Категорія 27 Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Оніщука В.В., Медвецького С.К.

при секретарі : Франчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулося в суд із позовом до відповідача, вказуючи, що 30 січня 2012 року між сторонами укладено договір про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки, того ж дня було укладено додаткову угоду про відкриття кредитної лінії працівникам, з якими у АТ «Брокбізнесбанк» реалізовано зарплатний проект, додаткова угода є невід'ємною частиною договору. За умовами кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 5 900 грн. на строк з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28,0% річних на споживчі цілі. Позивач протягом 31.01 - 01.02.2012 року видав відповідачу кредитні кошти в загальній сумі 5900 грн. Оскільки відповідач належним чином умов договору не виконав, станом на 12.03 2015 року утворилася заборгованість на суму 13 813,11 грн. з яких: 2887, 58 грн. - основний борг, 2921,65 грн. - заборгованість зі сплати процентів, 5829,80 грн. - неустойка, 312, 31 грн.- 3% річних, 1861,77 грн. - інфляційні втрати, яку банк просив стягнути на свою користь.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість в сумі 7983,31 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення пені, ПАТ «Брокбізнесбанк» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його змінити та задовольнити позовну вимогу про стягнення пені частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь банку пеню в сумі 2430,65 грн.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення заборгованості, місцевий суд мотивував свої висновки тим, що позивачем доведено обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення заборгованості за договором, зі сплати процентів, 3% річних та інфляційних втрат. Однак, відмовляючи в стягненні пені, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, визначений п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Судом встановлено, що 30 січня 2012 року між сторонами укладено договір № 40543 про відкриття та обслуговування спеціального карткового рахунку міжнародної платіжної картки, того ж дня було укладено додаткову угоду № KL-30/01/12-302 про відкриття кредитної лінії працівникам, з яким у АТ «Брокбізнесбанк» реалізовано зарплатний проект, додаткова угода є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до п. 1 кредитного договору спеціальний картковий рахунок обслуговується за кредитною схемою.

За умовами п. 2 кредитного договору банк надає власнику рахунку грошові кошти у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості в сумі 5 900 грн. на строк з 30.01.2012 року по 29.01.2013 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 28,0% річних, на споживчі цілі.

Згідно п. 16 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та/або строків сплати процентів за користування кредитними коштами, та/або комісії банк має право нарахувати власнику рахунку неустойку за кожний день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п.2 Кредитного договору, від суми простроченої заборгованості. Неустойка нараховується із розрахунку фактичної кількості днів у місяці та році.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що на порушення взятих на себе зобов'язань за договором відповідач не повернув суми отриманих коштів, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, а також передбачена умовами договору пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань.

Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Частиною першою статті 258 ЦК України встановлено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Так, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення пені (ч. 2 ст. 258 ЦК України).

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки на дату закінчення строку дії кредитної лінії, а саме 29.01.2013 року, грошові зобов'язання за договором відповідачем не виконано, позивач здійснював нарахування пені за порушення цих зобов'язань протягом усього часу прострочення сплати заборгованості.

Із розрахунку, доданого до позовної заяви вбачається, що останньою датою нарахування пені є 11 березня 2015 року.

До суду позивач звернувся 06 травня 2015 року.

Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з наступного дня після 29 січня 2013 року, а до суду він звернувся 06 травня 2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, а саме за період 06 травня 2014 року - 11 березня 2015 року.

А тому, стягненню, згідно з розрахунком, підлягає сума пені в розмірі 2 430,65 грн., що складається з: 1373,38 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 1057,27 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення пені підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» пені в сумі 2430, 65 грн., що складається з 1373,38 грн. - пені за прострочення сплати кредиту та 1057,27 грн. - пені за прострочення сплати процентів.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» пеню в сумі 2430,65 грн., що складається з 1373,38 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та 1057, 27 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.І.Чорний

Судді: (підпис) В.В.Оніщук

(підпис) С.К.Медвецький

З оригіналом вірно: