Справа № 495/2819/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

22 травня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

- від заявника не зявився

- від ВДВС не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області

В С Т А Н О В И В :

27.04.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявник) звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області (а.с.1-2).

Так, скаржник просив суд:

- поновити процесуальний строк для звернення до суду із скаргою;

- визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про розшук майна боржника серії ВП №44357877 від 06.10.2014 року;

- скасувати розшук автомобіля Mersedes Benz, модель Vito 115 CDI, рік випуску 2006, сірого кольору, № шасі (кузова, рами) WDF680, номер державної реєстрації ВН8400ВК, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з ВНС093748, виданого РЕВ №4 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

21.05.2015 року від заявника ОСОБА_1, на адресу суду надійшла уточнена скарга (а.с.22-23), в якій заявник просить суд:

- поновити процесуальний строк для звернення до суду із скаргою;

- скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про розшук майна боржника серії ВП №44357877 від 06.10.2014 року;

- скасувати розшук автомобіля Mersedes Benz, модель Vito 115 CDI, рік випуску 2006, сірого кольору, № шасі (кузова, рами) WDF680, номер державної реєстрації ВН8400ВК, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з ВНС093748, виданого РЕВ №4 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Такі вимоги заявника мотивовані тим, що 06 жовтня 2014 року, старшим державним виконавцем ВПВС ГУЮ в Одеській області Хлєбниковим О.В. винесено постанову серії ВП № 44357877 про розшук майна боржника, а саме оголошено розшук майна, окрім іншого: автомобіль марки MERCEDES- BENZ, модель VITO 115 CD1, рік випуску 2006, сірого кольору, № шасі (кузова, рами): WDF1680, номер державної реєстрації ВН8400ВК, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію Т/3 ВНС093748, виданого РЕВ № 4 при УДАІ ЕУМВС України в Одеській області. Вищевказана оскаржувана постанова належним чином поштою заявнику не відправлялась, у звязку із чим ОСОБА_1 не міг знати про її існування.За твердженням заявника, на початку квітня 2015 року, ОСОБА_1 було зупинено інспектором ДАІ та після перевірки документів йому було повідомлено, що його автомобіль знаходиться у розшуку.Після цього, 06 квітня 2015 року, ОСОБА_1 з'явився до виконавчої служби, де йому була надана можливість ознайомитись із матеріалами виконавчого провадження, однак можливість зняти копії документів надано не було, у звязку із чим заявник був вимушений зробити фотознімок оскаржуваної постанови. На прохання скасувати постанову про розшук майна та скасувати розшук автомобіля було відмовлено, у звязку із тим, що державний виконавець повернув виконавчий документ стягувачеві та закінчив виконавче провадження.

За твердженням заявника, 14 квітня 2015 року, через Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень ОСОБА_1 було отримано усю необхідну інформацію, щодо виконавчих дій державного виконавця, у звязку із чим заявник вважає, що державний виконавець виніс постанову про розшук майна боржника передчасно та вона підлягає скасуванню. Дані обставини і стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду із відповідною скаргою.

Заявник ОСОБА_1, у судове засідання не зявився, але як вбачається з прохальної частини уточненої скарги, він просив суд розглядати скаргу за його відсутності, свої вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.23 об).

Представник ВПВС ГУЮ в Одеській області ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, відповідно до якої просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.24-25).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ в порядку передбаченому законом.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч.1 ст.28 та ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт боржника і оголошення заборони на його відчуження, можуть бути оскаржені в десятиденний строк.

В матеріалах справи відсутні та представником ВПВС ГУЮ в Одеській області не представлено до суду доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця ВПВС ГУЮ в Одеській області про розшук майна боржника серії ВП №44357877 від 06.10.2014 року.

В свою чергу, матеріали справи свідчать про той факт, що оскаржувану постанову отримано ОСОБА_1 06.04.2015 року в день ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а інформацію про проведені виконавчі дії лише 14.04.2015 року, у звязку із чим було пропущено строк на оскарження рішення державного виконавця.

Суд вважає за можливе поновити йому строк для звернення до суду з скаргою на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області у звязку із тим, що строк пропущений з поважних причин, що документально підтверджено.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 06 жовтня 2014 року, старшим державним виконавцем ВПВС ГУЮ в Одеській області Хлєбниковим О.В. винесено постанову серії ВП № 44357877 про розшук майна боржника, а саме оголошено розшук майна, окрім іншого: автомобіль марки MERCEDES- BENZ, модель VITO 115 CD1. рік випуску 2006, сірого кольору, № шасі (кузова, рами): WDF1680, номер державної реєстрації ВН8400ВК, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію Т/3 ВНС093748, виданого РЕВ № 4 при УДАІ ЕУМВС України в Одеській області (а.с.8-9).

На думку заявника ОСОБА_1, вказана вище постанова про розшук майна боржника від 06.10.2014 року винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, що порушує права та інтереси заявника.

Як стверджує заявник, оскаржувана постанова окрім іншого завдає йому та його сімї значних труднощів, пов'язаних із отриманням заробітку, так як позбавляє ОСОБА_1 можливості сплачувати заборгованість за виконавчими документами, оскільки автомобіль є єдиним джерелом прибутку, завдяки якому він може здійснювати приватні перевезення пасажирів та товарів, а його розшук та подальший арешт органами міліції позбавить ОСОБА_1 можливості заробляти та як наслідок добровільно виконувати свої боргові зобов'язання.Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до ст. 19. ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Разом з тим, відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець при організації розшуку майна боржника здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Таким чином, законодавець передбачив, що в разі необхідності, державний виконавець може оголосити розшук транспортних засобів. Але при цьому, повинен виконати ряд дій по виконанню рішення суду, а саме з'ясувати у власника, або органу державної реєстрації про наявність та належність транспортних засобів, їх місце знаходження, та прийняти всі міри по виконанню рішення іншим шляхом, і тільки після цього, у разі необхідності, якщо місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника невідоме, може оголосити розшук транспортних засобів.

Проте, як встановлено зі змісту оскаржуваної постанови, державний виконавець при винесенні постанови про розшук майна боржника - автомобіля, вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника не здійснював та відповідно не перевіривши наявність зазначеного транспортного засобу за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника оголосив його розшук.

Згідно із ст.387 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи скаржника.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність викладених ОСОБА_1 у скарзі вимог про скасування постанови про розшук майна боржника серії ВП №44357877 від 06.10.2014 року, у зв'язку з чим така скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 28, 40, 57, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 57-60, 197, 209-210, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Строк для подання скарги ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області поновити.

Уточнену скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області задовольнити.

Постанову Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Одеської області про розшук майна боржника серії ВП №44357877 від 06.10.2014 року скасувати.

Скасувати розшук автомобіля Mersedes Benz, модель Vito 115 CDI, рік випуску 2006, сірого кольору, № шасі (кузова, рами) WDF680, номер державної реєстрації ВН8400ВК, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію т/з ВНС093748, виданого РЕВ №4 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко