Номер провадження: 22-ц/785/4351/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2015 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 «Про стягнення заборгованості», -

ВСТАНОВИЛА:

19.11.2014 року позивач ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ML-509/013/2008 від 23.06.2008 року в розмірі 3951049,48 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654 грн.

В обгрунтування вимог, позивач посилався на те, що між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_2 23.06.2008 року був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримала кредит в сумі 100000 дол. США., зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання умов зобов'язання між банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки. Позивач посилався на те, що відповідачі умови кредитного договору виконують неналежним чином, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, заперечував з приводу його задоволення. Надав до суду заперечення, в яких зазначив, що позивачем пропущений строк позовної/ давності, оскільки банку стало відомо про порушення його права внаслідок неналежного виконання умов договору 10.01.2009 року, з моменту направлення відповідачу листа-вимоги про дострокове повернення суми кредиту та просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 до суду не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12.03.2015 року в задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було відмовлено з підстав спливу строку позовної давності.

27.03.2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» подали апеляційну скаргу на вказане рішення суду, по якій просять рішення районного суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення районного суду.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати або змінити рішення суду.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає частково.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з врахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно зясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення з відповідним позовом до суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком районного суду.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

23.06.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № ML-509/013/2008, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 100000 дол. США, які були направлені на рахунок позичальника.

В забезпечення належного виконання зобов'язань за вищезазначеним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 23.06.2008 року був укладений договір поруки № SR- 509/013/2008.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником .

29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, відповідно до умов якого останній набув право вимоги за даним кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Відповідно до ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору та вимогами ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, за ч. 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позику у тому обсязі та у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Позивачем додано розрахунок заборгованості по кредиту, відповідно до якого станом на 30.10.2013 року заборгованість складає 3 951 049, 48 грн., що еквівалентно 494 313,71 дол. США, яка складається з: 99056,55 дол. США, що еквівалентно 791759,08 грн. - заборгованість за кредитом; 7247,46 дол. США, що еквівалентно 57928,95 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 388009,69 дол. США, що еквівалентно 3101361,45 грн. - заборгованість за пенею.

Позивач просить стягнути з відповідачів зазначену заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.9.1 частини № 2 кредитного договору, незважаючи на інші положення кредитного договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у випадку невиконання позичальником своїх боргових зобов'язань та інших зобов'язань за кредитним договором. При цьому зобов'язання з вимоги, відправлено банком на адресу позичальника, повинно бути виконано позичальником протягом 30-ти календарних днів з дати відправки.

З матеріалів справи вбачається, що ЗАТ « ОТП Банк» надсилав ОСОБА_2 лист-вимогу про повне повернення кредитних коштів 16.01.2009 року, з якої вбачається, що враховуючи допущені порушення, банк на підставі п. 1.9 кредитного договору, вимагає дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором в повному обсязі.

Районний суд прийшов до висновку, що позивач дізнався про порушення свого права 10.01.2009 року, у звязку з чим строк позовної давності сплив 10.01.2012 року, а позивач звернувся до суду з дійсним позовом 19.11.2014 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком районного суду з наступних підстав.

23.09.2009 року ПАТ «ОТП Банк» звертались до Овідіопольського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який був залишений без розгляду ухвалою від 14.03.2010 року; 13.02.2012 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звертались до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який ухвалою суду від 22.08.2012 року залишений без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що строк позовної давності неодноразово переривався, а тому не сплив.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Початком перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку, через суд.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає підлягаючими задоволенню вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 99056,55 дол. США, що еквівалентно 791759,08 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 7247,46 дол. США, що еквівалентно 57928,95 грн., яка виникла у період з 23.10.2008 року по 05.05.2009 року та була визначена позивачем при зверненні до суду станом на 23.10.2013 року і не змінена позивачем за час судового розгляду справи.

Одночасно, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за пенею у розмірі 388009,69 дол. США, що еквівалентно 3101361,45 грн. підлягають частковому задоволенню.

Так, заборгованість за кредитом становить 99056,55 дол. США, що еквівалентно 791759,08 грн. та заборгованості по відсоткам за користування кредитом становить 7247,46 дол. США, що еквівалентно 57928,95 грн., а всього 106304,01 дол. США, що еквівалентно 849688,03 грн.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредитору у разі порушення боржником зобов'язання, згідно п.1 ст. 549 ЦК України. У пункті 3 цієї статті встановлене, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки, відповідно до п.1,2 ст. 551 ЦК України може бути грошова сума, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, згідно до п. 3 ст. 551 ЦК України, може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, з наведеного вбачається, що розмір неустойки у вигляді пені, яка нарахована банком у розмірі 388009,69 дол. США, що еквівалентно 3101361,45 грн. значно перевищує розмір збитків у розмірі 106304,01 дол. США, що еквівалентно 849688,03 грн., у вязку з чим колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до розміру збитків банку, а саме до 106304,01 дол. США, що еквівалентно 849688,03 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає рішення районного суду підлягаючим скасуванню з підстав, передбачених п.п. 1,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 ( ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» ( , п/р 3333 в ПАТ «ОТП Банк м. Київ, МФО 300528) заборгованість по кредиту 791759,08 грн., еквівалент 99056,55 доларів США; заборгованість по процентам 57928,95 грн., еквівалент 7247,46 доларів США; заборгованість за пенею 849688,03 грн., а всього стягнути 1699376,03 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (, п/р 3333 в ПАТ «ОТП Банк м. Київ, МФО 300528) у відшкодування витрат за сплату судового збору по 2740,40 грн. з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

30.09.2015 року м. Одеса