АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7402/15 Головуючий 1 інст. Гуменний З.І.
Справа № 636/1612/15-ц Доповідач Карімова Л.В.
Категорія: стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували з 02.09.1995 року у шлюбі, який був розірваний за рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 11.03.2013 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матірю.

15 квітня 2015 року ОСОБА_6 ( яка змінила своє прізвище на ОСОБА_4 у зв'язку з реєстрацією 16.12.2014 року нового шлюбу) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а 15 квітня 2015 року також звернулася із самостійним позовом про стягнення відповідно до вимог ст. 185 СК України додаткових витрат на сина.

Посилалася на те, що син проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, а відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки має гарний стан здоровя, офіційно не працевлаштований, але отримує досить високий дохід, який витрачає на свої потреби, не має інших утриманців.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_4 неодноразово уточнювала свої позовні вимоги і в остаточному варіанті просила суд на підставі вищевказаних обставин стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_3 надав письмові заперечення на позов в частині розміру стягнення аліментів, посилався на те, що не працює, крім того син залишається бути зареєстрованим у його квартирі, за яку він сплачує комунальні послуги, а також ним відкритий картковий рахунок у банку на імя сина, і останній може скористатися коштами на цьому рахунку, а також укладений договір страхування життя та здоровя дитини. У звязку з чим вважав, що розмір аліментів повинен бути зменшений до 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 16 вересня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено: на її користь з ОСОБА_3 стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у poзмipi 1000 грн. щомісяця, починаючи з 15 квітня 2015 року до повноліття дитини. Зазначено, що рoзмip аліментів підлягає індексації відповідно до закону, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір в дохід держави у cyмi 487,20 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом норм матеріального права, просить змінити це рішення суду в частині встановленого розміру стягнення аліментів у сумі 1000 грн., зменшивши розмір стягнення до 386 грн. щомісячно , що складає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначає, що суд на порушення вимог ст. 182 СК України не прийняв до уваги, що він приймає участь у матеріальному утриманні сина, не має постійної роботи, а має нерегулярний дохід. Крім того, син потай від нього переведений на державне навчання у ПТУ № 19 м. Чугуєва із частковим державним утриманням.

Вислухавши учасників процесу, що зявилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому такий обовязок є особистим та рівним щодо матері та батька дитини.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що сторони проживають окремо, позивач сама утримує неповнолітнього сина, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу синові, який має ряд захворювань, має нерегулярний дохід, а перерахування ним коштів на відкритий в банку рахунок носить нерегулярний характер, договір страхування життя дитини на час розгляду справи судом вже закінчив свою дію.

Судова колегія вважає, що такі висновки суду зроблені з урахуванням вимог ст.ст. 182, 184 СК України та матеріалів справи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи неповнолітній син сторін проживає з матірю ОСОБА_4, яка опікується та утримує його.

Батько неповнолітнього офіційно не працює, має тимчасові заробітки, однак приймає участь в утриманні сина шляхом відкриття на імя останнього картковий рахунку у банку, де знаходяться кошти у сумі 3468,63 коп., і ці кошти йдуть на потреби неповнолітньої дитини.

Зазначені обставини не спростовані представником позивача ОСОБА_8 й в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Між тим апелянт ОСОБА_3 не надав як до суду першої так і апеляційної інстанції доказів, які відповідно до вимог ст.ст. 56-60 ЦПК України свідчили б про те, що він, проживаючи окремо від сина, матеріально утримує останнього в розмірі, достатньому для задоволення розумних потреб дитини його віку.

У звязку з зазначеним та відповідно до вимог ч.ч. 1- 3 ст. 181 СК України судом першої інстанції зроблений обґрунтований висновок про необхідність стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь позивача ОСОБА_4 на їх неповнолітнього сина ОСОБА_7.

Однак при цьому судом першої інстанції при вирішенні питання про розмір аліментів на утримання дитини сторін, не було враховано, що відповідач має нерегулярний заробіток в сумі 2000-2500 грн. щомісяця, а син сторін переведений на державне навчання у ПТУ № 19 м. Чугуєва із частковим державним утриманням, що не заперечувалося в суді апеляційної інстанції представником позивача.

Врахування судом першої інстанції стану здоровя дитини сторін не є підставою для задоволення позову ОСОБА_4 в розмірі 1000 грн. щомісячно, оскільки остання під час розгляду справи не підтримувала свій позов про стягнення з ОСОБА_3 додаткових витрат на сина, і у подальшому не позбавлена можливості при наявності підстав, передбачених ст. 185 СК України, заявити такий позов.

Колегія суддів, враховуючи вищенаведені обставини, вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_9 на утримання неповнолітньої дитини з 1000 грн. щомісячно до 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною сторін повноліття, змінивши рішення суду в цій частині.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.3 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 16 вересня 2015 року в частині визначення розміру аліментів змінити, зменшивши стягнення аліментів з ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнутих на користь ОСОБА_4 з 1000 гривень щомісячно до 600 (шістсот) гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: