Справа № 369/8402/14 Головуючий у І інстанції Пнкевич Н.С.
Провадження № 22-ц/780/2613/15 Доповідач у 2 інстанції Іванова І. В.
Категорія 51 19.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Олійника В.І., Сліпченка О.І.

при секретарі - Микитенко Д.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що відповідач є батьком неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає і знаходиться на її утриманні. Батько дитини не займається вихованням сина, не цікавиться його долею, не забезпечує матеріально, аліменти, стягнуті судом не сплачує. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов'язків батька щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, з сином не спілкується, влітку 2012 року безпідставно відмовився надавати дозвіл на виїзд за кордон, син не бажає спілкуватись з батьком, тому просила суд позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись що дійсно між ними після розірвання шлюбу склались напружені та неприязні відносини і щодо поділу майна, місця проживання дитини, сплати аліментів, участі батька у вихованні дитини. Аліменти він намагався сплачувати, але позивачка не повідомляла його про рахунок для перерахування коштів або адресу проживання. Відповідачка чинить перешкоди щодо участі його у вихованні дитини, не дає побачень з ним, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивачка не погоджуючись з рішенням суду подала апеляційну скаргу, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову. Вважає рішення незаконним, передчасно винесеним без надання третьою особою висновку, не з'ясувавши думку прокурора і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неповним з'ясуванням та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням процесуальних прав позивача та малолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, дослідивши висновок органу опіки і піклування, заслухавши пояснення учасників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони є батьками, неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 липня 2012 року шлюб між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 08 квітня 2013 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з матір'ю ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини всіх доходів громадян, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 17 жовтня 2012 року.

На виконання вказаного рішення 25 жовтня 2013 року видано виконавчий лист №2-3710/12, який поданий позивачкою для примусового виконання до відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області.

Постановою відділу ДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області від 24 вересня 2014 року виконавче провадження закінчено, виконавчий лист направлений на виконання до відділу ДВС Печерського РУЮ в м.Києві.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, яке набрало законної сили було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення аліментів з доходу, стягнення неустойки за прострочення аліментів.

Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 визначено способи участі у вихованні дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та вирішено усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Зазначені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що доказів ухилення ОСОБА_3 від виконання обов'язків батька, не піклування про духовний розвиток дитини, не забезпечення його матеріально тривалий час, суду не подано.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками.

Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57- 60 ЦПК України.

У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу відповідач повинен довести, що він належним чином виконує свої батьківські обов'язки.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що від виконання своїх батьківських обов'язків не ухиляється. Крім того, зазначив, що позивачка перешкоджає йому спілкуватися з сином та брати участь у його вихованні, про що надав відповідне рішення суду.

Орган опіки та піклування Києво-Святошинської РДА вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що до апеляційного суду надано відповідний висновок.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, достатніх доказів для застосування такого заходу, як позбавлення батьківських прав з огляду на поведінку відповідача, позивачка не подала.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовано дійшов висновку про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який може унеможливити в подальшому відновлення відносин батька та сина, що узгоджується з роз'ясненнями, викладеними у п. 18 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав».

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи та дослідив надані докази, виніс законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не є підставою для скасування чи зміни рішення суду.

Керуючись ст.ст. 308,314,315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :