Номер провадження: 22-ц/785/2679/15
Головуючий у першій інстанції Плавич І.В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В., Гончаренко В.М.

з участю секретаря - Козак М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт", треті особи - ОСОБА_5, Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Теком", Приватне акціонерне товариство "Міська страхова компанія" про відшкодування майнової та компенсації моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року, -

встановила:

У квітні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом про відшкодування майнової та компенсації моральної шкоди і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилались на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року біля 12 год.15 хвилин в районі будинку № 4 по вул.І.Рабіна у між квартальному проїзді будинку з вини водія ОСОБА_5, сталося ДТП , який керуючи автомобілем марки "ГАЗ 2705", реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7, в результаті чого ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження,від яких помер на наступний день у лікарняному закладі.

Полісом № АА/0336550 ВАТ "Міська страхова компанія" 24.01.2011 року була застрахована цивільно-правова відповідальність ВАТ "Одесліфт" -власника наземного транспортного засобу-ГАЗ 2705 номерний знак НОМЕР_1,2007 року випуску,строком на 1 рік,який сплинув 23.01.2012 року.

З урахуванням того факту, що ОСОБА_5 на момент ДТП перебував в трудових відносинах із ВАТ "Одесліфт" позивачі вважали , що відшкодовувати шкоду, заподіяну працівником, повинно ТДВ "Одесліфт".

Оскільки померлий був чоловіком позивача ОСОБА_2 та батьком позивачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 , якими були здійсненні всі дії по лікуванню та похованню померлого ,чим витрачені кошти у розмірі 20782 грн. 58 коп. , позивачі перенесли душевні страждання та незручності у зв'язку зі смертю чоловіка та батька,чим була спричинена позивачам моральна шкода, позивачі остаточно просили стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Одесаліфт" на користь:

-ОСОБА_4 в рахунок відшкодування майнової шкоди у розмірі 20782 грн. 58 коп. та 120 000 грн. компенсації моральної шкоди; --ОСОБА_2 120 000 грн. компенсації моральної шкоди ;

-ОСОБА_3 120 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Позивачі просили стягнути з відповідача на їх користь судові витрати.

Рішення ухвалено у відсутність сторін та третіх осіб.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ВАТ "Одесліфт" на користь ОСОБА_2 - суму понесених витрат на лікування та поховання ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року - у загальному розмірі 20782,58 гривень.

Стягнуто з ВАТ "Одесліфт" на користь ОСОБА_2 суму компенсації заподіяної моральної шкоди - у розмірі 60000,00 гривень.

Стягнуто з ВАТ "Одесліфт" на користь ОСОБА_3 суму компенсації заподіяної моральної шкоди - у розмірі 60000,00 гривень.

Стягнуто з ВАТ "Одесліфт" на користь ОСОБА_4 суму компенсації заподіяної моральної шкоди - у розмірі 60000,00 гривень.

Стягнуто з ВАТ "Одесліфт" на користь держави - пропорційну частину суми неоплаченого судового збору - у загальному розмірі 2007,83 гривень.

В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю "Одесліфт", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду змінити та в частині задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди у розмірі 20782 грн. 58 коп. та стягнення судових витрат у розмірі 2007 грн. 83 коп. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення , яким у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 20782 грн. 58 коп. відмовити. В решті рішення ,відповідач вважає таким ,що не підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт" підлягає частковому задоволенню , а рішення суду першої інстанції скасуванню в частині стягнення з ТДВ "Одесліфт" на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 20782 грн. 58 коп. та на користь держави судового збору у розмірі 2007 грн. 83 коп., з ухваленням в цій частині нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог позивачів про стягнення компенсації моральної шкоди не оскаржено ,тому перегляду не підлягає.

Суд першої інстанції задовольняючи частково позов та стягуючи на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 20782 грн. 58 коп., виходив з того, що внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_5,який на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ВАТ "Одесліфт" , посилаючись на вимоги ст.1172 ,1201 ЦК України , позивач ОСОБА_2 понесла витрати на поховання чоловіка ,які підлягають відшкодуванню товариством.

Проте з такими висновками повністю погодитися не можна.

Колегія суддів частково погоджується доводами апеляційної скарги з наступного.

З матеріалів справи вбачається , що ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 12 годині 15 хвилин, ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки "ГАЗ 2705", реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснюючи рух в місті Одесі по вулиці І.Рабіна у між квартальному проїзді біля будинку № 4 скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7.

В результаті наїзду, ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого наступного дня в лікарні, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 20.07.2012 року (а.с.130).

Обставини події та вина ОСОБА_5 у заподіянні потерпілому ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень , підтверджується вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2014 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29.05.2014 року (а.с.15-28, 30-39) , не спростовується третьої особою ОСОБА_5 та відповідно до ч.3,ч.4 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Виходячи з встановлених , вироком Малиновського районного суду м.Одеси від 21.02.2014 року обставин події вбачається ,що ОСОБА_5 на момент ДТП перебув у трудових відносинах із ВАТ "Одесліфт" та керував належним підприємству автотранспортним засобом на правових підставах.

Відповідно до ч.1 статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Потерпілий ОСОБА_7 був чоловіком позивача ОСОБА_2,що підтверджується свідоцтвом про одруження ,серія НОМЕР_3 від 05.09.1986 р. (а.с.144) та проживав з позивачем в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 1162 від 11.10.2012 року (а.с.136).

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є доньками померлого ОСОБА_7,що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_4 від 27.08.1968 р. та НОМЕР_5 від 04.10.1966 р. (а.с.132,151).

Відповідно до наданих позивачами квитанцій про сплату послуг по організації та проведенню поховання , поминального обіду , та придбання за життя померлого медикаментів , були витрачені значні кошти (а.с.10-14).

Відповідно до ст. 1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Суд першої інстанції стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_2 майнову шкоду у розмірі 20782 грн. 58 коп. не врахував те, що таких позовних вимог ОСОБА_2 не заявляла та суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог ,оскільки з такими позовними вимогами звернулася ОСОБА_4 (а.с. 1-9,41).

Відповідно до наявних в матеріалах справи договору № 1294-ГО/65 від 17.01.2012 року (а.с.48-52), списку транспортних засобів про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності від 17.01.2012 року (а.с.53), полісу № АВ/1257282 від 24.01.2012 року , строком дії до 23.01.2013 року укладеного між ВАТ "Одесліфт" та ПрАТ "Міська страхова компанія" (а.с.54) вбачається , що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована страховою компанією.

Про наявність страхового полісу та права звернення позивачів до страхової компанії ,щодо отримання страхового відшкодування, відповідачем повідомлялися позивачі,що підтверджується листом від 30.07.2012 року № 07-12/619 (а.с.105) та не спростовувалося поясненнями позивача ОСОБА_4 , наданих колегії суддів в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначені у договорі ,грошову суму (страхову виплату) ,а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору .

Відповідно до п.35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV від 1.07.2004 року " для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування ,протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Виходячи із змісту зазначених норм права, різницю між сумою відшкодування, яка заподіяна внаслідок ДТП, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідачем 23.07.2012 року була складена та відправлена до страхової компанії заява про страховий випадок (а.с.107-108,109,110).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував вищенаведене та не врахував , що до правовідносин, які виникли між сторонами щодо відшкодування шкоди застосовуються положення Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV , оскільки цивільна відповідальність відповідача ТДВ "Одесліфт" на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивачів майнової шкоди у суду першої інстанції не було.

Матеріали справи не містять докази звернення позивачів до страхової компанії та отримання позивачами страхового відшкодування.

Позивачі не позбавлені права та можливості звернутися до страхової компанії з відповідними заявами про отримання страхового відшкодування, відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01.07.2004 року № 1961-IV.

Суд першої інстанції стягуючи з ВАТ "Одесліфт" суму майнової шкоди не звернув уваги на те, що правонаступником ВАТ "Одесліфт" є товариство з додатковою відповідальністю "Одесліфт" ,яке приймало участь у справі в якості відповідача та підстав для стягнення майнової шкоди з ВАТ "Одесліфт" у суду першої інстанції не було,тому допущена судом першої інстанції помилка у назві відповідача підлягає виправленню шляхом зміни рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачів компенсації моральної шкоди .

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини справи , неправильно застосовані норми матеріального права , що відповідно до п.1,п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду ,тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 20782 грн. 58 коп. та в частині стягнення судового збору на користь держави у розмірі 2007,83 грн.з ухваленням в цій частині нового рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України ,з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 80 коп., від сплати якого звільненні позивачі при зверненні до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт" задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2014 року в частині стягнення з ВАТ "Одесліфт" на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 20782 грн.58 коп. та в частині стягнення з ВАТ "Одесліфт" на користь держави судового збору у розмірі 2007 грн. 83 коп. скасувати і в цій частині ухвалити нове рішення .

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт", про стягнення майнової шкоди у розмірі 20782 грн.58 коп. відмовити.

Рішення в частині стягнення компенсації моральної шкоди на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 60000 грн. кожному з ВАТ "Одесліфт" змінити, вказавши про стягнення компенсації моральної шкоди на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по 60000 грн. кожному з Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт".

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Одесліфт" на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В решті рішення залишити без змін .

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.М. Гончаренко

Н.В. Комаровська