Справа № 489/1437/15-ц
Номер провадження 2/489/1224/15
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

21 травня 2015 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (далі-позивач або Банк) до ОСОБА_2 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, на умовах якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованність, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем основного зобов'язання.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27179,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 16999,99 грн., заборгованості за відсотками 7794,43 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 614,35 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1270,44 грн.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідач в судове засіданняне зявився, про час і місце розгляду справи 20.04.2015 та 21.05.2015 повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

29.11.2010 позивачем було надано відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, за умовами якого позивач надав відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов'язувався повернути його та сплатити відсотки.

Позивач в позовній заяві зазначив, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем була надана суду анкета-заява, яка засвідчила факт укладення даного договору. Згода відповідача підтверджується його підписом.

На основі укладеного між позивачем та відповідачем договору суд робить висновок про виникнення зобов'язальних правовідносин між сторонами, відповідно до яких позивач зобов'язувався надати грошові кошти відповідачу в розмірі та на умовах, встановлених в договорі, а відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ч. 1 ст. 527 ЦК України зазначається, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 530 цього кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 29.11.2010 вбачається, що відповідач має заборгованість за даним договором, що підтверджує факт порушення ним умов кредитного договору та не виконання зобов'язань, що випливають з нього.

В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказується, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з розрахунку заборгованість становить 27179,21 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 16999,99 грн., заборгованості за відсотками 7794,43 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 614,35 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 1270,44 грн. Відповідно до наданої позивачем довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти відповідача, кредитний ліміт з 24.05.2013 змінювався, проте в 12.04.2014 становив 17000,00 грн.

Що стосується заборгованості за відсотками, то згідно доданих до позовної заяви Тарифів базова ставка становить 2.5% в місяць. Відтак, враховуючи зазначені в розрахунку заборгованості відомості, що також додається до позовної заяви, сума прострочення виконання зобов'язання відповідачем починається з червня 2013 року по кінець грудня 2014 року. На підставі цих даних суд приходить до висновку, що заборгованість за відсотками становитиме 7794,43 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача штраф за кредитним договором у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1270,44 грн. (процентна складова).

Відповідно до положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, в п.1.1.5.20 Умовах та правилах надання банківських послуг зазначається, що при порушенні клієнтами строків плати по будь-якому грошовому зобов'язанні, клієнт повинен оплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом. Фактично цим документом встановлено подвійну цивільну відповідальність за одне й теж саме правопорушення. За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача подвійного штрафу за невиконання ним одного кредитного зобов'язання порушує принцип встановлений ст. 61 Конституції України.

На думку суду, зазначена вимога позивача підлягає задоволенню лише в частині, а саме щодо стягнення з відповідача 1270,44 грн штрафу за кредитним договором.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Проте в ч. 1 ст. 259 ЦК України зазначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відтак, відповідно до п 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг передбачено збільшення позовної давності до 50 років.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 266,79 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-214, 226 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 р. н., ідент. код - НОМЕР_1, зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість в сумі 26679 (двадцять шість тисяч шістсот сімдесят дев'ять) грн. 21 коп., а саме: 16999,99 грн. - заборгованість за кредитом, 7794,43 грн.- заборгованість за відсотками, 614,35 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 1270,44 грн. - штраф за кредитним договором № б/н від 29.11.2010

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 266,79 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив , за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв