Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2128/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.08.2015 року м.Виноградів

Виногрідвський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що між ними був укладений шлюб 02.03.2011р. у РАЦСі Виноградівського районного управління юстиції, про що зроблений актовий запис №24. Від даного шлюбу народився син Мартін-03.07.2011 р.н.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що у сторін виявились різні характери та погляди на життя, вони не розуміють один одного, відповідач провокує позивачку на сварки, при цьому ображає, він виганяє позивачку із дому, були випадки коли він і бив позивачку, у зв»язку з чим позивачка просить шлюб із відповідачем розірвати. Одночасно, позивачка просить суд стягнути з відповідача і аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має постій місце роботи- працює механіком на заводі «ВЕТ Автомотив Україна».

В судове засідання позивачка не з»явилась, проте подала до суду письмову заяву від 12.08.2015р., в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі задоволити, на розлученні наполягає, оскільки між ними примирення та збереження сім»ї є неможливим, а справу розглянути у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з»явився, хоча про місце і час розгляду даної справи у суді повідомлений судовою повісткою, проте подав до суду заяву 06.08.2015р., в якій позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти їх задоволення, а справу просить розглянути у його відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві, відповідачем вимоги заяви визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним заяви прийнято судом, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін на підставі наданих ними доказів.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Так, у відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що між сторонами був укладений шлюб 02.03.2011р. у РАЦСі Виноградівського районного управління юстиції, про що зроблений актовий запис №24. Від даного шлюбу народився син Мартін-03.07.2011 р.н.

З матеріалів справи вбачається, що у сторін виявились різні характери та погляди на життя, вони не розуміють один одного, відповідач провокує позивачку на сварки, при цьому ображає, він виганяє позивачку із дому, були випадки коли він і бив позивачку, у зв»язку з чим позивачка просить шлюб із відповідачем розірвати. Одночасно, позивачка просить суд стягнути з відповідача і аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має постій місце роботи- працює механіком на заводі «ВЕТ Автомотив Україна».

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя сторін.

Ці вимоги закону узгоджуються та доповнюються нормами п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998р. №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім»ю» із наступними змінами встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім»ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх сім»ї стали неможливим. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно і всебічно з»ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у засіданні, як правило, обох сторін, уживати заходів до примирення подружжя. Рішення суду про розірвання шлюбу повинно відповідати вимогам законності та обґрунтованості. При цьому законність і обґрунтованість рішення визначається не тільки дотриманням судом норм процесуального права при розгляді цивільних справ, а й виконанням судом вимог матеріального права, що регулює правовідносини сторін, а саме особисті немайнові права та обов»язки подружжя.

Суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов»язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім»ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов»язаний утверджувати в сім»ї повагу до матері. Дружина зобов»язана утверджувати в сім»ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім»ї за свою поведінку в ній.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3,4 ст.56 СК України).

На підставі наведеного, з урахуванням особливого характеру сімейних відносин та їх об»єктивну недоступність для оточуючих, беручи до уваги, що позивачка втратила почуття любові до відповідача і категорично заперечує проти збереження їх сім»ї та наполягає на розлученні, а відтак суд не може покласти обов»язок збереження сім»ї сторін на позивачку при наявності її категоричного запереченні цього.

З"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу- сторони фактично проживають окремо, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя ОСОБА_2 і збереження їх шлюбу не суперечить інтересам сторін, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права та інтереси неповнолітньої дочки, у зв"язку із чим даний позов в цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, то суд вважає за необхідне задоволити, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З матеріалів справи встановлено, що неповнолітній син сторні ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, відповідач будь-якої участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, грошей на утримання дитини не надає, додаткових витрат, пов»язаних із вихованням дитини, він не несе і добровільно кошти на утриманні дитини не надає.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей її матері, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов обґрунтований і який підлягає до задоволення.

Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідачки аліменти, зважаючи на реальні потреби дитини.

Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до задоволення.

За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дитини та враховуючи, що відповідач, який не має інших утриманців та отримує заробітню плату, має постійне місце роботи, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.183 СК України присудити з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від його доходу в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду до повноліття дитини з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Позивачка в позові також просила суд вирішити питання щодо залишення їй шлюбного прізвища «Клюса».

У відповідності до вимог ст.28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов»язків і здійснює їх під своїм іменем. Ім»я фізичної особи, яка є громадянином України, складається з прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із Закону, звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Зокрема, Законом України №2398-У1 «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», який набув чинності 27.07.2010р., внесено зміни до ст.235 ЦК України, а саме було доповнено частиною другою, згідно якої у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації шлюбу, що розривається.

Статтею 295 цього-ж Кодексу передбачено, що прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Сімейним Кодексом України (ст.113) передбачено також, що особа, яка змінила своє прізвище у зв»язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

На підставі викладеного відповідно до вимог ст.ст.28,235,295 ЦК України, ст.ст.24,55,56,112,182,184 СК України та керуючись ст.ст.1,3,10,11,60,88,169,212-215 ЦПК України, суд:

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 Вікторівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити повністю.

Шлюб, укладений 02.03.2011р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у РАЦСі Виноградівського районного управління юстиції за актовим записом №24- розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «Клюса».

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПК в матеріалах справи відсутні) в користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 03.07.2011р.н. в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь дерржави судові витрати по справі: 243,60 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

ГоловуючийОСОБА_5