Справа № 461/5002/15-ц
Провадження № 2/461/1311/15
УХВАЛА

19.05.2015 року суддя Галицького районного суду міста Львова в складі ОСОБА_1, розглянувши заяву позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ідея Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», про зверенення стягнення на предмет застави -

в с т а н о в и в:

30.04.2015 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», про зверенення стягнення на предмет застави. Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позовної заяви щодо предмета позову автомобіля, що належить ОСОБА_3, а саме транспортного засобу KIA CERATO, 2010 р.в., колір червоний, номер шасі (кузова, рами) VIN-Y6DFW612BB5309482 KNAFW612BA5309482, реєстраційний №АЕ2050ЕМ шляхом: оголошення транспортного засобу у розшук з орієнтуванням органів державної автомобільної інспекції МВС України та застосуванням автоматизованої системи відеоконтролю «РУБІЖ», вилучення транспортного засобу, передачі вилученого транспортного засобу заставодержателю - ПАТ «Ідея Банк» на відповідальне зберіганню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ч.3 ст. 151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, данні про особу відповідача, а також відповідність заходу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Так, за змістом ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, однак, суддя звертає увагу на те, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не має процесуальної можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення при задоволенні позову, як того вимагає п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Крім того, вилучення у заставодавця та передання на відповідальне зберігання заставодержателю транспортного засобу, який є предметом спору та предметом договору застави транспортного засобу суд вважає передчасним, оскільки на даній стадії провадження неможливо встановити порушення відповідача виконання умов кредитного договору. До того ж, суд звертає увагу позивача на те, що за умовами договору застави транспортного засобу, у випадку задоволення позову повністю, він має переважне перед іншими кредиторами право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Однак, в силу цієї норми ЦПК України ПАТ «Ідея Банк» не надав жодного належного доказу у підтвердження своїх доводів про те, що відповідач уникає контакту з ПАТ «Ідея Банк», не відповідає на телефонні дзвінки, переховується за вказаною в кредитному договорі та договорі застави адресою, не надає предмет застави для огляду, у звязку з чим у позивача є стійкі побоювання щодо неповернення грошових коштів та незаконного відчуження останнім автомобіля, відтак суд не встановив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливить виконання рішення суду в майбутньому.

Керуючись ст.ст. 60, 151-153, 209-210 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

в задоволенні заяви ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ідея Банк» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гарант Плюс», про зверенення стягнення на предмет застави - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня отримання її копії до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м. Львова.

Суддя Є.Д. Лялюк