Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Мазур Л.М., Писаної Т.О.,Маляренка А.В., Юровської Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет застави шляхом його продажу, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» (далі - ТОВ «Вердикт Фінанс») звернулося до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач неналежним чином виконує свої кредитні зобов'язання, а тому просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2005 року № 97-5NO/09-2005A звернути стягнення на предмет застави автомобіль - Mazda 3, р.н. НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 08 липня 2005 року МРЕВ м. Боярка ДАІ ГУ МВС України в Київській області, шляхом продажу вказаного автомобіля та укладання від імені ОСОБА_6 ТОВ «Вердикт Фінанс» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем (в особі уповноваженого представника ТОВ «Вердикт-Фінанс»).

Надати (визнати) право ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) підписувати від імені ОСОБА_6 договір купівлі-продажу вказаного автомобіля під час його укладання з іншою особою - покупцем.

Витребувати у ОСОБА_6 автомобіль Mazda 3, який належить йому на праві власності, комплект ключів від зазначеного транспортного засобу, свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, номерні знаки НОМЕР_1 та передати у володіння ТОВ «Вердикт Фінанс».

Надати ТОВ «Вердикт Фінанс» (в особі його уповноваженого представника) право (повноваження) вчиняти від імені ОСОБА_6 усі дії, необхідні дня зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення в одному з центрів надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, в тому числі повноваження на звернення із письмовою заявою про зняття з обліку, на звернення із письмовою заявою про видачу нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого або викраденого, на отримання акта огляду вказаного автомобіля, на отримання нового свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, на підпис зазначених заяв, на пред'явлення вказаного автомобіля для огляду.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року, позов задоволено частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_6 за кредитним договором та договором застави транспортного засобу від 13 вересня 2005 року № 97-5NO/09-2005A, у розмірі 573 235,97 грн, звернуто стягнення на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» на предмет застави - автомобіль Mazda 3, р.н. НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 08 липня 2005 року МРЕВ м. Боярка ДАІ ГУ МВС України в Київській області, шляхом продажу на прилюдних торгах, визначивши початкову ціну предмета застави відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про заставу».

У касаційній скарзі представник ТОВ «Вердикт Фінанс», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 13 вересня 2005 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_6 було укладеного договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 97-5NO/09-2005A.

Згідно з умовами вказаного договору ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 24 080 дол. США для придбання автомобіля та взяв на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному розмірі у термін до 13 вересня 2011 року зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_6 передав у заставу автомобіль Mazda 3, р.н. НОМЕР_1, який належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого 08 липня 2005 року МРЕВ м. Боярка ДАІ ГУ МВС України в Київській області.

Відповідно до договору застави вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін склала 135 300,00 грн.

20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс») укладено договір факторингу № 05/12, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2005 року № 97-5NO/09-2005A.

Цього ж дня між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12-КВ, за яким ТОВ «Кредекс Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» своє право вимоги заборгованості за кредитним договором від 13 вересня 2005 року № 97-5NO/09-2005A.

Таким чином, ТОВ «Вердикт Фінанс» наділено правом застави та правом грошової вимоги.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору від 13 вересня 2005 року № 97-5NO/09-2005A у відповідача станом на 05 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 573 235,20 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 192 399,20 грн, заборгованості за нарахованими відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 100 875,35 грн та нарахованими відсотками на дату подачі позову - 39 749,12 грн, пені за несвоєчасно виконані зобов'язання у розмірі 234 440,34 грн і трьох процентів річних у розмірі 5 771,96 грн.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку, що відповідач порушив умови кредитного договору та договору застави, що, у свою чергу, порушує права позивача, які підлягають захисту в судовому порядку шляхом звернення стягнення на предмет застави у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Відмовляючи у задоволенні вимог ТОВ «Вердикт Фінанс» про витребування автомобіля та визначення порядку звернення стягнення на предмет застави, суди виходили із того, що ці вимоги суперечать порядку звернення стягнення на рухоме майно, визначеному в Законі України «Про виконавче провадження».

З таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У силу застави, згідно зі ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 1 та 7 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором.

Звернення стягнення на предмет застави відповідно до ст. 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Результат аналізу наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Саме до цього зводяться правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року в справі № 6-10цс13.

Суди при вирішенні даної справи вказаного не врахували, а тому колегія суддів дійщла висновку про скасування ухвалених судових рішень на підставі ст. 338 ЦПК України з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 23 липня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: Л.М. Мазур
А.В. Маляренко
Т.О. Писана
Г.В. Юровська