АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження:22-ц/791/746/15
Головуючий в І інстанції Зубов О.С.
Категорія 27 Доповідач: Колісниченко А.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Дубового ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26.01.2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 - Банк» до Дубового ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 26.01.2015 року позов ПАТ «ОСОБА_1 Банк» задоволено. Стягнуто з Дубового ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» 468660,06 грн. заборгованість, яка виникла станом 01.10.2014 року за кредитним договором №2102/1107/71-068 від 01.11.2007 року, та яка складається з заборгованості: за кредитом 451541,17 грн.; процентів за користування кредитом - 16332,90 грн.; пені 785,99 грн. Також Сстягнуто з Дубового ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОСОБА_1 Банк» по 1827,00 грн. з кожного у відшкодування витрат із сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

У письмових запереченнях на апеляцію ПАТ «ОСОБА_1 Банк» посилаючись на необґрунтованість доводів Дубового ОСОБА_5, просило про відхилення скарги та залишення рішення суду без змін.

Представниця Дубового ОСОБА_5 ОСОБА_7, у судовому засіданні на задоволенні апеляції наполягала, з підстав зазначених у скарзі.

Представник ПАТ «ОСОБА_1 Банк» - ОСОБА_8, у судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

ОСОБА_9 та ОСОБА_6 до суду не зявилися, про причини неявки не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали. За таких обставин, колегія суддів, вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які зявилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у визначених цивільно- процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що скарга Дубового ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2007 року ОСОБА_7 ОСОБА_5 уклав з АКБ «ТАС Комерцбанк» кредитний договір № 2102/1107/71-068. Як вбачається з п.п. 1.2,1.4 згаданого кредитного договору кредит надається банком у готівковій формі або у безготівковій формі на підставі заяви позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у Національну валюту України та внесення цих коштів на користь ОСОБА_10 в оплату за договором купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1 (т.1 ,а.с.5). За заявою про видачу готівки № u 601-001 від 01.11.2007 року відповідач отримав кредит у сумі 47100,00 доларів США.(т.1 а.с.11). Факту придбання квартири АДРЕСА_2 представник відповідача не заперечував.

В забезпечення виконання зобовязань позичальника Дубового ОСОБА_5, що випливають з основного кредитного договору,01.11.2007 року АКБ «ТАС- Комерцбанк» та ОСОБА_6 уклали договір поруки №2102/1107/71-068-Р-1, відповідно до умов якого вона, як поручитель, поручається за виконання обовязків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

25 травня 2012 року правонаступник АКБ «ТАС Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі згідно додатками до вказаних договорів купівлі продажу прав вимоги у тому числі і за кредитним договором №2102/1107/71-068.

15.06.2012 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ПАТ «ОСОБА_10 Банк» договір купівлі- продажу прав вимоги за тими ж кредитними договорами.

Таким чином, 15.06.2012 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 2102/1107/71-068 від 01.11.2007 року на корить ПАТ «ОСОБА_10 Банк».

Погашення кредиту здійснювалось ОСОБА_11 протягом 2007-2014 років, як на користь попередніх кредиторів так і на користь нинішнього кредитора ПАТ «Альфа Банк», про що свідчать розрахунки заборгованості (т.1,а.с.26,т.2,а.с.28), а також виписки про рух коштів по рахунках відповідача за період з 31.07.2007 року по 01.10.2014року (т.2, а.с.35-164). При цьому жодних заперечень з приводу належності кредитора, наявності доказів переходу права вимоги від одного кредитора до іншого, прострочення кредитора, неналежності оформлення заяви на отримання кредиту та неотримання коштів за кредитним договором відповідачем майже до часу звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом не заявлялось.

Також із матеріалів справи вбачається, що порушення умов кредитного договору, ОСОБА_9 свої зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 01.10.2014 року утворилася заборгованість у сумі 34854,00 доларів США або за курсом НБУ на 01.10.2014 року 468 660,06 грн. З них 451541,17 грн. за основною заборгованістю, 1260,72 доларів США або -16332,90 грн. борг за відсотками , а також борг по пені у сумі 785,99 грн. що підтверджується наданим позивачем розрахунком.

