Справа № 415/4435/14-ц
Провадження № 2/415/1737/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

при секретарі Іпатко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 20.01.2011 року ОСОБА_1 20.02.2011 року отримала кредит у розмірі 9000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо змін кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним і банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобовязань за договором на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплатити винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У порушення ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2014 року має заборгованість 22 398,10 грн., яка складається з наступного: 14 477,02 грн. заборгованість за кредитом; 6048,92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 329,36 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 1042,77 грн. штраф (процентна складова). На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 22 398 гривень 10 копійок за кредитним договором б/н від 20.01.2011 року та судові витрати.

Представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, до суду подала письмову заяву з проханням розглядати справу без їхнього представника, на позовних вимогах наполягають.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причину неявки суд не повідомила, однак подала до суду письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви на видачу кредиту від 20.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9 000, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить власноручний підпис відповідача у заяві.

Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених цим договором.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або в установленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за договором.

Відповідно до п. 1.1.2.4. Умов, позичальник зобовязується при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів банку, звернутися до банку для розірвання договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 20.01.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом на 30.09.2014 року становить 22 398, 10 грн., яка складається з наступного: 14 477, 02 грн. заборгованість за кредитом; 6 048, 92 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 329, 36 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина) та 1 042, 77 грн. штраф (процентна складова).

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитом у сумі 14 477, 02 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 6 048, 92 грн., знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами і вважаються судом доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у сумі 329, 36 грн., а також штрафів у сумі 500,00 грн. фіксована частина та 1042, 77 грн. процентна складова, суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам-підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Згідно з копією паспорта громадянина України серії ЕМ 964431, виданого 2 МВМ Лисичанського МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_1 з 24.07.2001 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим суд доходить висновку про те, що на дані договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

Так, згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 20.01.2011 року, укладеним між ПриватБанком та ОСОБА_1, у графах 13 (сума комісії та пені) та 14 (сума комісії та пені накопичувальним підсумком) зазначено, що станом на 30.09.2014 року є заборгованість у сумі 329, 39 грн.

Однак, з наданого розрахунку заборгованості та інших матеріалів справи суд позбавлений можливості встановити, яка саме сума заборгованості по комісії, а яка саме по пені, у звязку з чим вважає за необхідне у задоволенні даної позовної вимоги відмовити, оскільки вважає недоведеним ані в судовому засіданні, ані письмовими доказами той факт, що заборгованість у сумі 329, 39 грн. це заборгованість саме за комісією, а не за пенею, на нарахування якої накладено мораторій згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

Крім цього, позивачем у позовній заяві зазначено, що він просить стягнути з відповідача штрафи, які нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, які позичальник зобовязаний сплатити банку при порушенні ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів. Однак, з наданого розрахунку заборгованості та інших матеріалів справи суд позбавлений можливості встановити, за який саме період нараховані ці штрафи відповідачу та який період вважається позивачем початком порушення відповідачем строків платежів та по якому саме з грошових зобовязань. У звязку з чим суд вважає недоведеним той факт, що штрафи були нараховані не у період дії мораторію згідно із Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею та комісією у сумі 329, 36 грн., а також штрафів у сумі 500,00 грн. фіксована частина та 1042, 77 грн. процентна складова, не підлягають задоволенню.

Щодо твердження відповідача про те, що вона має докази сплати заборгованості за кредитним договором, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи, а саме: з наданих відповідачем ОСОБА_1 копій квитанцій, вбачається, що ОСОБА_1 дійсно сплачувались гроші на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитом, однак не за кредитним договором б/н від 20.01.2011 року, який є предметом даного спору, а за іншим кредитним договором № 1206/4008CLBPS від 28.11.2013 року.

Виходячи з вищенаведеного, суд не приймає до уваги посилання відповідача на сплату нею заборгованості за кредитним договором б/н від 20.01.2011 року, відповідно до наданих копій квитанцій, та не приймає ці квитанції в якості належних та допустимих доказів часткового виконання боржником своїх зобовязань перед кредитором, оскільки вони не стосуються предмету даного спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № PROM8BI664 від 28.10.2014 року про сплату судового збору в сумі 243,60 грн.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 625, 626, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ід.н. НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 20.01.2011 року у сумі 20 525 (двадцять тисяч пятсот двадцять пять) грн. 94 коп., яка складається з наступного: 14 477 (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят сім) грн. 02 коп. заборгованість за кредитом; 6 048 (шість тисяч сорок вісім) грн. 92 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА