Справа № 310/1141/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2015 року Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого - судді Ревуцького С.І.

при секретарі - Мазняк О.Ю.

з участю - позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. 24.05.2011р. шлюб між сторонами було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1. помер їх спільний син ОСОБА_4. Як спадкоємці першої черги за законом, позивач та відповідачка стали власниками автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску. Відповідачка не бажає перереєстровувати вказаний автомобіль, закрила його у гаражі і не дає можливості позивачу користуватись ним. Тому в своєму позові позивач просить усунути перешкоди у здійсненні ним прав власності на вказаний автомобіль, зобов'язавши відповідачку зареєструвати автомобіль в МРЕВ УДАІ та не чинити перешкоди позивачу в користуванні цим автомобілем у четвер, п'ятницюЮ суботу на неділю щотижня.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, а також додав, що дні користування спірним автомобілем він вказав виходячи із своїх потреб. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та пояснила, що такого способу захисту права власності, як запропонував позивач в своєму позові, не існує, оскільки неможливо примусити будь-кого здійснити реєстрацію своєї власності, а запропонований порядок користування спірним автомобілем порушує права відповідачки і практично неможливий тому, що сторони знаходяться в край неприязних стосунках і домовитись про здійснення спільного користування цим майном не можуть. Просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позову на підставі наступного.

Суд вважає встановленим та доведеним наданими доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 1988 року. 24.05.2011р. шлюб між сторонами було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1. помер їх спільний син ОСОБА_4. Як спадкоємці першої черги за законом, позивач та відповідачка стали спільними власниками автомобіля НОМЕР_1, 2006 року випуску. Вказані факти визнані всіма учасниками судового розгляду справи.

Також представник відповідача в судовому засіданні визнала, що спірний автомобіль знаходиться в гаражі, який належить відповідачці, домовитись щодо спільного користування цим автомобілем сторони не можуть. Відповідачка дійсно не бажає реєструвати цей автомобіль і вважає можливими варіантами вирішення спору продажу автомобіля з наступним поділом виручених коштів, або грошову компенсацію одним співвласником іншому.

Суд вважає позовні вимоги в частині зобов'язання зареєструвати автомобіль в МРЕВ УДАІ таким способом захисту свого порушеного права, що не передбачений діючим законодавством. Тому ці позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За таких обставин втрачають будь-який сенс і інші позовні вимоги в частині визначення порядку користування спірним майном, оскільки без відповідної реєстрації користуватись спірним автомобілем на законних підставах не зможе жоден з його власників.

Крім того, запропонований позивачем порядок користування спірним автомобілем явно порушує права іншого співвласника, оскільки в цьому випадку позивач буде користуватись цим майном 4 дні на тиждень, а відповідач лише 3. Також такий порядок користування передбачає цілу низку невирішених проблемних питань, що робить його здійснення неможливим, а саме: місце зберігання автомобіля, прийом-передачу його один одному, його заправка, ремонтування, інший догляд тощо.

Відповідно до ч.2 ст.358 ЦК України, співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

В даному випадку є очевидним, що спірним є майно, яке неможливо поділити в натурі між співвласниками. Але позивачем помилково був обраний спосіб захисту свого порушеного права, який не передбачений діючим законодавством, є неможливим для застосування і таким, що не вирішує існуючого спору між сторонами, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування своїм майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:С. І. Ревуцький