За правилами ст.610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

За змістом ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитом солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_7 ОСОБА_5 всупереч вимогам ст.ст.526-527,530,1048-1050,1054 ЦК України та умовам кредитного договору неналежно виконує зобовязання за кредитним договором, то відповідно до ст.ст. 625,1050 ЦК України та умов кредитного договору він зобовязаний сплатити суму кредиту та встановлений договором розмір процентів, а позивач вправі вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за зазначеним кредитним договором.

Крім того, ОСОБА_7 ОСОБА_5 та його поручитель ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.554 ЦК України відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про солідарну відповідальність відповідачів перед ПАТ «ОСОБА_10 Банк» і стягнення з останніх на користь банку заборгованості за кредитним договором у сумі 468660,06 грн.

Доводи апелянта про відсутність належних доказів щодо правонаступництва ПАТ «Альфа Банк» колегією суддів відхиляються, оскільки у справі маються копії договорів уступки права вимоги від 25.05.2012 року між ПАТ «Седабнк» (правонаступником АКБ «ТАС Комербанк») та ПАТ «Дельтабанк» (т.1 а.с.122-152), та між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» від 15.06.2012 року з додатками (т.1,а.с.153-172). Окрім того, як зазначалось вище сам відповідач здійснював погашення кредиту у тому числі і на користь ПАТ «Альфа Банк», що свідчить як про поінформованість останнього щодо заміни кредитора у зобовязанні так і про відсутність заперечень з приводу цього.

Доводи апелянта з посиланням на те, що між попередніми кредиторами укладались договори факторингу, а не уступки права вимоги, колегія суддів також відхиляє, оскільки вони визначені сторонами саме як договори щодо уступки права вимоги, а не факторингу, а окрім того, названі договори не місять суттєвих ознак , які б дозволяли б їх віднести до договорів факторингу.

Доводи апелянта щодо неналежних розрахунків заборгованості, колегія суддів також відхиляє, оскільки відповідачем не було у встановлений законом спосіб спростовано правильність проведених нарахувань.

Доводи апелянта про внесення позивачем змін до договору щодо строку його виконання шляхом направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитом, колегією до уваги не беруться, оскільки направлення такої вимоги з наступним зверненням із позовом до суду є не зміною умов договору, а передбаченим ч.2 ст. 1050 ЦК України правом кредитора на дострокове стягнення заборгованості.

Доводи щодо відсутності доказів отримання ним коштів за кредитним договором внаслідок неправильного оформлення заяви про видачу готівки від 01.11.2007 року, колегією відхиляються, оскільки навіть в разі несуттєвих неточностей в оформленні вказаного документа ця обставина не спростовує факту сплати відповідачем заборгованості за кредитним договором протягом тривалого часу без будь-яких зауважень і претензій як до первісного кредитора так і до наступних і відсутності відповідних заяв про неотримання коштів за кредитом.

Доводи щодо відсутності доказів прийняття рішення кредитним комітетом АКБ «ТАС Комерцбанк» щодо здійснення кредитної операції за заявкою відповідача відхиляються, оскільки названа обставина не спростовує факту отримання кредиту сплати відповідачем заборгованості за цим кредитом.

Посилання на відсутність визначеності у кредитному договорі способу погашення кредиту та сплати процентів, колегією відхиляються, оскільки такий спосіб прямо зазначений у тексті договору, а посилання на невідповідність нумерації рахунків «Інструкції про касові операції в банках України»та «Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами у банках України» не перешкодили відповідачу виконувати свої обовязки за кредитним договором протягом 2007-2014 років, і будь-яких неузгодженостей чи незручностей ця обставина у сторін кредитного договору не викликала.

Посилання на відсутність інформації, яка стосується кредиту при укладенні кредитного договору, колегією відхиляється, оскільки ця обставина не входить до предмету доказування у справі з огляду на відсутність зустрічних позовних вимог ОСОБА_12

Посилання апелянта на нікчемність кредитного договору також відхиляються через відсутність відповідних доказів цього.

Зважаючи на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, а відтак і для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Дубового ОСОБА_5 відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 26.01.2015 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: