У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Мартинюка В.І.,Наумчука В.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за заявою Валківської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області, заінтересована особа - Відділ Держземагентства у Валківському районі Харківської області про визнання спадщини відумерлою та її передачу територіальній громаді, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року Валківська міжрайонна прокуратура звернулась до суду із заявою в інтересах держави в особі Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області, заінтересована особа - Відділ Держземагентства у Валківському районі Харківської області, про визнання спадщини відумерлою, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну частку (пай) площею 5,38 умовних кадастрових гектарів, з яких: 0,27 у.к.га сіножаті, 0,45 у.к.га пасовища, 4,66 у.к.га рілля, вартість якої складає 107 007,45 грн, та яка розташована за межами населеного пункту на території Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області; про передачу даної земельної ділянки у власність територіальної громади Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області, посилаючись на те, що спадщина після померлої ОСОБА_7 не прийнята в зв'язку з відсутністю спадкоємців, а отже повинна бути визнана відумерлою.

Рішенням Валківського районного суду Харківської області від 17 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року, заяву Валківської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на земельну частку (пай) площею 5,38 умовних кадастрових гектарів, з яких: 0,27 у.к.га сіножаті, 0,45 у.к.га пасовища, 4,66 у.к.га рілля, вартість якої складає 107 007,45 грн, та яка розташована за межами населеного пункту на території Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області. Передано дану земельну ділянку у власність територіальній громаді Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що після померлої ОСОБА_7 відсутні спадкоємці за заповітом і за законом, невизначеність із суб'єктом права власності на земельну ділянку, що є предметом даної заяви, виключає її належне використання, унеможливлює розпорядження нею Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області для суспільних потреб, отже є підстави для визнання спадщини відумерлою в порядку ст. 1277 УК України.

Проте повністю погодитись в такими висновками судів не можна виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7, якій відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 17 липня 2000 року, виданого як члену колгоспу «Перемога», належало право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності колгоспу «Перемога» розміром 5,38 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 9-10, 11). Після померлої відкрилась спадщина у вигляді вказаного права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень Цивільного Кодексу України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Статтею 525 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР).

За приписами ст. 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Статтею 555 ЦК УРСР передбачено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави: якщо спадкодавець все майно або частину його заповідав державі; якщо у спадкодавця немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом; якщо всі спадкоємці відмовились від спадщини; якщо всі спадкоємці позбавлені права спадкування (статті 528 і 534 цього Кодексу); якщо ні один із спадкоємців не прийняв спадщини.

Якщо хто-небудь з спадкоємців відмовився від спадщини на користь держави, до держави переходить частка спадкового майна, належна цьому спадкоємцеві. Якщо при відсутності спадкоємців за законом заповідана тільки частина майна спадкодавця, решта майна переходить до держави.

За змістом ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8, яка є донькою ОСОБА_7, 13 березня 2000 року звернулась із заявою до державної нотаріальної контори Валківського району Харківської області (а.с. 37) де зазначила, що спадщину з цінних паперів на земельний пай в колгоспі «Перемога» вона не приймає, на неї не претендує та не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане іншому спадкоємцю - ОСОБА_6

Вирішуючи спір по суті вимог заяви прокурора, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, належним чином не перевірив в повному обсязі фактичних обставин справи, не перевірив чи можуть бути інші спадкоємці ОСОБА_7, які прийняли спадщину або відмовились від її прийняття, або спадщина перейшла до держави. Суд першої інстанції, приймаючи до уваги вимоги заяви прокурора про відумерлість спадщини, залишив поза увагою, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому на спірні правовідносини положення ст. 1277 ЦК України не поширюються, навпаки не прийняв до уваги положення ст. 549, 555 ЦК УРСР та помилково визнав спадщину у вигляді земельної частики (паю) відумерлою.

При новому розгляді даної справи суду першої інстанції, з урахуванням викладеного, слід визначитись належним чином з колом осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін. Відхиляючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_7 шляхом взяття цінних речей з її будинку, апеляційний суд належним чином не перевірив чи прийняв останній фактично спадщину після померлої ОСОБА_7 з урахуванням положень ст. 549 ЦК УРСР, зауваживши лише, що спадкоємці померлої ОСОБА_7 з заявами про прийняття спадщини до Валківської державної нотаріальної контори не звертались, спадкова справа після смерті ОСОБА_7 відсутня, в той час як таких відомостей матеріали справи не містять.

За таких обставин судові рішення першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 17 червня 2014 року та ухвалу судової колегії судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 27 травня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук