Справа № 605/569/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" грудня 2015 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Ігнатової Г.В.,

при секретарі Лежигубській О.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство Комерційний банк «Приват банк» звернулось до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 вересня 2008 р. ОСОБА_2 укладено кредитно- заставний договір № ТЕY 0А N58599756, за яким йому надано кошти в сумі 58534,94 грн зі сплатою 20.04 процентів річних на строк до 14 вересня 2015 року. Погашення заборгованості згідно з кредитним договором.3.4, 17.1.7 здійснюється в такому порядку: щомісяця в період з «20» до «24» числа позичальник сплачує банку щомісячний платіж, що складається із заборгованості за кредитом, процентами, винагородою. Позичальник зобовязань за кредитним договором не виконує, у звязку із чим станом на 16 вересня 2015 року утворилась заборгованість в загальній сумі, - 209273,84 грн., яка складається: заборгованості за кредитом -43000,78 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом-30193,19 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом- 6697,11 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором - 119179,24 грн. а також штрафи 250 грн. штраф ( фіксована частина); 9953 грн. штраф ( процентна складова), яку ПАТ КБ ПриватБанк просили стягнути на його користь із відповідача, а також стягнути судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив про обставини, викладені вище.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги за підставами вказаними у позові, не визнали в задоволенні їх просили відмовити застосувавши до вказаних правовідносин строк загальної та спеціальної позовної давності. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Установлено, що 15 вересня 2008 р. ПАТ КБ ПриватБанк і ОСОБА_2 було укладено кредитно- заставний договір №ТЕY 0А N58599756,. Відповідно до умов договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 58534,94 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 14.09.2015 року визначеного в п. 17 договору.

Позичальник зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобовязання в повному обсязі у строки, які передбачені цими договорами. Як установлено судом, боржник ОСОБА_2 первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 вересня 2015 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Рішенням Апеляційного суду Тернопільської області від 19 січня 2012 рокув рахунок погашення за кредитним договором в сумі 73012,28 грн. звернено стягнення на предмет застави автомобіль,що належав на праві власності відповідачу ОСОБА_2

Судом також встановлено, що погашення зобов'язань за Кредитним договором по тілу кредиту та пені відслідковується за наданим позивачем розрахунком відповідно якого кошти від реалізації заставного майна банком 23 січня 2013 року були скеровані на погашення простроченої заборгованості тіла кредиту та пені, проте вся сума заборгованість за кредитним договором в не була погашена. В той же час, цим ж розрахунком встановлено, що заборгованість по тілу кредиту після оплати склала 42730,78грн., пеня за несвоєчасне погашення процентних зобов'язань по кредитному договору 8097,91 грн. Дані обставини підтверджено представником позивача та ці доводи не спростовані відповідачем і його представником.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що починаючи з 25 січня 2013 року відповідач ОСОБА_2 не здійснював виконання зобов'язань із погашення кредитних коштів та сплати пов'язаних з кредитом платежів відповідно до умов, передбачених кредитним договором внаслідок чого утворилась заборгованість.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

Ця правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, яка в силу положень статті 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що зобовязання за кредитним договором на даний час не виконано, у позивача наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом, процентів за користування грошима та заборгованості по комісії за користування кредитом з дня, наступного за днем кінцевого періоду стягнення. Таким чином , до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість по тілу кредиту в сумі- 42730,78грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі- 30193,11 грн. та 6697,11 грн. комісії за користування кредитом, а всього на суму 79621,08 грн., суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення цієї заявленої позовної вимоги .

Встановивши факт неналежного виконання боржником основних зобов'язань за кредитним договором , тому доводи представника відповідача,що слід вважати припиненими кредитні правовідносин, оскільки Банк після 23 січня 2013 року не довів до відома відповідача про наявність заборгованості не заслуговують на увагу суду, як такі що є помилковими.

Главою 50 ЦК України, передбачений перелік підстав припинення зобов'язань, у тому числі виконання зобов'язання, проведеного належним чином. З аналізу норм зазначеної глави 50 ЦК України, вбачається, що рішення суду про стягнення заборгованості в зв'язку з невиконанням зобов'язання не припиняє виконання зобов'язання, будь-які інші підстави припинення зобов'язання договором позики сторонами не встановлені, а тому правовідносини, що склалися між сторонами на підставі кредитно заставного договору, продовжилися.

Суд вважає також, що оскільки ОСОБА_2, знав про надання банку судовим рішенням на реалізацію заставного майна, то він не був позбавлений можливості самостійно звернутись до позивача з приводу зясування питання щодо існування прав і обов'язків сторін, що складають зміст конкретного зобов'язального правовідношення.

Позичальник у будь-якому разі був зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі не пізніше ніж 14 вересня 2015 року.

Поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (повернення платежів), що входить до змісту основного зобов'язання, яке виникло на основі кредитно- заставного договору.

Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору (п.17.8) сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань, так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, визначені графіком повернення кредиту,останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 16 вересня 2015 року.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами з 20 по 24 числа кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань.

Згідно довідки розрахунку заборгованості за кредитним договором від 16 вересня 2015 року жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 25 січня 2013 року від відповідача не надходило (а.с. 7). У свою чергу банк звернувся до суду із зазначеним позовом 19 жовтня 2015 року.

У звязку з наведеним суду дійшов висновку про початок перебігу позовної давності з дати закінчення дії кредитного договору - та відсутність підстав для застосування позовної давності до вимог позивача про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу, тому доводи в цій частині представника відповідача як на підставу для відмови в задоволенні позову є безпідставними.

Позов щодо стягнення сумарної заборгованості по платежах пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та штрафи процентна складова і фіксована частина за період з 20.06. 2009 року по 16.09. 2015 року було пред'явлено по спливу строку, що зазначений в частині другі статті 258 ЦК України яка передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

При цьому суд враховує, що до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується скорочена позовна давність в один рік, а пґять років ( як передбачено п.14.11. кредитної угоди) - це є лише збільшена позовна давність (для звернення до суду), за таких обставин в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити , ураховуючи вимоги частини четвертої статті 267 ЦК України, оскільки про застосування такої було заявлено представником відповідача.

Керуючись ст.ст. 16, ч. 4 ст.267, 525, 526, 530, 599, 610 - 612, 623-625, 1049,1054 ЦК України, постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012р., ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, , паспорт громадянина України серії МС № 057367, виданий Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області 28,06.1996року, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, рах.3111, МФО 305299, ), заборгованість за кредитом у розмірі 79621гривень 08 копійок , в іншій частині позовних вимог відмовити за пропуском спеціальної позовної давності.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, , паспорт громадянина України серії МС № 057367, виданий Підгаєцьким РВ УМВС України в Тернопільській області 28,06.1996року, який зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, рах.0001, МФО 305299, ) судовий збір в розмірі 1194,31 гривні, який було внесено ним при подачі позовної заяви. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільскої області через Підгаєцький районний суд шляхом подання 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: підпис ОСОБА_5