АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/7832/2015 Головуючий у І інстанції - Малинников О.Ф.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Осмолович В.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 березня 2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики № Урал 1, відповідно до п.1 якого позивач передав відповідачу кошти у розмірі 708 400 грн. (еквівалент в доларах США - 88 000 доларів США). Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується розпискою про отримання грошових коштів за договором позики від 26.03.2012 року. Відповідно до п. 2 Договору відповідач зобов'язувався повернути кошти до 26 березня 2013 року. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач вказані кошти позивачу не повернув, у зв'язку з чим позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідача 1 342 823,48 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29 січня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму заборгованості згідно з розпискою, основний борг становить 88000 доларів США (станом на 22.09.2014 року по курсу НБУ становить 1295.0572 грн. за 100 доларів США), що в еквіваленті становить 1139 650 грн. 34 коп., з урахуванням індексу інфляції у період з квітня 2013 року по серпень 2014 року - 152216,72 грн., 3% річних у розмірі 50956,42 грн., а всього в розмірі: 1342 823,48 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 3 654 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Представник апелянта в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника апелянта, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір позики № Урал 1.

Відповідно до п.1 Договору позивач передав відповідачу кошти у розмірі 708 400 грн. (еквівалент в доларах США - 88 000 доларів США). Факт отримання відповідачем зазначених коштів підтверджується розпискою про отримання грошових коштів за договором позики від 26.03.2012 року.

Відповідно до п.2 Договору відповідач зобов'язувався повернути кошти до 26 березня 2013 року.

В порушення взятих на себе зобов'язань відповідач по час розгляду справи вказані кошти позивачу не повернув.

Згідно з п. 8 Договору, якщо відповідач своєчасно не повернув суму позики або її частину, він зобов'язаний сплатити на вимогу позивача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Позивач має право звернути стягнення на будь-яке майно відповідача, на яке згідно з законодавством України, може бути звернене стягнення.

Відповідно до ст.. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі , визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст.. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.. 625 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення боргу, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що між сторонами укладено договір позики, який не визнаний судом не дійсним та не розірваний, а тому , з урахуванням презумпції договору , підлягає до виконання.

Посилання апелянта на те, що між сторонами існували інші правостосунки, а саме бізнесові, а не боргові, не можуть бути прийняті судом до уваги , так як суд не виключає можливості існування між сторонами інших стосунків, однак, позовні вимоги заявлені саме з підстав стягнення боргу, на підтвердження якого надано достовірні докази, а саме договір позики та розписка, які відповідачем не спростовані.

Спірні питання, які існують між сторонами щодо інших право стосунків, повинні бути вирішені сторонами поза межами зазначених у справі вимог.

Відповідно до ст.. 303 ч.3 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Як вбачається із договору позики та розписки ( а.с.3-4) позикодавець передав, а позичальник прийняв у власність грошові кошти в сумі 708 400 гривень ( еквівалент в доларах США становить 88 000)

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи суму боргу, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що кошти були передані в доларах США і стягнув суму боргу в розмірі 88 000 доларів США за курсом , що існував на час постановлення рішення суду, а також стягнув інфляційні втрати за період порушення зобов'язання, хоча інфляція - це внутрішній стан економіки окремої країни, яка не поширюється на іноземну валюту і коефіцієнт інфляції може бути застосований лише до національної грошової одиниці гривні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та приходить до висновку, що борг повинен бути стягнутий в тому ж розмірі, що й був переданий позикодавцем позичальнику, а саме в сумі 708 400 гривень.

Стосовно цієї суми повинні бути застосовані наслідки порушення зобов'язання, передбачені ст.. 625 ЦК України.

3% річних від 708 400 грн за період з квітня 2013 року по серпень 2014 року - 31 674 грн 21 коп.

Інфляційні втрати за цей період від 708 400 грн становлять 94 617 грн 02 коп

До стягнення підлягає борг 708 400 грн +31 674 грн 21 коп.+ 94 617 грн 02 коп = 834691, 24 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції повинно бути змінено, сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача повинна бути зменшена з 1 139 650 грн до 708 400 грн, з урахуванням індексу інфляції - з 152 216, 72 грн до 94 617, 02 грн, 3% річних- з 50956, 42 грн до 31 674, 21 грн, а всього заборгованість повинна бути зменшена з 1 342 823, 48 грн до 834 691, 24 грн.

В решті рішення суду першої інстанції повинно бути залишено без змін.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 29 січня 2015 року змінити.

Зменшити суму стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму основного боргу з 1 139 650 грн до 708 400 грн; з урахуванням індексу інфляції - з 152 216, 72 грн до 94 617, 02 грн; 3% річних - з 50956, 42 грн до 31 674, 21 грн, а всього зменшити заборгованість з 1 342 823, 48 грн до 834 691, 24 грн.

В решті рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 29 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: