних за змістом судових рішень судом (судами) касаційної інстанції.

Неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає, зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Ухвалення різних за змістом судових рішень означає, що суд (суди) касаційної інстанції при розгляді двох або більше справ за подібних правовідносин при однаковому їх матеріально-правовому регулюванні дійшов (дійшли) неоднакових правових висновків.

Так, суди першої та апеляційної інстанцій, з висновками якого погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в ухвалі від 17 вересня 2014 року, задовольняючи позов виходили із того, що дія іпотечного договору від 09 червня 2008 року, за яким предметом іпотеки виступив багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1, розповсюджується на спірну квартиру № 8 як його складову, а іпотека відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» є дійсною для набувача ОСОБА_3 незалежно від відсутності зареєстрованого обтяження на момент набуття останньою права власності на квартиру.

Між тим, з рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року у справі № 6-723св15 вбачається інше застосування положень ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки наведені заявником доводи містять ознаки, які згідно з вимогами вищевказаної норми є підставами для перегляду судових рішень, справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Допустити справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, за заявою ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року до провадження Верховного Суду України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська