У х в а л а

іменем україни

7 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», подану його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 7 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и в :

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 7 липня 2015 року рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що договір іпотеки не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, тому що підлягав і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 7 липня 2015 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, та виключивши з мотивувальної частини висновок суду про те, що договір іпотеки не може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, тому що підлягав нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, апеляційний суд обґрунтовано виходив з того, що вказана угода є нікчемною.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судом першої інстанції в частині, залишеній без змін апеляційним судом, й апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», поданою його представником Шулікою Аліною Володимирівною, на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 7 липня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ С.О.Карпенко