Справа №359/2618/15-ц
Провадження №2/359/1188/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 травня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю представника відповідача Калішенко Є.О.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Український інститут промислової власності» про визнання незаконним наказу в частині відсторонення від роботи та стягнення моральної шкоди,

встановив:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що вона працює на посаді директора філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг». Ця філія є відокремленим підрозділом ДП «Український інститут промислової власності». Наказом в.о. директора ДП «Український інститут промис-лової власності» №82-п від 11 березня 2015 року позивач була відсторонена від роботи на період проведення службового розслідування. Вжиття цього заходу суперечить ст.46 КЗпП України. Тому ОСОБА_3 просить суд визнати незаконним наказ в.о. директора ДП «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року в частині від-сторонення її від роботи директора філії «Український центр інноватики та патентно-інфор-маційних послуг». Крім того, позивач перебуває у стані вагітності. У зв'язку з відсторонен-ням її від роботи вона зазнала душевні переживання. Тому ОСОБА_3 просить суд стяг-нути з ДП «Український інститут промислової власності» моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

Представник відповідача Калішенко Є.О. не визнає позов та заперечує проти його задо-волення. В обґрунтування своїх заперечень вона посилається на те, що згідно з п.11 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого директором ДП «Український інсти-тут промислової власності», службове розслідування проводиться як з відстороненням працівника від виконання повноважень за посадою або без такого. Крім того, наказ в.о. директора ДП «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року визнаний таким, що втратив чинність. З огляду на ці обставини представник відпо-відача Калішенко Є.О. просить суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази, суд дій-шов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_3 працює на посаді директора філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг». Ця обставина підтверджується копією нака-зу директора ДП «Український інститут промислової власності» №108-п від 26 квітня 2012 року (а.с.9).

Іншим наказом в.о. директора ДП «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року (а.с.10, 50) позивач була відсторонена від роботи на період про-ведення службового розслідування.

Відповідно до ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння; відмови або ухилення від обов'язкових медич-них оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Так, згідно зі ст.22 Закону України «Про державну службу» невиконання службових обов'язків, що призвело до людських жертв або заподіяло значної матеріальної чи моральної шкоди громадянинові, державі, підприємству, установі, організації чи об'єднанню громадян, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання повноважень за поса-дою із збереженням заробітної плати. Тривалість відсторонення від виконання повноважень за посадою не повинна перевищувати часу службового розслідування. Службове розсліду-вання проводиться у строк до двох місяців.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_3 перебувала на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'янін-ня. Крім того, позивач не є держаним службовцем. Тому відсторонення її від роботи на період проведення службового розслідування не передбачено чинним законодавством.

З огляду на ці обставини суд вважає, що наказ в.о. директора ДП «Український інсти-тут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року в частині відсторонення ОСОБА_3 від роботи належить визнати незаконним.

В матеріалах цивільної справи міститься копія Порядку проведення службового роз-слідування (а.с.11-12), згідно з п.11 якого службове розслідування проводиться як з відсторо-ненням працівника від виконання повноважень за посадою, так і без такого.

Відповідно до ч.4 ст.8 ЦПК України у разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу.

Встановлено, що п.11 Порядку проведення службового розслідування в частині до-пустимості відсторонення працівника від виконання повноважень за посадою на час про-ведення службового розслідування не відповідає ст.46 КЗпП України, яка має вищу юри-дичну силу.

Тому при вирішенні спору суд не застосовує п.11 Порядку проведення службового роз-слідування.

Однак навіть, якщо застосувати цю норму, то згідно з нею рішення про відсторонення працівника від виконання повноважень за посадою приймається за поданням голови комісії з проведення службового розслідування директором Укрпатенту і оформлюється наказом.

В матеріалах цивільної справи відсутнє подання голови комісії з проведення службово-го розслідування про відсторонення позивача від виконання повноважень за посадою. Копія службової записки першого заступника директора ДП «Український інститут промислової власності» №984-с від 11 березня 2015 року (а.с.49) не є таким поданням. Крім того, ОСОБА_3 була помилково відсторонена від роботи, а не від виконання повноважень за по-садою. Таким чином, відсторонення позивача від роботи було проведено з порушеннями встановленого порядку.

Крім того, відсторонення працівника від виконання повноважень за посадою обмежує право працівника на працю. Тому вжиття цього заходу повинно бути обґрунтованим. З копії листка непрацездатності серії АГЧ №888180 (а.с.29) вбачається, що станом на час прийняття оспорюваного наказу ОСОБА_3 перебувала на лікуванні та не могла впливати на про-ведення службового розслідування. Тому відсторонення її від роботи та обмеження у такий спосіб її права на працю є невиправданим.

Суд вважає, що ці обставини є додатковою підставою для визнання незаконним наказу в.о. директора ДП «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року в частині відсторонення ОСОБА_3 від роботи директора філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг».

В матеріалах цивільної справи міститься наказ в.о. директора ДП «Український інсти-тут промислової власності» №128-п від 20 квітня 2015 року (а.с.52), згідно з яким наказ в.о. директора ДП «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року визнаний таким, що втратив чинність. Однак ця обставина не перешкоджає перевірити в судовому порядку відповідність оспорюваного наказу до закону.

Відповідно до ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його закон-них прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і ви-магають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібнос-тей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування врахо-вуються вимоги розумності і справедливості.

З копій медичних документів (а.с.25-28) вбачається, що станом на день прийняття оспорюваного наказу ОСОБА_3 перебувала в стані вагітності. У зв'язку з незаконним відстороненням від роботи вона зазнала душевні переживання. У такий спосіб їй була запо-діяна моральна шкода. З огляду на глибину та тривалість душевних переживань, врахову-ючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заподіяної позивачу, становить 2000 гривень.

Суд вважає, що з метою повного відновлення порушеного права на працю з ДП «Український інститут промислової власності» на користь позивача належить стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

Крім того, згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Встановлено, що пред'явлення позову, пов'язаного з захистом трудового права, об-кладається судовим збором в розмірі 243 гривень 60 копійок. На підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_3 звільнена від оплати судового збору. Пред'яв-лений нею позов задоволений.

З огляду на ці обставини суд вважає, що з ДП «Український інститут промислової влас-ності» в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до державного підприємства «Український інсти-тут промислової власності» про визнання незаконним наказу в частині відсторонення від роботи та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Український інститут промислової власності» №82-п від 11 березня 2015 року в частині відсторонення ОСОБА_3 від роботи директора філії «Український центр інноватики та патентно-інформаційних послуг» державного підприємства «Український інститут промислової власності».

Стягнути з державного підприємства «Український інститут промислової власності» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 2000 гривень.

У задоволенні позову в частині вимоги про стягнення моральної шкоди в більшому роз-мірі відмовити.

Стягнути з державного підприємства «Український інститут промислової власності» в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець