У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_4, Великолюбінської селищної ради Городоцького району Львівської області, треті особи: Служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації, КП Городоцьке РБТІ, про визнання незавершеного житлового будинку спадковим майном, визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування, визнання права на користування земельною ділянкою, визнання права власності на 1/3 ідеальну частку незавершеного будівництва в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, за життя, за час перебування в шлюбі з ОСОБА_6, ОСОБА_5, на підставі його заяви та за рішенням Великолюбінської селещної ради Городоцького району Львівської області від 12 квітня 1994 року № XIY, передано у приватну власність земельну ділянку площею 1000 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1, де було розпочато будівництво житлового будинку, станом на 2003 рік ступінь готовності незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 становила 54 %, на даний час будівництво не завершене, будинок в експлуатацію не зданий. У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів та наявність спору між нею та відповідачкою, вона не може оформити свідоцтва про право на спадщину. Позивач просила визнати житловий будинок по АДРЕСА_1 спадковим майном після смерті ОСОБА_5, визнати за нею права та обов'язки забудовника, в порядку спадкування, на зазначений житловий будинок, та право на користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, визнати за нею, в порядку спадкування, право власності на 1/3 ідеальної частки незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 11 березня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року рішення Городоцького районного суду Львівської області від 11 березня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання за нею прав та обов'язків забудовника житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано за ОСОБА_2 права забудовника житлового будинку та господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 з часткою у розмірі 25,67 % в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, в інтересах ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Установлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина, ОСОБА_3, шлюб з якою було укладено 17 грудня 2007 року, їх спільна дочка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка від першого шлюбу, ОСОБА_2, 1992 року народження, які у встановленому законом порядку звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, за заявами яких заведена спадкова справа №27/2010.

Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку.

У справі № 2-9/2002 у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя було призначено судова будівельно-технічну експертизу, згідно з висновками якої станом на 01 березня 2002 року готовність незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_1 становила 54%. У зв'язку із відмовою ОСОБА_6 від позову про поділ майна подружжя, частка у незавершеному будівництвом житловому будинку їй виділялася, а відтак право на незавершене будівництво житлового будинку станом на 2002 рік готовністю 54 % залишилось за ОСОБА_5

Ураховуючи те, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_5 є його дружи ОСОБА_3 та його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_4, частки яких у спадщині, з врахуванн положень ст. 1267 ЦК України, є рівними, і готовність вказаного житлового будинку, станом на 2002 становила 54 %, то ОСОБА_3, ОСОБА_2, та ОСОБА_4 належить по 18 % кожній у незавершеному будівництві цього будинку.

Решта цього будинку є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_3, і оскільки відповідно до ст. 70 СК України частини майна дружини та чоловіка є рівними, то ОСОБА_5 належало 23% у незавершене будівництвом житловому будинку.

Ураховуючи вказане та те, що спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_3 та діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, то частка яка належить кожному з них становить 7.67 %.

Враховуючи вищенаведене, те, що будівництво відбувалося на відведеній для цього земельній ділянці на законних підставах, інформація про закінчення будівництва житлового будинку в матеріалах спарви відстуня, тому до ОСОБА_2 переходить право забудовника і за нею слід визнати права забудовника житлового будинку АДРЕСА_1 в частці в розмірі 25.67%, в тому числі, право з, будинку в експлуатацію, на оформлення зазначеного будинку у встановленому законом порі та отримання на своє ім»я документів про право забудовника, а до здачі спірного будиш експлуатацію слід вважати його незавершеним будівництвом.

Отже, встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, відхилити, рішення апеляційного суду Львівської області від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

В.М. Коротун