Справа № 138/3604/14-ц
Провадження №:2/138/306/15
25.05.2015 м. Могилів-Подільський Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області, в складі:
головуючої судді Жикевич Т.Б.,
за участю секретаря Алєксєєвої І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Кредитної спілки "Єднання" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу по договору кредиту,
КС "Єднання" звернулась до суду з вказаним вище позовом, який мотивовано тим, що 19 жовтня 2013 року між КС "Єднання" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5318. Згідно договору кредитна спілка надала позичальнику грошові кошти в сумі 40 000 грн. на ремонт житла, строком на 24 місяці, зі сплатою 4 % в місяць від залишку суми кредиту (48 річних), з терміном остаточного погашення кредиту 31 жовтня 2015 року. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між кредитором та ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 19.10.2013 укладено договори поруки №5318а та №5318б.
12.02.2015 заочним рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області позов було задоволено.
За заявою відповідачів, ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 03.04.2015 вказане вище заочне рішення суду скасовано, а справу було призначено до судового розгляду на 28.04.2015. Судове засідання 28.04.2015 відкладено в зв'язку з неявкою відповідачів на 25.05.2015.
В судове засідання 25.05.2015 сторони спору не з'явились. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідачів не заперечує проти повторного заочного розгляду справи.
В судові засідання 28.04.2015 та 25.05.2015 відповідачі не з'явились. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кожного разу були повідомлені завчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, за місцем реєстрації, що підтверджується повідомленнями відділення зв'язку про вручення рекомендованих відправлень (а. с. 91, 93, 99, 100).
Відповідачу ОСОБА_1 судові повістки про виклик у суд надсилались за адресою її місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 та адресою вказаною в позові, як її фактичне місце проживання - АДРЕСА_3. Так, судові повістки про виклик у суд на 28.04.2015 за адресою місця проживання була вручена, а судова повістка, яка надсилалась за місцем її реєстрації повернута до суду з відміткою про те, що адресат не проживає за вказаною адресою (а.с.89,90,92). Аналогічно до суду було повернуто судову повістку про виклик у суд на 25.05.2015 з відміткою, що адресат не проживає за вказаною адресою (а. с. 97,98).
Крім того, в поданих суду заявах відповідач ОСОБА_1 свою адресу сама вказувала, як АДРЕСА_1. Також відповідач вказала номер свого мобільного телефону, однак, згідно довідок секретаря судового засідання від 03.04.2015 та від 20.05.2015 вказаний номер не є дійсним (а. с. 54, 59,91а,101).
Так, за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Про причини неявки відповідачі суду не повідомили та не надали суду жодних заяв чи клопотань, в тому числі заяв про розгляд справи за їх відсутності. З часу перегляду заочного рішення суду відповідачі також не надали суду заперечень на позов про які було вказано в заяві про перегляд рішення суду та жодних доказів на підтвердження таких заперечень.
Враховуючи зазначені обставини та зміст заяви представника позивача судом ухвалено провести повторний заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази суд, прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з таких підстав.
Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що встановлено п.3 ч.1 ст.3 ЦК України.
В ч.1 ст.626 ЦК України законодавець зазначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Суд встановив, що 19 жовтня 2013 року між КС "Єднання" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №5318 відповідно до якого кредитодавець зобов'язався надати позичальнику грошові кошти на ремонт житла, в сумі 40 000 грн., на умовах його строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості на ремонт житла, а позичальник зобов'язалась повернути кредит відповідно до умов договору, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 4 % в місяць від залишку суми кредиту (48 річних). Остаточний термін повернення коштів встановлено до 31 жовтня 2015 (далі - договір кредиту) (а.с.5).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Факт виконання кредитором взятих на себе зобов'язань по договору кредиту та факт отримання позичальником кредитних коштів підтверджується підписом позичальника в додатку 1 до кредитного договору (а. с. 7).
Згідно п.1.1. кредитного договору, відповідач зобов'язана повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених цим договором.
Згідно ч.2 зазначеної вище норми до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а ч.1.ст.526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Позивач зазначає, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредиту, процентів за його користування, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом.
Згідно ч.2. ст. 1050 (параграф 1, Глава 71) ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Таким чином, вказані вище докази вказують на те, що відповідач отримала на підставі кредитного договору №5318 від 19 жовтня 2013 року кредитні кошти на ремонт житла в розмірі 40 000 грн., на умовах його строковості зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, зі сплатою 4 % в місяць від залишку суми кредиту (48 річних) з останньою датою повернення кредиту 31 жовтня 2015. Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконує. Зазначені обставини є підставою для задоволення вимог кредитора щодо дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Крім того, суд встановив, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 19.10.2013 між спілкою та ОСОБА_2, а також з ОСОБА_3 укладено договори поруки №5318а та №5318б, згідно яких поручителі взяли на себе обов'язок відповідати за зобов'язаннями ОСОБА_1 по договору кредиту (а.с.9,10).
Згідно частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.
В матеріалах справи також містяться листи кредитора якими він повідомляв боржника та його поручителів про необхідність сплати боргу по договору кредиту та рекомендованим повідомленням відділення зв'язку про вручення листів боржникам (а.с.19-25).
Зазначені обставини переконують суд в наявності підстав для задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів, як солідарних боржників. Крім того, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. В даному випадку при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 378,90 грн. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 526, 626, 629,553,554, 1048-1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 61, 88, 197, 212-218,224-233 ЦПК України, суд
Згідно ч.3 ст.232 ЦПК України повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: Т.Б.ЖИКЕВИЧ