Справа № 367/7677/14-ц Головуючий у І інстанції Линник В. Я.
Провадження № 22-ц/780/2635/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 29 19.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлоком-Сервіс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом мотивуючи тим, що 29 квітня 2014 року під час його відсутності відбулось залиття його двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Залиття сталося з вини відповідачки ОСОБА_2, в результаті несправності кухонного змішувача на кухні її квартири АДРЕСА_2.

Далі позивач зазначив, що водою були зіпсовані покриття гіпсокартону на стелі та стіні, кухонні меблі, прибори освітлення та електричні розетки. Згідно звіту ФОП «ОСОБА_4» від 02.06.14 року вартість майнової шкоди становить 39 027 грн.

Крім того, посилаючись що крім матеріальних збитків йому також заподіяно моральну шкоду просив суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь спричинену матеріальну шкоду у розмірі 39 027 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Відповідачка позов не визнала, вказувала, що залиття квартири позивача сталося не з її вини, а через виробничий дефект крану системи «Бар'єр». Посилалась, що дані звіту та калькуляції до звіту містять істотні розбіжності з даними акту про наслідки залиття в частині об'єму пошкодженого майна. Крім того, у звіті його виконавці посилаються на не існуючі нормативні акти, тому вважала, що даний звіт є недопустимим та неналежним доказом у справі, тому просила суд відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року позов задоволено частково.

Суд стягнув із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 39027 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та 4956,50 грн. судових витрат по справі.

Не погоджуючись з позовом, відповідачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

Апелянт посилається на те, що рішення суду базується на односторонній оцінці доказів на користь позивача, суд не врахував, що звіт оцінки збитків є неналежним доказом, тому не може бути покладений в основу судового рішення. Крім того, послалася, що суд не з'ясував всіх підстав цивільно-правової відповідальності відповідача, не надав належної оцінки висновку експерта, яким встановлено дефект виробничого характеру кухонного змішувача в її квартирі, не надав оцінки підставам покладення на відповідача судових витрат.

У запереченнях на скаргу позивач посилається, що оскільки відповідачка не надала доказів, які б спростували суму збитків, визначених звітом та не довела відсутність своєї вини у завданні шкоди, тому суд дійшов вірного висновку про стягнення матеріальної та моральної шкоди, яку суд зменшив у п'ять разів, що на його думку є суттєвою обставиною.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 29 квітня 2014 р. відбулось залиття квартири позивача з квартири відповідачки через несправність кухонного змішувача в квартири АДРЕСА_2. В результаті залиття було зіпсовано покриття гіпсокартону на стелі та стіні, кухонні меблі, прилади освітлення та електричні розетки, про що складено акт про наслідки залиття жилого приміщення від 29.04.2014 р. (а.с. 31-32).

Згідно звіту оцінки збитків, завданих власнику квартири внаслідок залиття від 02.06.14 № 51/14 вартість майнової шкоди становить 39 027 грн. (а.с. 33-48).

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, а відповідачці ОСОБА_2 належить квартира № 41 в цьому ж будинку, яка знаходиться зверху над квартирою позивача (а.с. 18, 63).

Судом вірно встановлено, що спірні правовідносини регулюються ст. 1166 ЦК України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам особи, а також шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

В даному випадку, цивільне законодавство передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, відповідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири.

Частиною 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов'язує.

Таким чином встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у діях відповідача вини у заподіянні шкоди позивачу.

Згідно звіту оцінки збитків, завданих позивачу, як власнику квартири внаслідок залиття вартість майнової шкоди становить 39 027 грн., яка і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Крім того, суд першої інстанції, правильно керуючись положеннями ст. 1167, 23 ЦК Кодексу, обгрунтовано дійшов висновку про те, що у звязку з залиттям квартири позивача з вини відповідачки, позивач випробував моральні страждання.

Стягнувши з відповідача на користь позивача 2000 грн. у відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував характер й обсяг такої шкоди, що є розмірним обставинам справи, доводи апелянта в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції.

Доводи апелянта, які фактично зводяться до заперечень на позовну заяву були перевірені судом першої інстанції та вмотивовано відхилені, з чим погоджується і колегія суддів.

Перевіряючи доводи апелянта про те, щодо підстав покладення на відповідача судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, у т.ч. витрати на правову допомогу, витрати пов'язані із залученням спеціалістів, витрати пов'язані з явкою до суду.

Згідно статті 84 ЦПК України, витрати пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Мірошниченко Є.О., який представляв інтереси позивача, брав участь в судових засіданнях 22 грудня 2014 року, 04 лютого 2015 року, 23 лютого 2015 року, 10 березня 2015 року та під час розгляду заяв ОСОБА_3 про забезпечення доказів.

Таким чином компенсація за роботу адвоката відповідає заявленим вимогам.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи і вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :