Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцової Т.П., Карпенко С.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року та касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 06 серпня 2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (далі - АКБ «Укрсоцбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 600/07-164, за умовами якого останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 198 000,00 дол. США із сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення до 06 серпня 2022 року.

У січні 2009 року позивачу стало відомо, що банк в односторонньому порядку з 20 жовтня 2008 року змінив (збільшив) розмір процентної ставки за користування кредитом з 13 % до 14,5 %, чим порушив норми закону та умови договору.

Позивач зазначав, що жодних повідомлень із сторони відповідача про збільшення процентної ставки та внесення змін до п. 1.1.1 кредитного договору від 06 серпня 2007 року № 600/07‑164 йому не надходило.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором; зобов'язати відповідача виконувати умови кредитного договору у редакції, чинній на день його укладення, з нарахуванням 13 % річних за користування кредитом; зарахувати у рахунок погашення кредиту переплату за процентами за період з 20 жовтня 2008 року у розмірі 2 320,91 дол. США; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії ПАТ «Укрсоцбанк» щодо підвищення процентної ставки за кредитним договором від 06 серпня 2007 року № 600/07-164 із 13 % річних до 14,5 % річних.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» виконувати умови кредитного договору від 06 серпня 2007 року № 600/07-164 у редакції, чинній на день його укладення, з нарахуванням процентної ставки на рівні 13 % річних.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати у рахунок погашення кредиту переплачені ОСОБА_1 проценти за період з 20 жовтня 2008 року.

Зобов'язано ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення кредиту проценти за користування чужими коштами у розмірі 2 320,91 дол. США.

Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року в частині зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення кредиту сплачені проценти у розмірі 2 320,91 дол. США скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у позові. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині зарахування у рахунок погашення кредиту сплачених процентів, в цій частині залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ПАТ «Укрсоцбанк» - задоволенню, з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що позивач додаткової угоди про збільшення розміру процентної ставки не підписував, умови договору про підвищення процентної ставки є нікчемними, дії банку щодо підвищення в односторонньому порядку процентної ставки є неправомірними. Відмовляючи в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходив із того, що умовами договору про надання невідновлювальної кредитної лінії від 06 серпня 2007 року № 600/07-164 не передбачено відповідальність у вигляді моральної (немайнової) шкоди.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про зарахування у рахунок погашення кредиту сплачених процентів та ухвалюючи в цій частині нове рішення, апеляційний суд виходив із того, що положення ст. 1214 ЦК України, на які посилається позивач, застосовується до недоговірних зобов'язань.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна.

Судом встановлено, що 06 серпня 2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1, укладено кредитний договір № 600/07-164, за умовами якого останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 198 000,00 дол. США із сплатою 13 % річних та кінцевим терміном повернення до 06 серпня 2022 року.

З 20 жовтня 2008 року банк в односторонньому порядку змінив (збільшив) розмір процентної ставки за користування кредитом з 13 % до 14,5 % річних.

Статтею 627 ЦК Українипередбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 536 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Підпунктом 2.12 кредитного договору сторони передбачили, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішеннями Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначеного договором.

Згідно з п. 2.12.1 кредитного договору про намір змінити розмір процентів за надання кредиту кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше, ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також подати для укладення відповідну додаткову угоду.

Пунктом 2.12.2 кредитного договору передбачено, що у разі, якщо позичальники погодяться із зміненим розміром процентів за кредитом, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в п. 2.12.1 договору, підписати надану кредитором додаткову угоду про внесення змін до договору та повернути її кредитору.

У разі, якщо позичальники не погодяться із запропонованими кредитором розмірами процентів, вони зобов'язані протягом строку, зазначеного в п. 2.12.1 договору, повернути кредитору існуючу заборгованість за кредитом, сплатити нараховані проценти та можливі штрафні санкції в повному обсязі. Після сплати позичальниками зазначених сум дія договору вважається припиненою (п. 2.12.3 кредитного договору).

Судом також встановлено, що додаткова угода про підвищення процентної ставки до 14,5 % позивачем не підписувалась, що сторонами не заперечувалось.

ОСОБА_1 у заявах від 21 жовтня 2009 року, 02 квітня 2010 року та 06 жовтня 2010 року, надісланих на адресу банку, висловлював свою незгоду із підвищенням процентної ставки за користування кредитними коштами.

Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо збільшення банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору.

Із системного аналізу положень ст. ст. 5, 627, 629, 653 ЦК України вбачається, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то збільшення розміру процентної ставки є правомірним.

Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про направлення банком на адресу позивача письмового повідомлення про зміну процентної ставки за кредитом.

Дії банку щодо зміни процентної ставки за кредитним договором є правомірними у разі, якщо підвищення банком в односторонньому порядку процентної ставки за укладеним кредитним договором відбулося відповідно до умов зазначеного договору, до набрання чинності Законом України від 12 грудня 2008 року № 661-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», і що банк повідомив про це позичальника в передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» та кредитним договором строк.

Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 23 травня 2012 року № 6-38цс12, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України на вищенаведені норми закону уваги не звернув, не встановив всіх фактичних обставин справи, не з'ясував, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не дослідив чи було дотримано банком умови кредитного договору щодо повідомлення боржника про підвищення процентної ставки за укладеним кредитним договором та чи є обґрунтованими підстави банку для підвищення процентної ставки у зв'язку із зміною (коливанням) курсу долара США до гривні, дійшов передчасного висновку про задоволення позову в частині визнання незаконним збільшення процентної ставки.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 316 ЦПК України, змінюючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові в частині зобов'язання ПАТ «Укрсоцбанк» зарахувати в рахунок погашення кредиту сплачених процентів у розмірі 2 320,91 дол. США, вказані порушення суду не усунув, належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги та не спростував їх.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, що унеможливлюють встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 16 жовтня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.П. Гончар

Судді: В.І. Амелін

Т.П.Дербенцева

С.О.Карпенко

Д.О.Остапчук