Справа № 127/3294/15-ц Провадження № 22-ц/772/1707/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин С. В.
Категорія 27Доповідач Жданкін В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Жданкін В.В.

Суддів: Пащенко Л.В., Ковальчука О.В.

При секретарі: Агеєвій Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, сплату процентів за прострочення виконання грошового зобов'язання , -

В С Т А Н О В И В:

25.02.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, сплату процентів за прострочення виконання грошового зобовязання. Свій позов мотивувала тим, що 06 серпня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики за яким позивач передала у власність відповідачеві 16814 грн. Вказану суму грошей відповідач зобовязалась повернути до 15 серпня 2014 року включно, що підтверджується власноруч складеною відповідачем розпискою. Після настання дати повернення боргу відповідач грошові кошти не повернула, що обумовило звернення позивача до правоохоронних органів, де під час допиту в якості підозрюваного ОСОБА_4 вказаний факт підтвердила, що підтверджується протоколом від 30.09.2014 року. Ухвалою Вінницького міського суду від 16 лютого 2015 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 191 КК України закрито у звязку з тим, що ОСОБА_2 відмовилась від обвинувачення, оскільки вирішила стягнути з відповідача кошти в порядку цивільного судочинства. Враховуючи наведене, позивач посилаючись на ст.ст. 525, 526, 527, 530, 1046, 1047 ЦК України просила стягнути з відповідача 16814 грн., суму основного боргу (неповернутої позики) та 266, 72 грн. 3 % річних.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати як незаконне, постановлене з порушенням норм матеріального права та постановити нове, яким задоволити позов.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що 29.04.2014 року між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були укладені трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність. Згідно із трудовим договором, ОСОБА_4 було прийнято продавцем торгового відділу ФОП ОСОБА_2, що розташований на території ринку «Вишенька», що за адресою м. Вінниця, вул. Келецька, 122. Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність, ОСОБА_4, як єдиний продавець вказаного відділу, несла повну матеріальну відповідальність за збереження ввіреного їй майна. Договір про повну матеріальну відповідальність працівника передбачав матеріальну відповідальність останньої за передані їй матеріальні цінності, а також за ті, що надходять їй під звіт. При цьому вона зобовязалась відшкодували вартість матеріальних цінностей, яких не вистачає, за діючими роздрібними цінами.

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що 28.05.2014 року ФОП ОСОБА_2, спільно з матеріально відповідальною особою ОСОБА_4 було проведено інвентаризацію у вищевказаному відділі за період з 29.04.2014 року по дату проведення інвентаризації, також було проведено і чергові інвентаризації 14.07.2014, року, 27.07.2014 року та 06.08.2014 року, за результатами проведення яких виявлено нестачу грошових коштів на загальну суму 16814 грн., 93 коп. (а.с. 8,9).

Кримінальне провадження № 0005687 відносно ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.02.2015 року, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України було закрито, у звязку з відмовою ОСОБА_2 від обвинувачення.

З метою забезпечення отримання коштів на суму 16814 грн., 93 коп. сторони написали розписку де зазначено, що ОСОБА_4 зобов»язується повернути ОСОБА_2 16814 грн. Однак не вказано , що вказані грошові кошти вона у позивача отримала (позичила), як позику, не наведено коли вона отримала вказані кошти, на який строк, та на яких умовах (а.с. 32).

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Розмір коштів, які наведено в розписці кореспондує розміру виявлених нестач грошових коштів (16814 грн.) під час проведення інвентаризацій 28.05.2014, 14.07.2014, 27.07.2014, 06.08.2014 року ФОП ОСОБА_2

Частинами 1,2 ст. 130 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівника гарантуються шляхом установлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і в порядку, передбачених законодавством і за умови, що така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

Повна матеріальна відповідальність настає у випадках, передбачених ст. 134 КЗпП України, у якій наведено вичерпний перелік випадків повної матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну з їх вини підприємству.

П.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність може укладатися за наявності одночасно двох умов: посада, яку працівник займає, або робота, яку він виконує, включена до зазначеного Переліку; виконання обовязків за посадою чи роботи відповідно до професії безпосередньо повязане зі зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва довірених працівникові цінностей.

Таким чином, суд першої інстанції підставно відмовив у задоволенні позову, оскільки підстава для звернення до суду не відповідає фактичним обставинам справи. Рішення суду І інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 291, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Вінницької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: