АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/388/15 Головуючий 1 інстанції - Скотар А.Ю.
Справа № 643/1580/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - спадкові
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Трішкової І.Ю., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря - Костенко Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про встановлення факту особистої приватної власності на грошові вклади та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх матір - ОСОБА_5. Спадкове майно після смерті матері складається з грошових вкладів, розміщених в різних банках України. Грошові кошти матір накопичувала особисто протягом життя, працюючи на відповідальних посадах та отримуючи велику зарплатню, а в наступному пенсію. Відповідач є чоловіком померлої, під час подружнього життя з ОСОБА_5 ніколи не працював, перебував на утриманні померлої і не приймав особистої участі в утвореній грошових вкладів. Позивачі просили визнати, що грошові вклади, відкриті на ім'я ОСОБА_5 є особистою власністю останньої та визнати право власності на 1/3 частину вказаних вкладів за кожним з позивачів в порядку спадкування за законом.

Відповідач проти задоволення позову заперечував. Пояснив, що перебував у шлюбі з ОСОБА_5 майже сорок років, до самої смерті останньої. Під час подружнього життя між ними були гарні стосунки, вони мешкали разом та вели сумісне господарство. З 1966 року по 1992 рік він працював водієм таксі, отримував велику зарплату, а з 1992 року перебуває на пенсії. Протягом всього життя зароблені ним кошти вносились до спільного сімейного бюджету.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року позовну заяву задоволено частково. Визнано за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожною у порядку спадкування за законом право власності по 1/6 частині вкладів на рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахуванням нарахованих відсотків по кожному з рахунків. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися з апеляційною скаргою, просять рішення районного суду змінити в частині незадоволення в повному обсязі позовних вимог, ухвалити рішення яким встановити факт права особистої власності ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, на грошові вклади на її ім'я, відкриті в банківських установах. Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожною в порядку спадкування за законом право власності по 1/3 частині грошових вкладів, відкритих на ім'я їх матері ОСОБА_5. В обгрунтування апеляційної скарги посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказують на ті ж обставини, що і в суді першої інстанції.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках померлої ОСОБА_5, є спільною сумісною власністю померлої з її чоловіком ОСОБА_3, частки яких у вказаному майні, відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України, є рівними. Тому позивачам належить право власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 по 1/6 частині від вкладів, виходячи з того, що до спадкової маси входить 1/2 частина майна, що належить померлій ОСОБА_5 і ОСОБА_3, як подружжю.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає вимогам закону, обставинам справи та зроблений у відповідності із зібраними у справі доказами.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5, спадкове майно після смерті якої складається з грошових вкладів, розміщених в різних банках України.

Позивачі є доньками померлої ОСОБА_5, а відповідач -чоловіком останньої, тобто всі з вказаних осіб є спадкоємцями першої черги за законом після померлої (а.с. 6, 8, 10, 13, 97-100).

Позивачі в межах передбаченого законом строку звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_5, а відповідач є таким, що прийняв спадщину, відповідно до положень ст. 1268 ЦК України (а.с. 19, 146, 152, 160, 175).

Згідно наданої інформації банків та матеріалів спадкової справи за життя на ім'я померлої ОСОБА_5 відкрито рахунки у кількох банківських установах, на яких зберігаються грошові кошти. Всі з вказаних рахунків відкрито в період шлюбу з ОСОБА_3 (а.с. 82, 91, 93. 169- 177).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за хвороба тощо) самостійного заробітку.

Аналогічне положення закріплено і в ст. 22 КЗпШ України в редакції 1969 року.

Матеріали справи свідчать, що відповідач ОСОБА_3, будучи працездатним, мав постійну роботу та стабільний заробіток, про що свідчить його трудова книжка. Після досягнення пенсійного віку відповідач отримує відповідні пенсійні виплати (а.с. 128-136, 191-198).

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачі не надали доказів, що ОСОБА_3 не приймав участі в набутті спільного майна, в даному випадку грошових заощаджень.

Згідно ч. 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності є зарплата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету або внесені на його особистий рахунок у банківську (кредитну) установу.

В зв"язку з наведеним судова колегія знаходить, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що грошові кошти, які знаходяться на рахунках померлої ОСОБА_5, є її спільною сумісною власністю померлої з ОСОБА_3, частки яких у вказаному майні є рівними відповідно до положень ч. 1 ст. 70 СК України.

За таких обставин суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 частково та визнав за ними право власності на грошові вклади в порядку спадкування за законом за кожною по 1/6 частині від вказаних вище вкладів, виходячи з того, що до спадкової маси входить 1/2 частина майна, що належить ОСОБА_5 і ОСОБА_3, як подружжю та відмовив в задоволенні позову щодо визнання вказаних грошових вкладів, відкритих на ім'я померлої ОСОБА_5 її особистою власністю. Посилання апелянта та її представника, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог безпідставне, що вбачається з позовної заяви.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, надані сторонами докази.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Вони фактично повторюють доводи, викладені позивачами в судовому засіданні суду першої інстанції та не спростовують висновків районного суду.

За таких обставин підстав для зміни або скасування судового рішення судова колегія не вбачає. Відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: