Дата документу 04.11.2015
Справа № 334/3086/15-ц
Провадження № 2/334/1747/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої, судді Колесник С.Г., при секретарі Манюхіні О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Реєстраційна служба Запорізького міського Управління Юстиції, ОСОБА_3 Державна нотаріальна контора про скасування дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про скасування дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом, припинення права власності, скасування державної реєстрації права власності. В обґрунтування позову послався на наступне: 09.02.1988 року померла мати позивача та відповідача,ОСОБА_5, післясмерті якої залишилась спадщина яка складається з ? частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34. Спадщину сторони у справі прийняли, відповідач, ОСОБА_2 спадщину оформила, у 1995 році отримала свідоцтво про право на спадщину, а потім у 1997 році звернулась до суду з позовом про стягнення з позивача суми компенсації за її частку у спадщині та визнання права власності за ОСОБА_1 на оформлену нею частку у спадщині після смерті матері. Рішенням Ленінського районного суду від 29.05.1997 року позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано право власності на ? частину домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Трипільська, 34 за ОСОБА_1, зобовязано його виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1524 грн. Рішення було виконано сторонами, а 28.05.2013 року ОСОБА_1 зареєстрував на підставі зазначеного рішення суду право власності на ? частину будинку, яка раніше належала відповідачу. Свою частку у спадщині післясмерті матері позивач так і не оформив і не може оформити у теперішній час у нотаріальній конторі, оскільки відповідач після отримання нею компенсації на підставі судового рішення отримала дублікат свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на те, що оригінал втрачено, і повторно зареєструвала на підставі отриманого дублікату право власності на одну і ту саму частку у спадщині, що була за її позовною заявою рішенням суду передана у власність ОСОБА_1 Оскільки у теперішній час реєстрація права власності здійснена повністю на ? частину будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34, яка залишилась у якості спадщини після смерті матері сторін у справі, свою частку у спадщині позивач оформити у нотаріальній конторі не може і отримав від нотаріусу лише розяснення. Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечувала, посилаючись, на те, що у будинку, частина якого залишилась після смерті матері проживає її племінник, син позивача, який іншого житла не має, і з яким у позивача склались неприязні відносини, а позивач багато разів одружувався і житлом забезпечений. Також пояснила, що дійсно отримала за рішенням суду від 29.05.1997 року компенсацію за її частку у спадщині після смерті матері у розмірі 1524 грн., надала суду для огляду квитанції про грошові перекази, газету з оголошенням про втрату свідоцтва про право на спадщину та оригінал дублікату свідоцтва про право на спадщину. Пояснила, що також отримала від ОСОБА_1 у 2013 році повторно 1548, 25 грн., які потім позивачу на його вимогу повернула, дублікат свідоцтва про право на спадщину отримала через те, що частка позивача тривалий час була не оформлена, і в неї не було документів на будинок, проживанням у якому вона бажала забезпечити племінника.

Треті особи до суду зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

09.02.1988 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 296775 від 21.10.2014 року виданим Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Позивач є сином померлої , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії 1-Ж № 444366 від 11.06.1937 року. Відповідач є донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про народження відповідача (а.с.38). Після смерті ОСОБА_5 залишилась спадщина у вигляді ? частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34, яка розподілилась у рівних частках між сторонами у справі, як спадкоємцями за законом (дітьми померлої) які спадщину прийняли, що підтверджується матеріалами спадкової справи, що заведена у Другій Державній нотаріальній конторі, копія справи (а.с. 36-51).Після смерті матері, ОСОБА_2У спадщину оформила, отримавши 20.12.1995 року свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері у ДругійЗапорізькій державній нотаріальній конторі. Позивач ОСОБА_1У спадщину прийняв, т.я. постійно мешкав із померлою матірю, але не оформив, свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на ? частину будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34 на час розгляду справи судом, не отримував.

Також, у 1997 році ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м.Запоріжжяз позовом, у якому зазначила, що житлом вона забезпечена, тому просить виділити належну їй спадщину ОСОБА_1, визнавши за ним право власності на частину належної їй частки у спадщині і стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію за спадкове майно у розмірі 1524 грн. Рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 29.05.1997 року визнано право власності на ? частину домоволодіння за адресою: м. Запоріжжя вул. Трипільська, 34 за ОСОБА_1, зобовязано його виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 1524 грн. Рішення набрало законної сили 10.06.1997 року, (а.с. 48.) Судом встановлено, а сторонами не заперечувалась, що зазначене судове рішення сторонами виконано, ОСОБА_2 передала документи на належну їй частку у спадщині ОСОБА_1, а ОСОБА_1 шляхом відрахувань з пенсії, які здійснювались на підставі виконавчого листа, сплатив ОСОБА_2 1524 грн. та зареєстрував28.05.2013 року право власності на ? частину зазначеного будинку на підставі Рішення Ленінського районного суду від 29.05.1997 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, (а.с. 53).Відповідач ОСОБА_2, отримавши грошову компенсацію за належну їй частку у спадщині, в травні 2013 року звернулась до нотаріальної контори та отримала дублікат раніше виданого їй свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а пізніше зареєструвала право власності на раніше їй належну ? частину будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34 на підставі отриманого дублікату, що підтвердила в судовому засіданні та надала суду оригінал газети з оголошенням про втрату оригіналу та оригінал дублікату.Тобто встановлено, що сторони у справі зареєстрували право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на одну і ту саму частку нерухомого майна ? частину спадщини, що залишилась після смерті їх матері у вигляді ? частини будинку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трипільська буд. 34, яка належала на підставі свідоцтва про право на спадщину спочатку ОСОБА_2У, а потім за рішенням суду право власності було визнано за ОСОБА_1, а ОСОБА_2 отримала грошову компенсацію.

За вказаних обставин дійсно відповідачем порушені спадкові права позивача, який не може реалізувати своє право на оформлення його частки у спадщині, що залишилась після смерті матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом та спадкування за заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом (моментом) відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує захист права власності.

Згідно із ст. 4 та перехідних положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності підлягає обовязковій державній реєстрації. Власник майна зобовязаний та має право зареєструвати право власності на нерухомість та не може бути протиправно обмежений в своїх правах.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд захищає право власності способом припинення правовідношення. Правовідношення між позивачем та відповідачем, які підлягають припиненню, це правовідношення щодо попередньої реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки, попередньо було зареєстроване право власності на нерухоме майно за яке відповідач вже отримала грошову компенсацію.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. З, 4, 15, ЦПК України, ст..321,386 ЦК України, ст. 525,549 ЦК УРСР (ред.1963 р.), суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Припинити за ОСОБА_2 право власності на ? частину будинку за адресою: м.Запоріжжя, вул..Трипільська ,34, що належить їй на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 09.02.1988 року ОСОБА_5.

Скасувати дублікат свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 09.02.1988 року ОСОБА_5, виданий на імя ОСОБА_2.

Скасувати за ОСОБА_2 державну реєстрацію права власності на ? частину будинку 34 по вул..Трипільська у м.Запоріжжя, проведену на підставі дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 09.02.1988 року ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Колесник С. Г.