АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів: - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодилась позивачка, звернулось з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалене рішення суду відповідає вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом зазначивши, що МКВП «Дніпроводоканал» постійно порушує її і членів її сім*ї конституційні права і свободу та чинить моральний тиск. Регулярно направляє на її адресу вимоги про оплату за послуги, які необґрунтовані правовим чином, при цьому погрожують їй обмеженням їх законних прав. Просила застосувати строк позовної давності щодо стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.01.1999 року по 01.10.2011 року та зобов'язати МКВП «Дніпроводоканал» списати заборгованість за ці послуги з особистого рахунку НОМЕР_1, у сумі 1086,77 грн. Визнати відсутність договірних відносин у сфері надання послуг, що є порушенням вимог ст.ст.19, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; зобов'язати відповідача укласти Типовий договір про надання послуг з водопостачання; скасувати зайві нарахування заборгованості за комунальні послуги водопостачання та водовідведення за спірний період з 01.04.2013 року по 01.10.2014 року; визнати відсутність заборгованості за вказані послуги відповідно до оплачених нею рахунків з 01 січня 1999 року по 30 вересня 2014 року, а також безпідставно підвищених нарахувань з боку відповідача за період з 01 квітня 2013 року по 01 жовтня 2014 року. Крім того, вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 15 000 грн. ( а.с.2)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов правових підстав для його задоволення.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що пред*явлений ОСОБА_4 позов не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення, оскільки вони зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

Враховуючи наведене, судова колегія вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права і підстави для його скасування відсутні. А отже апеляційна скарга не задовольняється.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: