Справа № 201/5889/15-ц
Провадження № 2/201/1934/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Ходаківського М.П.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.,

за участю позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Самсонової Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Ферронік» про зобов'язання розірвати договір, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Ферронік» про зобов'язання розірвати договір.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в районі АДРЕСА_1 нещодавно розпочато будівництво. Будинок позивача знаходиться неподалік з вказаним будівництвом, від якого тремтять стіни у його будинку, що викликає стурбованість та завдає шкоди не тільки йому, а іншим особам. Після завершення будівництва будинок буде підключено до загальних систем електро- газо- водо- і теплопостачання мікрорайону, де проживає позивач, що призведе до погіршення їх роботи. На вказаному місці будується житловий комплекс, який складатиметься з 25 поверхів, замовником цього будівництва є ТОВ фірма «Ферронік», а виконавцем є ТОВ «ДСК-17» між якими укладено відповідний договір. Тому просив суд зобов'язати відповідача розірвати договір з ТОВ «ДСК-17» та задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, з підстав викладених у позові, також указував про те, що йому стало відомо про укладення договору з ПСМП «Строитель-П» та необхідність зобов'язання ТОВ Фірма «Ферронік» у зв'язку з цим розірвати договір з зазначеним підприємством.

Представник відповідача ТОВ Фірма «Ферронік» проти позову заперечувала, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 11 ЦПК України унормовано, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що 19 лютого 2008 року між ТОВ «Дніпропетровська будівельна компанія - 17» та ТОВ Фірма «Ферронік» укладено договір підряду № 2П/08 (а.с. 53-63).

16 серпня 2010 року між тими ж сторонами укладено додаткову угоду № 10 до Договору № 2П/08, якою розірвано вказаний договір (а.с. 64).

Згідно з приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виконання цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акценту) другою стороною.

Згідно з ч. 1-2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання, що й було зроблено сторонами договору у додатковій угоді до договору. У ч. 2 ст. 652 ЦК України вказано, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, за рішенням суду на вимогу заінтересованої особи за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Також п. 117 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 «Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві» внесення змін у договорі підряду чи його розірвання допускається тільки за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором підряду або законом.

Таким чином, приписами чинного цивільного законодавства не визначено такого способу відновлення порушеного права як зобов'язання судом іншої особи розірвати договір, а позивач за даним позовом не є стороною договору, а як сам він вказує є особою права якої порушуються у зв'язку з веденням будівництва біля його будинку.

Суд критично у сукупності з іншими доказами ставиться до тверджень позивача, що після завершення будівництва будинок буде підключено до загальних систем енергетичного та іншого забезпечення мікрорайону, де проживає позивач, що призведе до погіршення їх роботи, оскільки позивачем не надано, а судом не встановлено належних та достатніх доказів на підтвердження фактів викладених позивачем.

Таким чином, оцінивши надані докази, у їх сукупності та взаємозв'язку, вирішуючи по суті вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача розірвати договір, суд приходить до висновку, про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України судові витрати при відмові в задоволенні позову повинні покладатися на позивача, але зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору судові витрати не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма «Ферронік» про зобов'язання розірвати договір відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.П. Ходаківський