Справа № 635/7225/15-ц
Провадження № 2/635/3304/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договором позики від 31 жовтня 2012 року в розмірі 347141,00 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 3471,41 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що 31 жовтня 2012 року вона надала відповідачу грошові кошти у розмірі 12200 доларів США, 600 Євро та 76000,00 грн., на строк до 30 квітня 2014 року. Дані факти підтверджуються відповідним договором позики та розпискою. Проте відповідач умови договору не виконав у передбачений договором термін, позику не повернув, у звязку з чим загальна сума заборгованості у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 347141,00 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31 жовтня 2012 року укладено договір позики на суму 12200 доларів США, 600 євро та 76000,00 грн. зі строком повернення до 30 квітня 2014 року, що підтверджується розпискою про отримання вищезазначених грошових коштів /а.с. 27-28, 29/. Однак, у визначений договором строк ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання не виконав, тобто борг не повернув.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязком для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач не виконав взяті на себе зобовязання щодо повернення грошових коштів відповідно до зазначеної домовленості між сторонами, про що свідчить наявність боргового документа у позивача.

Сума боргу за вказаним договором позики становить 347141,00 грн., з яких 12200 доларів США, що в еквіваленті складає 257296,56 грн., 600 євро, що в еквіваленті складає 13844,66 грн. та 76000,00 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в межах заявлених ним позовних вимог та стягнення з відповідача на його користь заборгованості за договором позики в сумі 347141,00 грн. з зазначених вище підстав.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати з судового збору у розмірі 3471,41 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, суму боргу за договором позики від 31 жовтня 2012 року в розмірі 347141 (триста сорок сім тисяч сто сорок одну) гривню 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати з судового збору в розмірі 3471 (три тисячі чотириста сімдесят одну) гривню 41 копійку.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін