Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

19 травня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді Кузюри Л.В.,

Суддів: Зінченко С.П., Мамонової О.Є.

При секретарі :Шкарупі Ю.В.

За участю: представника ОСОБА_1- ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1", ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди,

У С Т А Н О В И В :

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1", ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що вказаними особами ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) та в сюжеті під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3, було поширено неправдиву, таку, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію про те, що він ...відрізав пальці бізнес-конкурентам, є членом злочинного угрупування так званих „Європейців", мав відношення до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш", до передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника ОСОБА_4, тодішнього спікера Верховної Ради, ОСОБА_6, до розтрати державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та поставки пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є законослухняним громадянином та не вчиняв жодного з вищенаведених правопорушень.

Зважаючи на те, що він являвся на той час керівником Товариства з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш", кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210, мав репутацію достойної людини та громадянина у суспільстві, вважав, що поширенням вищенаведеної недостовірної та негативної інформації про його особу було порушено його законні права на повагу до честі, гідності та недоторканість ділової репутації, проголошені положеннями Конституції та законів України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій позивачем, ставиться питання про скасування судового рішення Деснянського районного суду м. Чернігова як такого, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, ОСОБА_1 мотивував свої вимоги тим, що поширені відповідачами відомості є не оціночними судженнями, як помилково зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні, а фактичним твердженням про вчинення позивачем протиправних дій, що відповідно до чинного закону кваліфікуються як злочинні, характеризують його особу в суспільстві вкрай негативно. Позивач стверджував, що надав суду наявні у нього докази на спростування відомостей, поширених відповідачами, останні ж, навпаки, взагалі не представили доказів на підтвердження поширеної ними інформації, однак, в порушення вимог ст. 212-215 ЦПК України, судом першої інстанції не було відображено в судовому рішенні мотивів, з яких представлені позивачем докази не було взято до уваги, а твердження відповідачів враховано на бездоказовій основі.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що за змістом сюжету вцілому поширена відповідачами інформація містила оціночні, критичні судження і через це суд не може визнати інформацію, на яку посилається позивач, недостовірною. Крім зазначеного, суд послався на те, що оскільки позивач обрав для себе політичну кар'єру, він має залишатись відкритим для суворої критики і пильного нагляду суспільства.

З наведеними висновками не може погодитись апеляційний суд, оскільки всупереч приписам ст. 212-215 ЦПК України, вони не ґрунтуються на тих доказах, які містяться в матеріалах справи, нормах матеріального і процесуального права.

Положеннями ст. 47-1 Закону України „Про інформацію" передбачено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Закон дає визначення, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Посилання в законі на те, що судження не повинно містити фактичних даних обумовлює те, що особа, яка є споживачем інформації, повинна вирізняти, чи є висловлена інформація саме оціночним судженням, а не даними про подію, факт, що мали місце, і зробити правильний та адекватний висновок. Законодавством заборонено поширювати недостовірну інформацію і кожна особа вправі розраховувати на те, що інформація, яка доводиться до її відома, є правдивою.

Встановлення у законі вимоги про те, що оціночні судження не повинні містити фактичних даних обумовлено тим, що самі по собі судження є результатом психічної діяльності людини і виражають ставлення особисто автора до певної події. Твердження про фактичні події відрізняється від судження тим, що викладається як факт, що відбувся, і є таким, що підлягає доведенню, оскільки споживачу інформації було представлене в якості факту, а не оціночного судження.

З матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) телевізійного каналу „ 1+1 та в сюжеті під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3,булопоширено аудіовізуальну інформацію про те, що ОСОБА_7, що нині балотується до Верховної Ради України, ...відрізав пальці бізнес-конкурентам, є членом злочинного угрупування так званих „Європейців", мав відношення до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш", до передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника ОСОБА_4, тодішнього спікера Верховної Ради, ОСОБА_6, до розтрати державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та поставки пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати.

Зазначена інформація, виходячи з наведених вище визначень закону, не містить особистого ставлення авторів сюжету та ОСОБА_3, яким в сюжеті було прокоментовано рішення з'їзду радикальної партії Олега Ляшка висунути кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210 безпартійного ОСОБА_1 , до певних подій, навпаки, її було подано суспільству як перелік конкретних фактів, що відбулися, які негативно характеризують позивача в очах суспільства, а відтак, за положеннями ст. 10 ЦПК України, достовірність поданої відповідачами інформації про факти підлягає доведенню.

Суд першої інстанції вдався до невірної правової оцінки поширення відомостей про факти, пославшись на те, що фрази, які ображають відповідача, є оціночними судженнями.

Зазначивши в рішенні про відсутність підстав для задоволення позову через те, що межі допустимої критики, коли вона стосується політика, а не приватної особи, є ширшими, суд першої інстанції помилився у визначенні поширеної авторами телевізійної програми інформації, вважаючи її критикою, а не твердженнями про факти. При цьому не було взято до уваги те, що за положеннями ст. 3, 55 Конституції України, п 2 ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 277, 297, 299 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено, має право на захист власної честі, гідності та репутації, в тому числі і політики, навіть коли вони не виступають як приватні особи.

Відповідачі, будучи повідомленими в порядку, передбаченому процесуальним законом про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явились, жодних доказів на підтвердження правдивості поширеної інформації про факти суду не надали. Позивачем ОСОБА_1 було надано суду докази поширення саме відповідачами неправдивої інформації відносно нього (а.с. 10, 16), представлено довідку УМВС України в Чернігівській області про те, що за обліками МВС України станом на 23.09.2014 року він не притягувався до кримінальної відповідальності, не має не знятої чи не погашеної судимості, в розшуку не перебуває ( а.с. 13). На підтвердження законного перебування на посаді директора ТОВ „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" останнім було надано протокол загальних зборів учасників № 9 від 10 серпня 2009 року та копію наказу по підприємству № 37-к від 11.08.2009 року про призначення його на посаду директора( а.с.11, 12). На спростування інформації про розтрату державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та виготовлення пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати, позивачем представлено довідку підприємства ТОВ„Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" від 23.10.2014 року № 189 про те, що за період діяльності товариства з грудня 2008 року по жовтень 2014 року підприємство не отримувало державних субвенцій ( а.с.71). Зазначену інформацію про відсутність державних субвенцій було підтверджено в судовому засіданні суду першої інстанції головним бухгалтером товариства ОСОБА_8, яка була допитана судом в якості свідка. Крім зазначеного, інформація про відношення позивача до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш" та передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника ОСОБА_4, тодішнього спікера Верховної Ради, ОСОБА_6, не узгоджується з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, згідно яких Товариство з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш" зареєстровано у вказаному реєстрі 18 грудня 2008 року і його засновником є Інвестиційна компанія „Альянс".

Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" та ОСОБА_3 в ефірі телевізійного каналу „ 1+1 „ в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) та в сюжеті під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua, інформація про ОСОБА_1 не відповідає дійсності, а тому є недостовірною в розумінні ст. 277 ЦК України.

Положеннями ст.3 Конституції України, ст. 277, 297, 299 ЦК України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності і честі; гідність, честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканими.

На час поширення відповідачами зазначеної недостовірної інформації позивач обіймав посаду директора Товариства з обмеженою відповідальністю „Прилуцький завод протипожежного і спеціального машинобудування „Пожспецмаш", постановою Центральної виборчої комісії № 1267 від 28 вересня 2014 року його було зареєстровано кандидатом у народні депутати України в одномандатному виборчому окрузі № 210, висунутим Радикальною Партією Олега Ляшка, являвся відомою особою як в Чернігівській області, так і в інших регіонах України.

Поширенням вищенаведеної недостовірної, негативної інформації, відповідачами було принижено честь та гідність позивача у суспільній думці, думці окремих громадян з точки зору дотримання ним законів, загальновизнаних у суспільстві уявлень про добро і зло, морально-етичних принципів, а також принижено внутрішнє усвідомлення позивача про власну цінність та значення у суспільному житті.

Крім того, діями відповідачів було завдано шкоду діловій репутації ОСОБА_1 з точки зору об'єктивної та своєчасної оцінки з боку суспільства, певних соціальних груп та окремих громадян його особи як фахівця у професійній сфері та його політичних амбіцій.

За таких обставин, порушені немайнові права ОСОБА_1, на підставі ст. 3, 55 Конституції України, ст. 16, 23, 277, 280, 297, 299 ЦК України підлягають відновленню, шляхом здійснення спростування поширеної недостовірної інформації про позивача у такий самий спосіб, у який вона поширювалась, через оголошення диктором телевізійного каналу „ 1+1 „ змісту резолютивної частини ухваленого у справі рішення суду в ефірі програми „Телевізійна служба новин" (ТСН), розміщення вказаної аудіовізуальної інформації в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua. та зобов"язання Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" видалити сюжет під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщений в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua.

Спростування належить здійснити органу масової інформації протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили, при цьому редагування тексту резолютивної частини судового рішення або її коментування законом не допускаються.

Враховуючи характер та спосіб поширення недостовірної, негативної інформації про позивача, його втрати немайнового характеру, внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями відповідачів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення морального відшкодування. Виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та співмірності, в порядку захисту порушених немайнових прав позивача, на підставі ст. 23, 280 ЦК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" та ОСОБА_3 належить стягнути на користь ОСОБА_1 моральне відшкодування відповідно в сумі 8000 грн та 2000 грн.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Оскільки наведених вище обставин судом першої інстанції під час ухвалення рішення враховано не було, зазначене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, воно підлягає скасуванню, з ухваленням апеляційним судом нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню за принципом пропорційності.

Керуючись ст.15, 16, 23, 269, 270, 273, 275, 276, 278, 280 ЦК України, ст.1, 6, 64, 66, 67 Закону України „Про телебачення і радіомовлення" України, ст. 88, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 24 березня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, поширену Товариством з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" та ОСОБА_3 в ефірі телевізійного каналу „ 1+1 „ ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 годині 30 хвилин в сюжеті програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) та в сюжеті під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщеному в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3, про те, що ОСОБА_1 відрізав пальці бізнес-конкурентам, є членом злочинного угрупування так званих „Європейців", мав відношення до „віджимання" у колишнього власника заводу „Пожспецмаш", до передання половини заводу „Пожспецмаш" у власність соратника ОСОБА_4, тодішнього спікера Верховної Ради, ОСОБА_6, до розтрати державних субвенцій у розмірі 300 мільйонів гривень, виділених для розвитку підприємства та поставки пожежних машин для МНС України, здійснену шляхом відвантаження продукції заводу „Пожспецмаш" до Росії без отримання коштів в рахунок її оплати.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" здійснити спростування поширеної недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 шляхом оголошення диктором змісту резолютивної частини ухваленого у справі рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 19 травня 2015 року в ефірі програми „Телевізійна служба новин" (ТСН) о 19 годині 30 хвилин телевізійного каналу „ 1+1 „ та шляхом розміщення вказаної аудіовізуальної інформації в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua.

Спростування належить здійснити протягом одного місяця з дня набрання рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 19 травня 2015 року законної сили.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" видалити сюжет під заголовком „ІНФОРМАЦІЯ_1", розміщений в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі tsn.ua.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія "Студія 1+1" 8000 (вісім тисяч)грн морального відшкодування , 782 (сімсот вісімдесят дві) грн 70 коп. витрат, понесених на сплату судового збору, з ОСОБА_3 - 2000 (дві тисячі) грн морального відшкодування, 332 грн 70 коп. витрат, понесених на сплату судового збору.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :