Справа № 266/1155/15-ц
Провадження № 2/266/603/15
26.05.2015 року м. Маріуполь
Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області в складі
головуючого судді Шишиліна О.Г.,
при секретарі при секретарі Маросіній Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватної установи «Санаторій Металург» про стягнення заборгованості по зарплаті, -
В квітні 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював в Приватній установі «Санаторій «Металург» та отримував заробітну плату у розмірі згідно із штатним розкладом підприємства. 02.03.2015 р. за згодою сторін він вбув звільнений, однак, відповідач не виплатив йому заробітну плату при звільненні у розмірі 1199,00 грн.. Просив стягнути на його користь невиплачену заробітну плату в зазначений сумі, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 411,48 грн. В подальшому збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь заробітну плату при звільненні у розмірі 1199,00грн., середній заробіток за час затримки станом на 12.05.2015 р. у розмірі 800,10 грн. а також моральну шкоду в сумі 5000 грн., яку обґрунтовував тим, що несплата зарплати значно погіршує стан його здоров'я, у нього виникла заборгованість по сплаті комунальних платежів, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя, що спричиняє суттєві моральні страждання.
В судове засідання позивач не з'явився надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання представника не направив, будучи повідомленим про місце та час розгляду справи належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглянути справу в порядку ст. 224 ЦПК України на підставі доказів, що знаходяться у справі.
Суд, вислухав пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.
З трудової книжки вбачається, що ОСОБА_1 наказом № 82-Л від 01.10.2013 р. прийнято до Приватної установи «Санаторій «Металург» на посаду старшого водія до інженерно-господарської служби, наказом головного лікаря № 11-Л від 02.03.2015 року був звільнений за власним бажанням (а.с. 7-8).
Згідно довідки про доходи №88 від 24.03.2015р. виданої Приватною установою «Санаторій «Металург» загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 р. по 31.03.2015р. складає 5660грн. 74 коп. (а.с. 5).
Як вбачається з довідки виданої Приватною установою «Санаторій «Металург» № 89 від 24.03.2015 р. спору між сторонами, щодо нарахованих сум заробітної плати не має., заборгованість по заробітній платі станом на 01.01.2015 р. ОСОБА_1 складає 1199,00 грн. (а.с. 6)
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Таким чином, суд оцінивши наявні докази по справі приходить до висновку, що у відповідача утворилися трудові зобов'язання по виплаті заробітної плати розмір якої складає 1199 грн.
Відповідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Суд вважає, що невиплата розрахункових коштів при звільненні позивача мала місце з вини роботодавця - Приватної установи «Санаторій «Металург».
В п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", роз'яснено що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.
Відповідно до Постанови КМУ №100 від 08.02.1995р. «Порядок обчислення середньої заробітної плати» визначено середньоденну заробітну плату і згідно довідки №129 від 27.07.2011р. середньоденна заробітна плата позивача становить 79,07 грн.(а.с.61).
Згідно довідки Приватної установи «Санаторій «Металург» №87 від 24.03.2015 р. середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяця склала 11,43 грн. Вказана довідка подана позивачем в обгрунтування своїх вимог про стягнення середнього заробітку (а.с.4), отже позивачем не оспорюється.
Як зазначено в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22 січня 2014 р. у справі N 6-159цс13 моментом припинення правопорушення за ст. 117 КЗпП України, є день фактичного розрахунку.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Оскільки відповідач не розрахувався з позивачем то останнім днем нарахування середнього заробітку відбувається в межах заявлених вимог тобто з 03.03.2015 р. по 12.05.2015 р., що складає 70 днів.
Таким чином середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні складає 800,10 грн. (11,43 грн.*70 днів =800,10 грн.).
Відповідно до ч. 1 ст. 237 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Вирішуючи питання в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги, що протягом тривалого часу після звільнення позивач не отримував повний та остаточний розрахунок по заробітній платі, отже, в результаті порушення відповідачем трудових прав позивач зазнав моральних страждань. Враховуючи глибину та тривалість моральних страждань на які посилається позивач, засади розумності і справедливості, суд вважає, що 1000 грн. є достатньою сумою для компенсації завданої моральної шкоди.
З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 8,10,11,60,209,213,214,215,216, 224 ЦПК України,-
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня його отримання через Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Суддя Шишилін О.Г.