Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1090/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Дьомич Л. М.
УХВАЛА

Іменем України

20.05.2015 Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дьомич Л.М.

суддів: Письменного О.А.; Фомічова С.Є.

з участю секретаря: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровоград цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Металит» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Металит» про визнання протиправним та незаконним звільнення, скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Металит» про:

- визнання протиправним та незаконним звільнення з посади слюсаря-ремонтника 5-го розряду, проведеного на підставі наказу генерального директора ПрАТ «Металит» Данильчука Г.О. № МЛ6 від 06 листопада 2014 року;

- скасування наказу генерального директора ПрАТ «Металит» Данильчука Г.О. № МЛ6 від 06 листопада 2014 року, яким звільнено ОСОБА_2 з посади слюсаря-ремонтника 5-го розряду;

- поновлення ОСОБА_2на посаді слюсаря-ремонтника 5-го розряду в ПрАТ «Металит»;

- стягнення з ПрАТ «Металит заробіток за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що 02 січня 2013 року наказом № 2к приватного акціонерного товариства «Металит» його прийнято на посаду слюсаря-ремонтника 5-го розряду в ливарний цех в порядку переведення з ПАТ «Червона Зірка» до ПрАТ «Металит».

07 листопада 2014 року згідно наказу № МЛ6 ОСОБА_2 звільнено з посади слюсаря-ремонтника 5-го розряду на п.4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

Вказане звільнення є незаконним, оскільки підприємством порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а причини звільнення зазначені в наказі не відповідають дійсним обставинам справи.

В порушення ст. 47 КЗпП України та п. 4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 року з наказом про звільнення позивача ознайомлено лише 10 листопада 2014 року та в цей же день видано трудову книжку.

Режим робочого часу в приватному акціонерному товаристві «Металит» визначено на підстав колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємства на 2013-2016 роки та правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників.

Пунктом 4.3. колективного договору передбачено, що протягом 2013-2016 років підприємство працює в режимі п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними днями.

Вказаний режим роботи підприємства також закріплений в п. 3.1 правил внутрішнього трудового розпорядку згідно якого на ПрАТ «Металит» встановлений 40-ка годинний, п'ятиденний робочий тиждень з тривалістю робочої зміни 8 годин та двома вихідними: субота та неділя.

Графіком 5-ти денного робочого тижня ПрАТ «Металит», який лише 26 травня 2014 року затверджений генеральним директором Данильчуком Г.Л. визначено вихідні, святкові дні та режим підприємства.

Наказом № 87 від 25 грудня 2013 року «Про графік робочого часу ПрАТ Металит на 2014 рік» затверджений графік роботи з підсумковим обліком робочого часу на 2014 рік для служби ремонту обладнання.

З графіком роботи служби ремонту обладнання на кожний місяць позивач повинен бути ознайомлений в попередньому місяці. Згідно даного графіку позивачем в жовтні 2014 року відпрацьовано 23 дні. З 27 жовтня по 31 жовтня 2014 року він працював у третю зміну. Проте 31 жовтня 2014 року після закінчення зміни його так і не ознайомлено з графіком роботи на листопад 2014 року.

Позивач зазначає, що відповідно до вищевказаного графіку 01 листопада 2014 року у нього був вихідний, оскільки перехід з однієї зміни до іншої здійснюється після відпочинку не менше подвійної тривалості зміни.

04 листопада 2014 року вийшовши на роботу позивач дізнався про складений 01 листопада 2014 року акт яким зафіксовано його відсутність на робочому місці, оскільки за графіком 01 листопада 2014 року в нього був робочий день.

З вказаним актом в порушенням КЗпП України позивача не ознайомлено.

За викладеного причини не виходу позивача на роботу 01 листопада 2014 року є поважними та не можуть вважатися прогулом в розумінні п.4 ст.40 КЗпП України.

