Номер провадження: 22-ц/785/4344/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Гончаренко В.М., Калараш А.А.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приморської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_2 про виселення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2015 року,

встановила:

В листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_3, яка є користувачем неприватизованої квартири АДРЕСА_1, що складає житлову площу 16 кв.м., самовільно зайняла сусідню житлову кімнату АДРЕСА_3

Відповідачка позов не визнала.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2015 року позов задоволений.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка самовільно зайняла спірну кімнату, а тому підлягає виселенню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони ґрунтуються на законі та підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є наймачем двох житлових кімнат 10,13 кв.м. та 6,01 кв.м. в трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_2(а.с.5,17).

Згідно акту обстеження від 14.10.2014 р. виходом на місце встановлено, що квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою, аварійною, відкритий один особовий рахунок на ОСОБА_3 Квартира складається з трьох житлових кімнат площею 6,01 кв.м., 10,13 кв.м., 20,19 кв.м. Квартира раніше була комунальною та після того, як в 1988 р. звільнилася частина квартири площею 20,19 кв.м. ОСОБА_3 зайняла дану кімнату (а.с.5).

Постановою № 970 від 29.02.1988 р. на ОСОБА_3 за самовільне зайняття квартири було накладено штраф в розмірі 30 руб., який ОСОБА_3 було сплачено 18.03.1988 р.(а.с.21, 22).

Рішенням Центрального виконкому м.Одеси від 14.07.1978 р. № 326 будинок АДРЕСА_1 визнаний аварійним та повторному заселенню не підлягає (а.с.20).

Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянину на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду.

Згідно ст. 61 Житлового кодексу України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що спірна кімната в встановленому законом порядку не надавалася відповідачці, а була зайнята нею самоправно. Тому відповідачка підлягає виселенню зі спірної кімнати на підставі ч. 3 ст. 116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що спірна кімната не відноситься до "квартири №4/а", оскільки нумерація цієї кімнати не змінює її правового статусу, як самовільно зайнятої відповідачкою.

Колегія суддів відхиляє довід апеляційної скарги про сплив строку позовної давності, оскільки про факт самоправного зайняття спірної кімнати позивачу стало відомо з заяви відповідачки від 04.06.2014року(а.с.19), на підставі якої був складений акт обстеження квартири від 14.10.2014року(а.с.5).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

В.М.Гончаренко

А.А.Калараш