АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4424/15 Справа № 199/297/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В.В. Доповідач - Повєткін В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В с т а н о в и в :

У квітні 2009 року ПАТ «Сведбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки посилаючись на те, що 08.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0311/1107/88-044, згідно з умовами якого позивач надав останньому кредит у розмірі 25.000,00 доларів США, зі строком користування з 08.11.2007 року по 07.11.2017 року, зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 11,9 % річних за весь строк фактичного користування кредитом. Забезпеченням виконання зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитом, сплаті процентів за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату процентів і своєчасне погашення заборгованості за кредитом, відшкодуванню збитків у зв'язку з порушенням умов кредитного договору та інших витрат банку, пов'язаних з одержанням виконання, виступає іпотека: однокімнатна квартира по АДРЕСА_1, згідно іпотечного договору № 0311/1107/88-044-2-1 від 08.11.2007 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, яка виступає майновим поручителем за зобов'язаннями ОСОБА_2 Внаслідок істотного порушення умов Кредитного договору № 0311/1107/88-044 від 08.11.2007 року, на підставі п.3.8. кредитного договору, станом на 27.10.2008 року його умови було змінено, про що відповідачі були особисто повідомлені та зобов'язані достроково сплатити заборгованість за кредитним договором у повному обсязі. Вимога банку від 02.02.2009 року щодо повної сплати заборгованості залишена відповідачами без належного реагування. Пунктом 11 іпотечного договору № 0311/1107/88-044-2-1 від 08.11.2007 року передбачено право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо на день, визначений основним зобов'язанням, іпотекодавець не поверне суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов'язання, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов'язання (як основного боргу, так і процентів за користування ним). Станом на 17.03.2009 року сума заборгованості за укладеним кредитним договором залишається не сплаченою та складає 25.039,73 доларів США або еквівалентну у національній валюті України по офіційному курсу НБУ в розмірі 192.805,92 грн., яка включає: суму заборгованості за кредитом в розмірі 23.128,00 доларів США, що еквівалентно 178.085,60 грн.; суму процентів за користування кредитом в розмірі 1.733,00 доларів США, що еквівалентно 13.344,10 грн.; суму пені за порушення строків здійснення платежів в розмірі 178,73 доларів США, що еквівалентно 1.376,22 грн. Уточнивши позовні вимоги позивач просив суд солідарно стягнути на його користь з відповідачів існуючу станом на 01.04.2010 року заборгованість за кредитним договором в розмірі 33.529,02 доларів США, з якої: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 23.128,00 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4.639,00 доларів США; пеня в розмірі 5.762,02 доларів США, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру по вул. Донецьке шосе, 15/412 у м. Дніпропетровськ, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.4-6,43-44).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року позовні вимоги - задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в сумі 265214,55 грн., в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.63-67).

В апеляційній скарзі (а.с.95-97) ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та направити справу на новий розгляд, оскільки в оскаржуваному рішенні суд не навів мотивів прийняття як доказ наданих банком розрахунків заборгованості за кредитним договором, зокрема стягнення заборгованості з пені в межах 12 місяців.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено кредитний договір, виконання я кого було забезпечено договором іпотеки укладеного між позивачем та відповітачем ОСОБА_3; внаслідок невиконання умов кредитного договору з боку позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що розгляд справи здійснено та судове рішення ухвалене судом першої інстанції у відсутність відповідача ОСОБА_2

Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК України змін, які набрали чинність з 30 липня 2010 року, не повідомлення судом першої інстанції будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином про час і місце судового засідання, не є для суду апеляційної інстанції підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.3 ст.309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому доводи апеляційної скарги про поважні причини неявки відповідача в судове засідання самі по собі не є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 08.11.2007 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0311/1107/88-044 (а.с.13-17).

Виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором забезпечено іпотечним договором № 0311/1107/88-044-2-1 від 08.11.2007 року, укладеним банком з відповідачем ОСОБА_3 (а.с.18-19).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01 квітня 2010 року заборгованість за кредитним договором становить 33.529,02 доларів США, з яких: заборгованість з кредиту в розмірі 23.128,00 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 4.639,00 доларів США, пеня в розмірі 5.762,02 доларів США (а.с.45-46).

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ці дані встановлюються зокрема на підставі письмових доказів.

Заперечуючи щодо правильності нарахування розміру заборгованості, зазначеної в розрахунках банку, відповідач надані банком розрахунки не спростував, доказів щодо погашення ним заборгованості за кредитним договором суду не надав.

Тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності у суду підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором на підставі наданих банком розрахунків є безпідставними.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом положень п.1 ч.2 ст.258 ЦК України щодо строків і розміру нарахування пені.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Одночасно згідно до ч.4 ст.267 ЦК України підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Як вбачається зі справи, відповідач з заявою про застосування строку позовної давності (зокрема в заяві про перегляд заочного рішення) до суду першої інстанції не звертався.

Разом з тим за рішенням суду першої інстанції з відповідача стягнуто пеню згідно з розрахунком банку в межах одного року за період з 01.04.2009 року до 01.04.2010 року (а.с.46).

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на це доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, оскільки зводяться до переоцінки доказів.

Разом з тим колегія суддів вважає, що рішення сулу першої інстанції підлягає зміні в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та судових витрат, оскільки позичальник та іпотекодавець не є солідарними боржниками.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,309,314,316 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В :

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року змінити в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором та судових витрат.

Стягнення заборгованості за кредитним договором здійснити окремо з ОСОБА_2.

Стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки здійснити з ОСОБА_3.

Стягнення судових витрат здійснити з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

В решті рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 грудня 2010 року в оскарженій частині - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: