АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/949/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Смоляр О. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПономаренка В. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріАнкудінову О.І.

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: Тубільцівська сільська рада, управління Держземагенства в Черкаському районі, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1 Черкаського району. Відповідно до рішення сільської ради № 3-3 від 19.06.2002 року він користується земельною ділянкою загальним розміром 0,6244 га, яка надана йому для ведення особистого селянського господарства.

Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідача по АДРЕСА_1, Черкаського району.

У 2010 році відповідач набув права власності на свою земельну ділянку, отримавши Державний акт серії НОМЕР_1, виданий на підставі рішення Тубільцівської сільської ради № 43-46/5 від 24.02.2010 року.

Позивач вважає, що отримавши державний акт, відповідач порушив його права накладенням своєї земельної ділянки на земельну ділянку позивача, та тим, що позивачу довелося вирізати частину своїх фруктових насаджень. Крім того, у зв'язку з отриманням відповідачем державного акту, у позивача відсутній заїзд на його земельну, який був до отримання відповідачем у власність земельної ділянки.

З фотоплану земельних ділянок сторін, доданого до відповіді Тубільцівської сільської ради на запит представника позивача, чітко вбачається про порушення відповідачем меж земельних ділянок. На даний час позивач не може отримати у власність свою земельну ділянку, оскільки її межі порушені відповідачем.

Враховуючи наведене, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий ОСОБА_8 на підставі рішення Тубільцівської сільської ради від 24.02.2010 року № 43-40/5; скасувати державну реєстрацію земельної ділянки; визнати недійсним та скасувати рішення Тубільцівської сільської ради № 43-40/5 від 24.10.2010 року.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не доведено будь яких порушень меж земельних ділянок з боку відповідача, а тому і відсутні підстави для задоволення позову.

З даним висновком погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 Черкаського району. У відповідності до рішення сільської ради № 3-3 від 19.06.2002 року (а.с.7) він користується земельною ділянкою загальним розміром 0,6244 га, яка надана для ведення особисте селянського господарства. Земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою відповідача по АДРЕСА_1 Черкаського району.

Відповідач 04.12.1992 року придбав частину середньої школи в с.Тубільці. Відповідно до генплану території середньої школи с. Тубільці та викопіюванням з цього плану відстань від приміщення школи, що на даний час є будинком відповідача, та земельною ділянкою позивача становила 6.5 - 8 м., а межа земельних ділянок відповідно проходила майже паралельно.

28.02.1997 року відповідач звернувся з заявою до Тубільцівської сільської ради з заявою про встановлення меж між земельними ділянками сторін згідно меж купленої ним школи (а.с.30), і 14.03.1997 року комісією сільської ради відповідачу було дозволено будівництво забору згідно встановлених межових знаків, про що було складено відповідний протокол (а.с.29).

Згідно схеми розташування огорожі між позивачем та відповідачем від 05.01.2015 року, огорожа проходить на відстані 2.85-2.82 м. від стіни колишньої школи - на даний час будинок відповідача тобто значно ближче ніж вказано в генплані забудови школи, що підтверджує відсутність будь яких порушень земельного законодавства з боку відповідача щодо позивача.

В 2010 році відповідач оформив у власність свою земельну ділянку, отримавши державний акт серії НОМЕР_1 на підставі рішення Тубільцівської сільської ради від 24.02.2010 року 43-46/5 (а.с.а.с.13).

Позивач, як на підстави для задоволення позову посилався: на порушення межі земельної ділянки з боку відповідача та єдиним доказом такого порушення надав (лист) відповідь сільської ради від 20.10.2014 року із ксерокопіями схем земельних ділянок, другою підставою для задоволення позову вказав відсутність акту погодження меж між ним та відповідачем під час оформлення права власності на земельну ділянку відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що лист Тубільцівської сільської ради за №805 від 20.10.2014 року з доданими ксерокопіями схем (а.с.9-11) не є належними та допустимими доказоми порушення меж земельних ділянок з боку відповідача, оскільки даний лист направлений на запит представника позивача, є інформацією та відображає накладення земельних ділянок лише в баченні позивача. Ксерокопії схем належним чином не завірені, відсутні будь які дані про належність земельних ділянок сторонам у справі чи іншим особам. Будь яких інших доказів порушення меж земельних ділянок відповідачем суду надано не було, з клопотанням про витребування таких доказів, проведення експертиз позивач до суду не звертався.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність акту погодження меж земельних ділянок між позивачем та відповідачем не може бути підставою для задоволення позову. Крім того, в період оформлення права власності відповідача на свою земельну ділянку чинним на той час законодавством не був обов'язковим акт погодження меж при оформленні права власності.

Відповідно ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження порушення межі земельної ділянки зі сторони відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку відповідача, скасування державної реєстрації земельної ділянки та визнання недійсним і скасування рішення Тубільцівської сільської ради від 24.02.2010 року №43-40/5.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, тому з огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, треті особи: Тубільцівська сільська рада, управління Держземагенства в Черкаському районі, про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :