У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк" (далі ПАТ„УкрСиббанк") 30 грудня 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, процентів, нарахованих за користування кредитом.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" суми боргу за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 13 червня 2008 року в сумі 426 071, 88 грн, з яких: заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 349 701, 94 грн.; заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 69 403, 24 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в розмірі 590, 39 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 6 376, 31 грн. та судовий збір в розмірі 3441,00 грн.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

При цьому покликається на порушення судом норм ч. 1 ст. 214 ЦПК України, оскільки судом не встановлено, з якого часу виникла заборгованість по кредиту.

Не з"ясовано судом, за який період позивачем здійснено нарахування неустойки.

Безпідставними вважає позовні вимоги до неї, як до поручителя, оскільки порука є припиненою в зв"язку із тим, що банк не скористався своїм правом звернутися з позовом до поручителя, як це передбачено ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Зазначає, що останній платіж боржником був здійснений 25 листопада 2011 року, вимогу поручителям про погашення простроченого зобов"язання банк надіслав лише 13 грудня 2013 року, що свідчить про пропуск встановленого ст. 559 ЦК України строку пред"явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргу, погашення якого визначено черговими платежами, який повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог до неї за безпідставністю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про їх підставність.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведені відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Судом встановлено, що 13 червня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав останньому кредит у розмірі 47 000 доларів США зі сплатою 9,5 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном погашення до 31 травня 2029 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань 13 червня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк" та ОСОБА_1, ОСОБА_3 укладено договори поруки.

До кредитного договору від 13 червня 2008 року позивач та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду № 1 від 13 червня 2008 року та додаткову угоду № 2 від 30 грудня 2010 року.

До вказаних договорів поруки банк та ОСОБА_1, ОСОБА_3 уклали додаткові угоди від 30 грудня 2010 року.

В результаті порушення ОСОБА_2 зобов'язань щодо виконання умов договору, утворилась заборгованість у розмірі 426 071,88 грн., про стягнення якої солідарно з відповідачів звернувся позивач.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

3 метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 209987 від 13.06.2008 року.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до п.1 Договору поруки № 209987 поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №0 від 13 червня 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Відповідно до п.1.2. договору поруки, поручителю ОСОБА_1 добре відомі усі умови вищезазначеного основного договору, зокрема: сума основного договору - 47 000,00 доларів США. Вказана сума основного договору дорівнює еквіваленту 228152, 10 грн. за курсом НБУ на день укладення основного договору, при цьому сторони обумовили, що такий гривневий еквівалент має визначатися в цьому договорі лише в разі якщо сума основного договору виражена в іноземній валюті; термін виконання основного зобов'язання - 31 травня 2029 року, якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання; інші умови основного договору.

Отже, як кредитним договором №0 від 13 червня 2008 року так і договором поруки визначений термін виконання основного зобов'язання - 31 травня 2029 року якщо згідно умов основного договору не буде застосовано інші терміни виконання такого зобов'язання.

30 грудня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 13 червня 2008 року.

Відповідно до п.1 додаткової угоди №2 сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №0, а також №0.

Відповідно до п.4. додаткової угоди №2 сторони також домовилися, що позичальник зобов'язаний повернути кредит в наступному порядку: п.4.1. позичальник зобов'язується здійснити погашення кредитної заборгованості з траншем в іноземній валюті в повному обсязі в день підписання цієї додаткової угоди; п.4.2. сторони домовилися, що позичальник зобов'язаний повернути транш в національній валюті в термін не пізніше 31 травня 2038 року; в день сплати ануїтет них платежів, а саме 25 числа кожного місяця, шляхом сплати ануїтетного платежу; з 30 грудня 2010 року по 29 грудня 2015 року у розмірі 3 015,00 грн.; з 30 грудня 2015 року по 31 травня 2038 року у розмірі 3 480,00 грн.; якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов договору.

30 грудня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №1 до договору поруки №209987 від 13 червня 2008 року.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди кінцевий термін виконання основного зобов'язання - 31 травня 2038 року, якщо інший термін не буде встановлений згідно умов кредитного договору.

Отже, на підставі додаткових угод до Основного договору та договору поруки визначено термін виконання основного зобов'язання - 31 травня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Тобто законодавець пов'язує припинення поруки із закінченням строку встановленого в договорі поруки або зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Порядок дострокового повернення кредиту визначений розділом 6 Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 13 червня 2008 року.

Так відповідно до п.6.1.2. кредитного договору, сторони керуючись чинним законодавством України, зокрема, статтями 525, 611 ЦК України погодили, що банк має право: визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно з пункту 1.2.2. цього договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Вимогою від 12 грудня 2013 року №30-11/5847 АТ «УкрСиббанк» повідомив позичальника ОСОБА_2 про наявність простроченої кредитної заборгованості та вимагав її погасити, а вимогою від 12 грудня 2013 року №30-11/5848 повідомив поручителя ОСОБА_1 про наявність простроченої кредитної заборгованості та вимагав її погасити.

З позовом в суд АТ «УкрСиббанк» звернувся в межах шестимісячного строку від дати надіслання зазначеної вимоги.

В справі Ж6-53цс14/» Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014р. наведено наступнуступну обов'язкову для судів в силу вимог ч. 1. ст.. 360-7 ЦПК України правову позицію:

«виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит винен бути погашений одноразовим платежем)».

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку щодо відсутності підстав, які б свідчили про припинення договору поруки, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду рахує, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв"язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

Н.М. Ковальчук