провадження № 2/760/8299/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,

за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, ухвалив таке рішення.

Позиції осіб, які беруть участь у справі:

09.11.2015 позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив звернути стягнення на легковий автомобіль марки BMW, модель 523, 2008 року випуску, білого кольору, легковий седан, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 09.06.2012 сторони уклали договір застави транспортного засобу, за умовами якого відповідач діяла як майновий поручитель для забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань ОСОБА_5 перед позивачем за договором безпроцентної позики грошей від 09.06.2012.

Відповідно до договору застави предметом застави є легковий автомобіль марки BMW, модель 523, 2008 року випуску, білого кольору, легковий седан, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

ОСОБА_6 не виконав зобов'язання за договором позики у розмірі 350 278,07 грн., що підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.10.2015 у справі № 760/13975/15-ц. На разі триває стадія виконання цього рішення.

У добровільному порядку позивач відмовилася передати предмет застави, а тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову, подавши заяву про застосування строків позовної давності.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд

встановив:

09.06.2012 ОСОБА_3, як позикодавець, та ОСОБА_5, як позичальник, уклали договір безпроцентної позики грошей, за умовами якого позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у сумі 359 550 грн., що становить у доларовому еквіваленті 45 000 дол. США за офіційним курсом Національного Банку України на день укладення цього договору, а позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику упродовж 2-х місяців, а саме до 09.08.2012 включно (а.с. 6).

09.06.2012 ОСОБА_4, як застоводавець, та ОСОБА_3, як заставодержатель, уклали договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К. О., (а.с. 4-5).

За умовами цього договору заставодавець, який діє як майновий поручитель, для забезпечення виконання у повному обсязі зобов'язань ОСОБА_5 перед заставодержателем за договором безпроцентної позики грошей від 09.06.2012, передає у заставу заставодержателю належний заставодавцю на праві власності транспортний засіб, а саме: легковий автомобіль марки BMW, модель 523, 2008 року випуску, білого кольору, легковий седан, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

До Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено реєстраційний запис про обтяження зазначеного автомобіля від 09.06.2012 № 12598893 (а.с. 7).

Згідно із заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.10.2015, яке набрало законної сили 19.10.2015, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 заборгованість за договором позики від 09.06.2012 з урахуванням 3 % річних у сумі 350 278,07 грн. (а.с. 8-9).

Представник позивача від імені позивача надсилав відповідачу вимоги щодо добровільної передачі предмета застави від 28.10.2015, однак вони повернулися за закінченням терміну зберігання.

Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК «зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку».

Договором позики є договір, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (частина перша статті 1046 ЦК).

Згідно з частиною першою статті 546 ЦК «виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком».

Відповідно до положень статті 572 ЦК та частини другої статті 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Факти укладення договору безпроцентної позики грошей від 09.06.2012 та договору застави транспортного засобу від 09.06.2012 встановлені судом та не заперечувалися представниками сторін.

Відповідно до частини другої статті 590 ЦК та частини першої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною третьою статті 61 ЦПК «обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини».

Обставиною, що не підлягає доказуванню, є встановлений заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08.10.2015 факт невиконання ОСОБА_5 зобов'язань щодо повернення позики за договором від 09.06.2012.

Право вибору конкретного способу захисту порушеного права належить позивачеві. Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК суди зобов'язані розглядати справи у межах заявлених вимог.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за договором позики. Суд своїм рішенням від 08.10.2015 захистив порушені права позивача у обраний ним спосіб, стягнувши з відповідача відповідну заборгованість.

ОСОБА_3 знову звернувся до суду за захистом того ж самого порушеного права, обравши інший спосіб захисту, а саме: звернення стягнення на предмет застави.

Однак, суд звертає увагу на те, що одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення на предмет застави, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї і тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так із майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові.

Зазначена позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у листі від 01.02.2015 «Аналіз судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна», та може бути застосована за аналогією до спірних правовідносин, оскільки іпотека є окремим видом застави.

У зв'язку з відсутністю правових підстав для задоволення позову суд не застосовує строки позовної давності, а відмовляє у позові по суті, а не у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись статтями 509, 546, 572, 590, 1046 ЦК, Законом України «Про заставу», статтями 1, 4-11, 18, 57-66, 69, 74, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, ЦПК, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко