У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним кредитний договір від 05 березня 2013 року № 50007899, укладений між ним та ТзОВ «Порше Мобіліті», з усіма його додатками, а саме разом із Загальними умовами кредитування (додаток до Кредитного договору від 05 березня 2013 року № 50007899) та Графіком погашення кредиту (додаток до Кредитного договору від 05 березня 2013 року № 50007899), а також додатковою угодою до Кредитного договору від 05 березня 2013 року № 50007899; визнати недійсним договір застави транспортного засобу від 25 березня 2013 року № 50007899, укладений між ним та ТзОВ «Порше Мобіліті», посвідчений приватним нотаріусом Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Деренько Р.І., 25 березня 2013 року та зареєстрованого в реєстрі за № 331.

В обґрунтування позову зазначається, що 05 березня 2013 року між ОСОБА_4 та ТзОВ «Порше Мобіліті» був укладений Кредитний договір № 50007899, за умовами якого відповідач надав кредит в розмірі 107 481 грн 65 коп., що еквівалентно 13 175 доларів США. З метою забезпечення виконання позивачем його зобов'язань за спірним Кредитним договором, 25 березня 2013 року між ним та відповідачем було укладено Договір застави транспортного засобу № 50007899. Невід'ємними частинами Кредитного договору є підписані обома сторонами Додаткова угода до Кредитного договору від 05 березня 2013 року № 50007899, Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту. Кредит наданий позивачу в гривнях, а саме в розмірі 107 481 грн 65 коп., але що стосується Додаткового кредиту, то останній його не отримував. В Кредитному договорі, в Загальних умовах кредитування та в Графіку погашення кредиту передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів проводиться в гривнях, але підлягає розрахунку за відповідним обмінним курсом валюти (долари США) на дату виставлення рахунку/здійснення платежу в рахунок погашення кредиту. Зокрема, відповідно до вказаного Кредитного договору, усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. В Графіку погашення кредиту закріплено, що усі платежі за Кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Всі платежі у вказаному Графіку погашення кредиту відображені в Іноземній валюті - долари США. Вважає, що положення щодо сплати кредиту по курсу валюти на дату вчинення відповідних платежів, а саме викладені вище умови Кредитного договору, умови пункту 1.3 (з усіма підпунктами) та частково умови пункту 2.4 (Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення Кредиту), а також Графік погашення кредиту є такими, що суперечать приписам чинного законодавства, а відтак є недійсними. Положення Закону України «Про захист прав споживачів» визначають заборону кредитування в іноземній валюті. Крім того, спірний Кредитний договір фактично передбачає валютні операції, для яких є свій порядок регулювання, зокрема, наявність ліцензії на валютні операції, обов'язок банку попередити позичальника про валютні ризики тощо.

Проте, відповідач не зазначив в Кредитному договорі, що він має право вчиняти валютні операції. Всім наведеним вище стверджував недійсність окремих положень Кредитного договору, без яких фактично Кредитний договір не міг бути вчинений, оскільки недійсними є положення договору, які містять такі істотні умови кредитування як розмір щомісячних платежів по тілу кредиту та розмір щомісячних платежів по нахованим процентам. Отже, недійсним являється в цілому Кредитний договір. Зазначав, оскільки вимога стосується визнання недійсним Кредитного договору, як основного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, то забезпечувальні договори також є недійсними.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року, у задоволенні позову у даній справі відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи та положення ст. ст. 524, 533, 652, 1054 ЦК України <nau://ukr/2947-14|st74>, дійшов обґрунтованого висновку, що умови договору про погашення боргу у національній валюті в еквіваленті до іноземної валюти не суперечать закону.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 01 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко