У х в а л а

ІМенем УКраїни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: відділ державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, ОСОБА_5, про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та розстрочення її сплати, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що в липні 2014 року він дізнався про стягнення з нього аліментів на утримання сина та існування заборгованості по їх сплаті з 2001 року в розмірі 30 847 грн. Вказував, що до листопада 2009 року проживав із ОСОБА_4, забезпечував сина та відповідача, продовжував надавати їм матеріальну допомогу. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року, позов задоволено. Звільнено частково ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами, які стягувалися з нього на підставі постанови Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 серпня 2001 року на користь ОСОБА_4, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян, за період із серпня 2001 року по листопад 2009 року, а саме: звільнено його від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 12 891 грн 44 коп. Розстрочено ОСОБА_3 сплату заборгованості за аліментами в розмірі 14 755 грн 56 коп., згідно постанови Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 серпня 2001 року, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з виплатою в рахунок її погашення щомісячно 1 500 грн.

ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до суд першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із його висновком про необхідність часткового звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості за аліментами в період із серпня 2001 року по листопад 2009 року оскільки вона утворилась з незалежних від нього причин, відповідач проти розстрочки аліментів не заперечувала. Крім того, апеляційний суд зазначив, що наявність самого лише рішення суду про стягнення з особи аліментів на утримання дітей не може бути підставою для їх стягнення, оскільки особа при наявності такого рішення може виконувати обов'язок по утриманню дітей добровільно.

Проте повністю з такими висновками судів погодитися не можна.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі в період якого в них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

14 вересня 2001 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання постанови Новокаховського міського суду Херсонської області від 31 серпня 2001 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно довідки-розрахунку від 4 липня 2014 року, наданої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, заборгованість ОСОБА_3 за аліментами станом на 4 липня 2014 року складає 30 847 грн.

Статтею 60 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st60> на сторін покладено обов'язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно із ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки; попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 212 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st212> суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо за своїм внутрішнім переконанням. Результати оцінки доказів відображаються в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

За змістом ч. 2 ст. 197 СК України <nau://ukr/2947-14|st197> за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Застосовуючи до спірних правовідносин вказану норму права суди виходили з того, що позивач не знав про наявність у нього заборгованості по сплаті аліментів і визнали цю обставину істотною у зв'язку з чим частково звільнили останнього від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась у період із серпня 2001 року по листопад 2009 року.

Між тим, судами не було враховано, що СК України набрав чинності з 1 січня 2004 року, а, відповідно, його норми не могли бути застосовані щодо звільнення від сплати заборгованості, яка виникла до цього часу.

Можливість звільнення від сплати заборгованості по аліментах, яка утворилася до 1 січня 2004 року, була передбачена ст. 94 КпШС України.

Зазначеною статтею були передбачені інші обставини, ніж зазначені у ст. 197 СК України, за наявності яких особа, яка сплачує аліменти, могла бути звільнена судом від сплати заборгованості по них.

Наявність передбачених цією статтею обставин судами не з'ясовувалась, з приводу їх існування в оскаржуваних рішеннях будь-яких висновків не зроблено, розмір заборгованості за аліментами станом на 1 січня 2004 року не встановлювався.

Як на обставину, що має істотне значення, у зв'язку з чим виникла заборгованість за аліментами, суди вказали те, що ОСОБА_3 не знав, що на виконанні знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього аліментів.

Однак сама по собі та обставина, що ОСОБА_3 не було відомо про знаходження на виконанні виконавчого листа про стягнення з нього аліментів, не може безумовно свідчити, що така обставина є істотною, вона впливає на те, чи є вина платника аліментів у їх несвоєчасній сплаті.

Вирішуючи питання про розстрочення сплати аліментів суди виходили із того, що відповідач дала згоду на погашення заборгованості за аліментами щомісячними платежами у розмірі 1500 грн.

Однак, як вбачається із матеріалів справи, у запереченнях на позов ОСОБА_4 просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

При вирішенні спору суди на вказане уваги не звернули, доказів з яких вони виходили вважаючи, що відповідач не заперечувала проти розстрочки сплати аліментів, в судових рішеннях не навели.

Наведені порушення судами норм процесуального права (ст. ст. 3, 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 17 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 14 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук