Провадження №22-ц/784/2783/15
Головуючий першої інстанції: Батченко О.В.
Категорія - 59 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
У Х В А Л А

І менем України

16 листопада 2015 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Серебрякової Т.В.

Лисенка П.П.

із секретарем: Харитоновою І.В.

з участю

позивача - ОСОБА_3

відповідача - ОСОБА_4

її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_4 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04. 08. 2015 р., у справі за

позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання,

встановила

17.11. 2014 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до колишньої дружини ОСОБА_4 про стягнення збитків, завданих неналежним виконанням зобов'язання.

Позивач зазначав, що підчас перебування у шлюбі з відповідачкою, отримав пільговий довгостроковий кредит на придбання трьохкімнатної квартири у розмірі 158784 грн. за кредитним договором від 14.11.2005 р., укладеним з Миколаївським регіональним управлінням державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» ( далі - Фонд).

За нотаріально посвідченою згодою відповідачки, придбана за кредитні кошти квартира АДРЕСА_1, передана в іпотеку за відповідним договором від 06.04.2006 р.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 60 СК України квартира є нашим спільним сумісним майном.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.01.2013 р. квартира визнана об'єктом права спільної часткової власності з визначенням рівних часток подружжя.

На цій підставі відповідачка має рівні права та обов'язки щодо цього об'єкту нерухомості, у тому числі, обов'язок щодо погашення кредитних зобов'язань договором.

За кредитним договором ним як позичальником сплачено за період з 14.06.2011 р. по 04.09.2014 р. 11529 грн. 52 коп.

Частка відповідачки у цих виплатах складає 5764 грн. 76 коп.

Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання спільних боргових зобов'язань позивач просив про стягнення цієї суми в судовому порядку.

В подальшому позивач збільшив загальний розмір збитків, які підлягають відшкодуванню до 7002 грн.89 коп., виходячи з того, що ним сплачено за період до 09.06.2015 р. 12070 грн. 00 коп. за кредитом, понесені витрати на страхування предмета іпотеки у розмірі 1821 грн. 86 коп. та на банківські послуги 113 грн. 90 коп.

Крім того, позивач вимагав відшкодування йому моральної шкоди у розмірі 5000 грн., завданої внаслідок ухиляння відповідачки від виконання спільних грошових зобов'язань та понесених судових витрат у розмірі 543 грн. 60 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 04. 08. 2015 р. постановлено про часткове задоволення позовних вимог.

Цим рішенням стягнуто з відповідачки на користь позивача у якості боргу 7002 грн. 00 коп. та 243 грн. 60 коп. у відшкодування судового збору

У відшкодуванні моральної шкоди, витрат на правову допомогу, покладення на відповідачку зобов'язання щодо участі у сплаті кредитних платежів відмовлено.

Відшкодований державі за рахунок позивача судовий збір за вимогами про відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі відповідачка ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на необгрунтованість висновків суду щодо наявності у неї невиконаних грошових зобов'язань.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 11 ЦК України зобов'язання виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Зобов'язання осіб, які зареєстрували шлюб виникають відповідно до норм Сімейного кодексу України, а в частині, що не врегульована ним, правове регулювання майнових відносин таких осіб відбувається на підставі відповідних норм цивільного законодавства.( ст. ст. 2. 8 СК України)

Згідно з положеннями ст. 65, 60 СК подружжя мають право укладати договори про придбання майна за згодою одне одного.

Договори, укладені одним з подружжя в інтересах сім'ї, створюють обов'язки для другого з подружжя, якщо майно одержане а договором використане в інтересах сім'ї. (ч. 4 ст. 65 СК)

Придбане внаслідок укладення такого договору нерухоме майно вважається спільною сумісною власністю подружжя.

Якщо при поділі спільного сумісного майна визначено частки сторін, то відповідне майно набуває режиму спільної часткової власності, згідно з правилами ч. 1 ст. 365 ЦК України, а співвласники, відповідно до приписів ч.1 ст. 360 ЦК набувають обов'язку брати участь у витратах на управління, утримання та збереження майна пропорційно до своєї частки та нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.01.2002 р.

В період шлюбу позивач уклав договір про інвестування в будівництво житла від 09.11.2005 р., договір про отримання пільгового довгострокового кредиту від 14.11.2005 р. та договір іпотеки від 06.04.2006 р. про передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_1, яка побудована на кредитні кошти.

Договори укладені в інтересах сім'ї.

У жовтні 2011 р. шлюб подружжя розірвано у судовому порядку.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.01.2013 р. здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя, а спірна квартира визнана об'єктом права спільної часткової власності з визначенням рівних часток подружжя.

З наданих до справи довідок Фонду та Банківської установи видно, що витрати позивача на обслуговування кредиту склали за період з 14.06.2011 р. до 09.06.2015 р. склали 14005 грн. 76 коп.

За кредитним договором відповідачка зобов'язань не має, оскільки відповідальним за цим договором є позивач.

В той же час, у неї на підставі ч.4 ст. 65 СК виникло зобов'язання перед позивачем щодо відшкодування його витрат на оплату щоквартальних платежів за кредитом відповідно до її частки у праві спільної часткової власності.

Зазначене зобов'язання не припиняється у зв'язку з розірванням шлюбу, оскільки відповідачка зберігає право власності на ? частку квартири, а тому зобов'язана відшкодовувати витрати іншого співвласника, які пов'язані із спільним майном.

Суд повно та всебічно дослідив зазначені обставини справи, дав належну юридичну оцінку наданим доказам та прийшов правильного висновку про наявність у відповідачки зобов'язання щодо відшкодування витрат позивача на обслуговування кредиту, ухваливши рішення про стягнення з відповідачки ? частки цих витрат.

Рішення суду першої інстанції у частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди покладення обов'язку щодо участі у погашенні кредиту та витрат на правову допомогу не оскаржується, а тому відповідно до приписів ст. 303 ЦПК України, апеляційним судом і не обговорюється.

Доводи апеляційної скарги про відсутність зобов'язання та підстав для його поділу, не заслуговують на увагу, оскільки ні норми сімейного кодексу ні норми цивільного права не ставлять в залежність від часу поділу спільного майна право сторони на поділ зобов'язання після його повного чи часткового виконання.

Тим більше, що кожне із щоквартальних зобов'язань за кредитним договором є самостійним та підлягає виконанню окремо в установлені договором строки.

Доводи щодо неможливості користування спільною квартирою не мають правового значення для вирішення спору, а тому не можуть бути враховані при апеляційному перегляді.

Інші доводи також не можуть бути враховані, оскільки не впливають на правильність висновків суду та не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 04. 08. 2015 р.- залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Т.В. Серебрякова