Справа № 450/378/13 Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/783/2001/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, їхнього представника -

ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнього представника - ОСОБА_4 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, в якому просили припинити право ОСОБА_5 на 1/3 ідеальну частку в їхньому спільному майні - будинковолодінні АДРЕСА_1 та розподілити припинену частку між ними.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.12.2014 року у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Повернуто ОСОБА_2 кошти в сумі 9180 грн. 50 коп., оплачені як компенсацію за частку ОСОБА_5 відповідно до квитанції №ПН2618 від 19.12.2014 року, виданої ПАТ «Кредобанк».

Повернуто ОСОБА_3 кошти в сумі 9180 грн. 50 коп., оплачені як компенсацію за частку ОСОБА_5 відповідно до квитанції №ПН2690 від 19.12.2014 року, виданої ПАТ «Кредобанк».

Рішення суду оскаржили позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхній представник - ОСОБА_4, просять рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Свої доводи апелянти обґрунтовують тим, що судом першої інстанції не мотивовано, чим саме відповідачу та членам його сім»ї буде заподіяна істотна шкода внаслідок припинення права на належну йому частку в спірному будинковолодінні, оскільки відповідач ніколи не проживав у вказаному будинку і має на праві власності квартиру у м.Львові, в якій проживає разом із членами своєї сім»ї. Апелянти зазначають, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд безпідставно послався на дотримання принципу рівності прав усіх співвласників майна, оскільки визначальним при вирішенні даного спору є встановлення того факту, що шкода, завдана внаслідок припинення частки співвласника, не буде істотною.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони позивачів в підтримання апеляційної скарги, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками житлового будинку, який складається з двох кімнат житловою площею 36,6 кв.м., кухні, коридору, кладової, загальною площею 61,3 кв.м., та належних до нього господарських будівель і споруд, які знаходяться по АДРЕСА_1

Всі три співвласники мають рівні частки в цьому будинку - по 1/3 частині кожний.

Предметом спору є 1/3 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд на АДРЕСА_1, право власності на яку позивачі просять визнати за ними у зв»язку з припиненням права власності відповідача ОСОБА_5 на цю частку, шляхом виплати йому грошової компенсації, суму якої вони попередньо внесли на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї.

Враховуючи те, що частка відповідача ОСОБА_5 по відношенню до кожного з позивачів не може бути визнана незначною, оскільки вони є рівними (по 1/3 частині), а неможливість спільного володіння та користування будинком позивачами не доведена, оскільки ні вони, ні відповідач протягом останніх двадцяти років не користуються будинком, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивачів.

Доводи позивачів про те, що припинення права власності відповідача на належну йому частку в будинку не завдасть йому істотної шкоди, так як він має інше житло, є теж безпідставними, оскільки за встановлених обставин справи, коли жодна із сторін протягом двадцяти років не користується спірним будинком, бо має у власності чи у користуванні інше жиле приміщення, в якому проживає, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що немає підстав надавати перевагу позивачам перед відповідачем у праві на володіння та користування цим будинком.

Окрім того, як встановлено апеляційним судом, між сторонами існує спір про право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться вказане будинковолодіння, який ще не вирішений і знаходиться на розгляді у Пустомитівському районному суді Львівської області, а тому без вирішення земельного спору, вимоги про припинення права на частку в будинку у зв»язку з неможливістю виділення частки в натурі,- є передчасними.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які сторони подали в обгрунтування своїх вимог та заперечень, застосував матеріальний закон, який підлягав застосуванню, під час розгляду справи не допустив порушень процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування рішення, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхнього представника - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 грудня 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.