Незаконними діями відповідача ОСОБА_2 завдано також моральних страждань, які він оцінює в 2000 грн. У зв'язку з незаконним звільненням позивач втратив душевний спокій, постійно перебуває у роздратованому стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя, що може негативно відобразитись на його здоров'ї.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 подано уточнену позовну заяву в якій сторона заявляє про відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн. (а.с.75).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ генерального директора приватного акціонерного товариства «Металит» Данильчука Г.О. № МЛ6 від 06 листопада 2014 року про звільнення ОСОБА_2 з посади слюсаря-ремонтника 5 розряду та поновлено ОСОБА_2 на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду в ПрАТ «Металит».

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Металит» на користь ОСОБА_2 заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 14 258,70 грн.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Металит» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Металит» на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно з'ясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права. А саме, не враховано, що письмове ознайомлення працівників з графіком роботи під підпис є не обов'язковим, достатнім є ознайомлення про робочий день в усному порядку, тому працівник скоїв прогул без поважної причини. Усно його повідомлено про робочий день 1 листопада 2014 року. Крім того, не прийнято до уваги покази свідка ОСОБА_6 якому позивач повідомляв, що не вийде на роботу, так як бажає оплату праці у суботу в подвійному розмірі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та пояснення представника відповідача Гуміліної Т.І., дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що невихід 1листопадад 2014 року позивача на роботу не є прогулом, внаслідок чого звільнення є незаконним, тому відповідно до вимог ст. 255 КЗпП України його має бути поновлено на попередній посаді з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вказаний висновок відповідає обставинам справи, яким суд дав належну правову оцінку.

Встановлено, що 02 січня 2013 року наказом № 2-к приватного акціонерного товариства «Металит» ОСОБА_2 прийнято на посаду слюсар-ремонтник 5 розряду в ливарний цех в порядку переведення з ПАТ «Червона Зірка» до ПрАТ «Металит».

Режим робочого часу на приватному акціонерному підприємстві «Металит» в період 2013-2016 року визначено Колективним договором між адміністрацією та трудовим колективом та правилами внутрішнього трудового розпорядку працівників підприємства (а.с.9-15).

Згідно п.4.2 колективного договору ПрАТ «Металит» на безперервних виробництвах, де режим робочого часу не може бути організований за графіком п'яти- або шестиденного тижня, застосовуються графіки змінності, які забезпечують безперервну роботу персоналу змінами рівної тривалості. Графіки змінності передбачають регулярні вихідні для кожного працівника, постійний склад бригад, а перехід з однієї зміни до іншої здійснюється після відпочинку не менше подвійної тривалості зміни. Вказані графіки затверджуються генеральним директором ПрАТ за погодженням з профспілковою організацією.

Пункт 4.4 колективного договору закріплює домовленість сторін про те, що зміна чи запровадження нового режиму роботи на підприємстві, в окремих підрозділах, для категорії чи окремих працівників допускається, як виняток, після погодження цих питань з профкомом.

Пунктами 3.2, 3.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку працівників ПрАТ «Металит» визначено, що з урахуванням обставин, які змінюються впродовж року, відділом організації праці щорічно розробляються, погоджуються з профспілковим комітетом та затверджуються головою правління графік використання робочого часу, в якому визначається помісячно фонд робочого часу, час початку роботи і час обідньої перерви для усіх структурних підрозділів. Для окремих працівників встановлюються інші графіки роботи з урахуванням специфіки робочого місця.

Згідно наказу № 87 приватного акціонерного товариства «Металит» від 25 грудня 2013 року з метою раціональної організації праці, виробництва та проведення планово-попереджувальних робіт на підприємстві запроваджено та затверджено графіки робіт з підсумованим обліком робочого часу на 2014 рік для стрижньової дільниці та служби ремонту обладнання (а.с.41-42).

На підприємстві головою профкому погоджено графік 5-денного робочого тижня на 2014 рік та графік підсумованого обліку робочого часу служби ремонту обладнання на 2014 рік, які затверджені генеральним директором і введені на підставі наказу від 25 грудня 2013 року № 87. З графіком підсумованого обліку робочого часу ознайомлені всі працівники, які працюють в такому режимі (а.с.43-44).

Графік 5-ти денного робочого тижня підприємства на 2014 рік, затверджений генеральним директором 26 травня 2014 року.

Режим роботи за підсумованим обліком робочого часу служби ремонту обладнання почався з квітня 2014 року.

З місячним графіком підсумованого обліку робочого часу на квітень 2014 року ОСОБА_2 ознайомлений під підпис та без зауважень (а.с.53). З травня по 2 червня 2014 року включно позивач перебував у відпустці.

12 червня 2014 року у зв'язку з тим, шо працівник висловив незгоду працювати за графіком роботи підсумованого обліком робочого часу, генеральним директором ПрАТ «Металит» Данильчуком Г.О. попереджено останнього, що у разі відмови від роботи в нових умовах трудовий договір з ними буде припинено на підставі п. 6 с. 36 КЗпП України (а.с.54).

01 листопада 2014 року начальником зміни в присутності формувальників складено акт про відсутність без поважних причин позивача на робочому місці протягом зміни, яка починається з 7 год. 00хв. та закінчується о 15год.30 хв. (а.с.59).

Згідно письмових пояснень працівника від 05 листопада 2014 року, останній не з'явився 01 листопада 2014 року на робоче місце у зв'язку з тим, що не був ознайомлений вчасно з графіком роботи служби ремонту обладнання на листопад 2014 р. (а.с.57).

На підставі п.4 ст. 40 КЗпП України наказом керівника ПрАТ «Металит» Данильчука Г.О. № МЛ6 07 листопада 2014 року ОСОБА_2 звільнено з посади слюсаря-ремонтника служби ремонту обладнання за прогули без поважних причин згідно розпорядження № 65ка від 06 листопада 2014 року, з яким позивач ознайомлений особисто 10 листопада 2014 року (а.с.8).

Згідно п.4 ч.1 ст. 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За правилами ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Частиною 1 ст. 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»передбачено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Згідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для звільнення позивача з роботи за п. 4 ст.40 КЗпП України так як вказане звільнення не відповідає нормам законодавства про працю, відсутні належні та допустимі докази повідомлення працівника заздалегідь про робочий день. Підприємством не з'ясовано чи були причини відсутності працівника на робочому місці поважними, щоб розцінювати їх як прогул.

Згідно колективного договору між адміністрацією та трудовим колективом підприємство працює в режимі п'ятиденного робочого тижня з двома вихідними, тривалість роботи не може перевищувати 40 годин на тиждень.

На підставі наказу ПрАТ «Металит» ОСОБА_2 працював за графіком роботи з підсумованим обліком робочого часу служби ремонту обладнання, який затверджено генеральним директором та погоджено профспілковим комітетом. З графіком роботи на наступний місяць, працівників під підпис ознайомлювали в попередньому місяці. З 27 жовтня 2014 року по 31 березня 2014 року позивач згідно вищевказаного графіка працював у третю зміну та після закінчення зміни не був ознайомлений з наступним графіком роботи, а саме на листопад 2014 року.

Про те що 01 листопада 2014 року був його робочий день ОСОБА_2 дізнався лише 04 листопада 2014 року під час ознайомлення з графіком роботи на листопад 2014 року, по мінуванню спірних подій..

Крім того, з актом про відсутність працівника на робочому місці складеного 01 листопада 2014 року начальником зміни в присутності формувальників позивача взагалі не ознайомлено.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У зв'язку з незаконним звільненням судом правильно встановлено й розмір середньої заробітної плати позивача за час вимушеного прогулу з 07 листопада 2014 року до 16 березня 2015 року, який складає 14 258,70 грн. та визначений відповідно п. 5 "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 року.

Колегія суддів з урахуванням всих обставин справи, вимог розумності і справедливості також погоджується із визначеним судом розміром відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 грн., який з урахуванням характеру та тривалості моральних страждань позивача являється для нього достатньою компенсацією. Оскільки через незаконне звільнення позивач був змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вищевикладене порушене право позивача підлягає поновленню, оскільки саме з вини підприємства позивача вчасно не ознайомлено з графіком роботи на наступний місяць - листопад 2014 року, тому причини невиходу останнього на роботу не можуть вважатися прогулом.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду та не дають підстав вважати, що рішення суду ухвалене з порушенням норм права, а відтак є незаконним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому, відповідно до ч. 1 ст.308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 304, ст. 307, ст. 308, ст. 313, ст. 314, ст. 315, ст. 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Металит» - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 16 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: