Номер провадження: 22-ц/785/589/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Короткова В.Д.,

З участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13.10.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

17.10.2013 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обгрунтування своїх вимог посилалась на те,що 11.09.2013 року Другим Приморським відділом Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито провадження на підставі виконавчого напису №5078 від 19.07.2013 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, про стягнення з неї боргу у сумі 444 653,03 гривень шляхом звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка була нею, позивачем, передана в іпотеку за Іпотечним договором №PML-501/042/2005 від 19.08.2005 р. в забезпечення кредитного договору №ML-501/042/2005 від 05.08.2005 р., укладеним нею, позивачем, із АКБ «Райффайзенбанк Україна»,правонаступником якого був ЗАТ «ОТП Банк», який в подальшому за договором відступлення прав вимоги від 10.12.2005 р. відступив свої права за Кредитним договором відповідачу ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Позивач посилалась на те ,що виконавчий напис №5078 від 19.07.2013 р. вчинено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 з порушенням ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат» та пунктів 282,284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №20/5 від 03.03 2004 року, так як відповідач не надав нотаріусу документи, які підтверджували б факт безспірності заборгованості за кредитним договором,а також не було враховано наявність спору між сторонами,який знаходиться на розгляді Приморського районного суду м.Одеси про стягнення заборгованості.

Крім того, позивач обгрунтовує незаконність вчинення виконавчого напису №5078 від 19.07.2013 року тим, що звернення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 можливе лише за рішенням суду, так як на момент укладення Іпотечного догвору Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не було передбачено такого позасудового способу звернення стягнення на предмет застави, як вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_2 не визнали, просили відмовити у позові, надали суду письмові заперечення проти позову.

Представник третьої особи Приморського відділу ДВС в судове засідання не зявився.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.10.2014р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд порушив норми матеріального та процесуального права,висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що 05.08.2005 р. між ОСОБА_2Ф та АКБ «Райффайзенбанк Україна»,правонаступником якого був ЗАТ «ОТП Банк»,був укладений кредитний договір №ML-501/042/2005.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між сторонами 19.08.2005 року було укладено іпотечний договір №PML-501/042/2005, за яким ОСОБА_2 надала в іпотеку квартиру АДРЕСА_1,яка належала їй на праві власності.

Між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н від 10.12.2010 р. та договір відступлення прав вимоги від 10.12.2010 р., за умовами яких ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за укладеним з ОСОБА_2 кредитним договором та іпотечним договором.

В звязку з невиконанням ОСОБА_2 своїх забов*язань по поверненню кредитних коштів, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про вчинення виконавчого напису.

19.07.2013р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999року №1172, було вчинено виконавчий напис за номером №5078 від 19.07.2013 року, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов?язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов?язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов?язань, вимога про виконання порушеного зобов?язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Тобто, вказаними нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов?язання у тридцятиденний строк.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов?язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Згідно із ч. 2 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення;

інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов?язання.

Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку про те,що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 і ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріали справи свідчать про те,що позивач ОСОБА_4 не довела того,що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало нотаріусу документів згідно Переліку,за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку,що згідно із вищевказаним законодавством могло би бути підставою для висновку про відсутність безспірності заборгованості боржника.

Враховуючи письмові заперечення приватного нотаріуса ОСОБА_3 та докази,досліджені судом,судова колегія погоджується з висновком суду про те,що приватний нотаріус ОСОБА_3 правомірно вчинила виконавчий напис №5078 від 19.07.2013 року.

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод апелянта про те,що стягнення на майно може бути звернено тільки за рішенням суду,оскільки відповідно до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» підстав для звернення стягнення на заставлене рухоме майно шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису немає, в той час як по справі вчинений виконавчий напис щодо нерухомого майна,переданого в іпотеку.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і довод апелянта про те,що на час вчинення виконавчого напису існував спір між сторонами,який перебував на розгляді в Приморському районному суду м.Одеси,оскільки позивач не довів вказану обставину.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 13.10.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_5