У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Хилевича С.В., Собіни І.М.

секретар - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Кузнецовського міського суду від 10 березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у праві спільної часткової власності на квартиру.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з"явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кузнецовського міського суду від 10 березня 2015 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в позові відмовлено.

В поданій на рішення апеляційній скарзі позивачі вважають його незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповним з»ясуванням судом обставин справи. Зазначають, що за звітом від 05.12.2014 р. про незалежну оцінку майна, вартість квартири АДРЕСА_1 становила 463 900 грн., отже вартість частки, належної відповідачу становила 115 975 грн. Однак, останній, всіляко затягував розгляд справи, і вартість квартири станом на 13.02.2015 р. вже становила 777 600 грн., тобто, частка ОСОБА_4 коштує 194 400 грн. Суд незаконно взяв до уваги саме цей звіт. Також, не надано судом можливості позивачам внести доплату різниці вартості ? частки у зв»язку із зміною курсу долара США та знеціненням гривні, хоча вони мали таке бажання. Безпідставні посилання суду на те, що суд не вправі прийняти рішення про стягнення з них недоплаченої різниці.

Спірна квартира була отримана сторонами внаслідок обміну трьохкімнатної квартири, приватизованої на усіх осіб, що беруть участь у справі, а доплата у сумі 15995 грн. була віддана ОСОБА_4, у зв»язку з його одруженням та необхідністю придбання житла для нової сім»ї. На даний час відповідач проживає в окремій квартирі АДРЕСА_2.

Оскільки рішення суду не відповідає вимогам закону, не всім доказам дано оцінку, не всі обставини відображені у ньому, просять рішення скасувати, ухвалити нове по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді 1-ї інстанції, колегія суддів приходить до висновку про її відхилення, виходячи з наступного.

16.12.2014 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 та просили припинити його право на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка перебуває у спільній частковій власності сторін та

__________________________________________________________________________________________________________________

Головуючий у 1-й інст. - Ковтунович М.І.

Провадження № 22ц/787/ 786/2015 Доповідач - Оніпко О.В.

визнати за ОСОБА_1 право власності на вказану частку.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначали, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Відповідач є власником іншого житлового приміщення АДРЕСА_2, у якому проживає з сім»єю. Будь-яких витрат по утриманню спірної квартири ОСОБА_4, який є власником 1/ 4 її частини, не несе. На даний час вони мають намір продати належну сторонам квартиру та придбати інше житло у сільській місцевості, однак відповідач заперечує проти цього, а на компенсацію за належну йому частку, вимагає половину вартості квартири. Оскільки належна відповідачу частка є незначною, поділ в натурі квартири неможливий, ОСОБА_4 у даному житлі не проживає з 2003 року і це не завдасть шкоди його інтересам, просили суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Також, за звітом суб»єкта оціночної діяльності від 03.12.2014 р., вартість квартири становить 463 900 грн. і кошти у сумі 115 975 грн. - вартість ? частки спірної квартири позивачами внесено на депозитний рахунок суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд послався на відсутність згоди відповідача на отримання грошової компенсації за належну йому на праві власності 1/4 частину квартири, оскільки сторони не дійшли згоди щодо вартості квартири та відповідно, розміру вартості частки відповідача, яка повинна відповідати дійсній ринковій вартості майна на час вирішення справи судом та повинна бути внесена позивачами на депозитний рахунок суду.

З такими висновками суду 1-ї інстанції погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, згідно з вимогами ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Отже, припинення права на частку у спільному майні можливе лише на вимогу інших співвласників, якими є позивачі, за наявності підстав, передбачених ч. 1 ст. 365 ЦК України та за умови попереднього внесення іншими співвласниками вартості цієї частки, обчисленої виходячи із дійсної вартості квартири на ринку житла на момент вирішення справи судом, на депозитний рахунок суду.

Судом встановлено, що сторони є власниками кожний 1/ 4 частини квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 17-21).

ОСОБА_4 також є власником квартири АДРЕСА_2, яку придбав за договором купівлі-продажу від 28.08.2003 р. за кредитні кошти (кредитний договір № 014/53/4607 від 28.08.2003 р. та яка перебуває у заставі банку, а.с. 92-97).

Таким чином, мають місце підстави, визначені ч. 1 ст. 365 ЦК України для припинення права власності ОСОБА_4 на частку у спільному майні на вимоги інших співвласників, оскільки відповідач має інше житло, і це не завдасть істотної шкоди його інтересам, спірна квартира поділу не підлягає, спільне користування нею є неможливим.

Проте, ? частка спірного житла, що належить відповідачу, не є незначною, крім того, між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру вартості квартири та вартості частки, належної відповідачу.

Так, останній не заперечував проти сплати йому позивачами коштів за належну йому частку у спірній квартирі, однак, не погодився із визначеною звітом оцінювача від 05.12.2014 р. вартістю квартири та сумою, внесеною позивачами на депозитний рахунок суду у відповідності до вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України.

Звертаючись 16.12.2014 р. до суду з даним позовом, позивачі надали в його обґрунтування звіт оцінювача від 05.12.2014 р., згідно з яким, вартість квартири АДРЕСА_1 становить 463 900 грн. ( а.с. 29). Відповідно до вказаного звіту позивачами на депозитний рахунок було внесено 115975 грн. ( а.с. 5).

Разом з тим, під час розгляду справи, на замовлення ОСОБА_4, оцінювачем було виготовлено другий звіт (а.с. 130-139), згідно з яким, вартість квартири станом на 13.02.2015 р. - 777 600 грн. Відповідно, вартість належної відповідачу 1/4 частки у житлі - 194 400 грн., проти сплати якої останній не заперечував.

Проте, з вказаною оцінкою вартості спірного житла, позивачі не погодилися і не доплатили необхідну суму до суми, внесеної ними на депозитний рахунок. Отже, доводи останніх про ненадання їм судом можливості внести на депозитний рахунок суму, якої не вистачає, не заслуговують на увагу .

Крім того, згідно з поясненнями сторін у судовому засіданні апеляційної інстанції, між сторонами так і не досягнуто згоди щодо розміру грошової компенсації за частку у спірному майні і відповідач наполягав на сплаті йому позивачами 194 400 грн. або 10 тис. доларів США, на іншу компенсацію не погоджувався. Позивачі зі свого боку категорично заперечували проти такої суми. Не погодились останні і на пропозицію відповідача продати йому належні їм частки у спірному майні.

Оскільки з вказаною оцінкою ринкової вартості спірного житла на день розгляду спору судом позивачі не погодилися та не доплатили необхідні кошти, внесені ними на депозитний рахунок, місцевий суд обґрунтовано відмовив останнім у позові.

Виходячи з наведеного, рішення судом 1-ї інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги висновків суду, наведених у ньому, не спростовують, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду від 10 березня 2015р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий

Судді :