Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2768/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Музика О. В.
Доповідач Кривохижа В. І.
УХВАЛА

19.11.2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

Головуючої: Кривохижі В.І.

Суддів: Бубличенко В.П. Сукач Т.О.

при секретарі Савченко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за заявою ОСОБА_2, від імені якої діє представник ОСОБА_3, про забезпечення позову, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно в порядку виділу частки із спільної сумісної власності та виключення майна зі складу спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_3, звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім»єю без шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на майно в порядку виділу частки із спільної сумісної власності та виключення майна зі складу спадщини, а також із заявою про забезпечення позову.

Позивач посилалась на те, що після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, з яким вона проживала однією сім»єю як чоловік та дружина з грудня 2005 року до дня його смерті, залишилось спадкове майно, в тому числі і два легкових автомобілі, які знаходяться у фактичному користуванні та володінні доньки спадкодавця ОСОБА_4 - відповідача по справі, без погодження з нею, як співвласником майна, на яке нею заявлені вимоги до відповідачів. Після смерті ОСОБА_6 між його спадкоємцями - доньками ОСОБА_4 та ОСОБА_5, та нею виник спір щодо її прав на майно, яке спільно нажите за час сімейних відносин з ОСОБА_6, у зв»язку з чим вона має намір доводити свої майнові права на 1/2 частину майна, яке відповідачі відносять до спадкової маси. З метою попередження умисного створення відсутності або пошкодження майна відповідачами, позивач і просила вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення на нього арешту та заборони розпоряджатись і використовувати в будь-який спосіб.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2015 року накладено арешт на легковий автомобіль FIAT DOBLO номерний знак НОМЕР_1, дата реєстрації 5 липня 2013 року, та на легковий автомобіль FIAT QUBO номерний знак НОМЕР_2, дата реєстрації 11 березня 2014 року, які знаходяться у володінні ОСОБА_4, що проживає за адресою: АДРЕСА_1, а також заборонити розпорядження і використання даних автомобілів будь-якій особі в будь-який спосіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування ухвали через порушення норм матеріального і процесуального права з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви. Зазначається, зокрема, що суд не встановив реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з»ясував відповідність виду забезпечення позову. При цьому зазначені автомобілі зареєстровані на покійного батька, що унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо відчуження. Крім того, цими автомобілями вони з сестрою ОСОБА_5 та члени їх родин почали користуватися з часу їх придбання, оскільки автомобілі батько придбав саме для них.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання позивач та відповідачі не з»явилися, що відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК).

Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.153 ЦПК).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам (ст.152 ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 3 вищезазначеної постанови, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлені позивачем вимоги носять майновий характер, між сторонами існує дійсний спір щодо спадкового майна.

Грунтується також на матеріалах справи висновок суду про те, що невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки спірні автомобілі знаходяться у володінні та користуванні відповідача.

Постановлена судом ухвала відповідає встановленим обставинам та вимогам закону. Доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: