Провадження № 2/521/474/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 грудня 2015 року

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гуревського В.К.

за секретаря Ардаковської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення солідарно з відповідачів суми боргу за кредитними договорами, заборгованості за відсотками, пені, а також судового збору, посилаючись на такі обставини. 18 січня 2007 року сторони уклали договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 120000,00 доларів США строком до 18 січня 2028 року зі сплатою 12,3% річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором. В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, Банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки № 85952, а також у забезпечення банком приймається застава нерухомості, а саме: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Відповідно до договорів поруки поручитель - ОСОБА_2 поручилась за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань у повному обсязі. У зв'язку з тим, що позичальник належним чином свої обов'язки не виконує, станом на 02 липня 2013 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 січня 2007 року у розмірі 138328,35 дол. США, що на день НБУ складає 1105658,50 грн., з яких: 113692,16 дол. США, що на день НБУ становить 908741,43 грн. - кредитна заборгованість; 24636,19 дол. США, що на день НБУ становить 196917,07 грн. - заборгованість по процентам, та суму боргу щодо сплати пені, за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 25790,30 грн., з яких: - 662,67 дол. США, що на день НБУ становить 5296,73 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; - 2563,94 дол. США, що на день НБУ становить 20493,57 грн. - пеня за прострочення сплати процентів, на підставі цього позивач вимагає стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за кредитним договором та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Відповідач ОСОБА_1 надала до суду заперечення на позов, за яким просила суд відмовити у задоволенні позову позивача, зазначивши, що у якості забезпечення виконання зобов'язань позичальником було надано банку в іпотеку нерухоме майно: квартиру № 26, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середня, будинок № 10 що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: приміщення 1-го поверху: кухня - 1, пральня - 2, туалет - 3, коридор - 4, гараж - 5, підсобне - 6; 2 - го поверху: жилі 7, 11, 12, коридор - 8, ванна - 9, підсобне - 10, гардероб - 13, загальною площею 230,7 кв. м., житловою площею 86,3 кв. м. Відповідач проживала у наданій в іпотеку квартирі однією сімєю з чоловіком ОСОБА_3 та двома малолітніми дітьми ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6. 31 січня 2011року помер ОСОБА_6, свекр відповідача, та 19 жовтня 2011року помер ОСОБА_3, чоловік відповідача. Після смерті чоловіка та свекра у відповідачки склалося вкрай скрутне становище, було втрачено джерело надходження грошових коштів у зв'язку і з чим виникла прострочена заборгованість за кредитом та відсотками по кредиту. Через короткий проміжок часу ОСОБА_1 потрапила до психіатричної лікарні де проходила систематичне лікування. Також відповідач зазначила, що жодний аркуш копії позовної заяви та доданих документів надісланих їй судом, представником позивача не засвідчено належним чином. З урахуванням встановленого, відповідач ОСОБА_1 вказує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які доказують законність позовних вимог позивача, оскільки їй надійшли лише звичайний копії не засвідчених належним чином документів.

Відповідач також зазначила, що довідки - розрахунки долучені до позовної заяви позивача підписані особою, яка не мала на це повноважень опираючись на п. 2 ч. 1 ст. 42 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені, зокрема, довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника. Таким чином відповідач вказує, що у тексті довіреності відсутнє доручення щодо підписання довідок - розрахунків заборгованості по кредиту ОСОБА_7 тому зазначені документи з розрахунками не відповідають вимогам належності та допустимості доказів.

Зі змісту договору відповідних правових норм у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів.

ОСОБА_1 заперечує процентну ставку, яка застосовувалась позивачем при розрахунку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 18 січня 2007 року, адже відповідно до п. 1.3.1. Кредитного договору, за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,3% відсотків річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2. даного договору. У випадку якщо банк не повідомив позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку, передбаченому п. 10.2. даного договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому періоді. Сторони погодили, що при настанні будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 п. 10.2. договору, Банк може збільшити розмір процентної ставки за договором в наступному порядку: - Банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дня зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення повідомляє позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього Договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси; - такий новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у повідомлені банку до позичальника, без укладання сторонами відповідної угоди про внесення змін до цього договору. Останнім абзацом п. 10.2. кредитного договору визначено, що про збільшення процентної ставки банк протягом 7 (семи) календарних днів з дати її збільшення письмово повідомляє позичальника, шляхом направлення останньому поштою відповідного повідомлення банку за адресою позичальника, що вказана у розділі 13 цього договору, або за іншою адресою, яку позичальник письмово повідомив банку при зміні адреси. В такому повідомленні банком зазначається новий розмір процентної ставки та дата з якої розпочато застосування цього нового розміру ставки. Банком, на адресу позичальника подібні повідомлення не надсилались; та докази відсутні у матеріалах цієї справи, тобто це свідчить про незаконність та не обґрунтованість підвищення відсоткової ставки по кредитному договору до рівня 24,6%.

Таким чином, застосування подвійної відсоткової ставки на прострочений кредит є безпідставним та неправомірним, оскільки відсоткова ставка підвищувалась з 18 лютого 2011 року, хоча, банк не мав право на це з 10 січня 2009 року. Відповідно до розрахунку наданого банком сума всіх подвійних відсотків (24,6%), які безпідставно нараховувались за начебто існуючу прострочену заборгованість по кредиту становить 24636,19 доларів США. Не підлягає до стягнення половина від суми подвійних відсотків, 24636,19 доларів США /2 = 12318,10 доларів США. Крім того, не підлягає до стягнення пеня, що непередбачена договором, а саме 662,67 + 2563,94 = 3226,61 доларів США, оскільки відповідно до п. 8.1. діючого кредитного договору пеня нараховується в розмірі подвійної ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені. Відповідно до розрахунку, наданого банком, позивач безпідставно вимагає нараховану в валюті на валюту (а не еквівалент) пеню, не враховуючи що офіційний обмінний курс мав визначатися для кожного місяця окремо.

Відповідач ОСОБА_2 надала до суду заперечення на позов, просила суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 18 січня 2007 року, згідно якого ОСОБА_1 було надано кредит в сумі 120000,00 доларів США строком по 18 січня 2028 року, в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором із ОСОБА_2 було укладено Договір поруки № 85952 від 18 січня 2007року, за яким ОСОБА_2 зобов'язалась відповідати перед позивачем за невиконання ОСОБА_1 зобов'язань, які виникли з кредитного договору, укладеного між АКІБ УкрСиббанк та ОСОБА_1. ОСОБА_2 не була жодним чином проінформована позивачем щодо необхідності виконання зобов'язань за договором поруки, у тому числі, як того вимагає встановлений договором поруки п.2.2., п.5.7. порядок повідомлення позивачем поручителя щодо необхідності такого виконання. Крім того, ще однією обставиною, наявність якої свідчить про відсутність вини ОСОБА_2, є непред'явлення позивачем до неї вимог щодо сплати пені за порушення зобов'язань за договором поруки. Згідно п.3.2. Договору поруки, у випадку невиконання поручителем вимоги кредитора, пред'явленої згідно умов п.2.2. Договору поруки, поручитель сплачує кредитну заборгованість із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення поручителем виконання своїх зобов'язань за Договором поруки за кожен день прострочення. Згідно п. 2.2. Договору поруки, у випадку невиконання боржником ОСОБА_1 своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10-й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом). Позивачем на підтвердження факту дотримання строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, та умов договору поруки щодо пред'явлення вимоги до поручителя, доказів надіслання до ОСОБА_2 такої вимоги рекомендованим листом суду не надано та, вочевидь, надано і не може бути, оскільки така вимога не надсилалася.

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк її припинення не встановлено, тому згідно з вимогами вищевказаних норм матеріального права порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, підставою для припинення договору поруки може бути недотримання кредитором строку пред'явлення до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів. Таким чином, враховуючи те, що: - в липні 2013 року позивачем були заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1, у зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань за кредитним договором, стосовно стягнення всієї суми заборгованості достроково; - до ОСОБА_2 не було пред'явлено вимогу про виконання зобов'язань за кредитними договором, оскільки позивачем не був виконаний встановлений в договорі поруки чіткий порядок повідомлення позивачем ОСОБА_2 про таку вимогу, що виключає будь-який альтернативний порядок її пред'явлення; - у позивача немає права на позов до ОСОБА_2, у зв'язку з відсутністю порушення останнім зобов'язань за договором поруки, а отже і вини перед позивачем; в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, - з часу подання позивачем до ОСОБА_1 позову (тобто з часу застосування позивачем права на повернення кредиту достроково) минуло вже більше року, а отже, у супереч вимог чинного законодавства, позивачем не було пред'явлено до ОСОБА_2 вимоги протягом 6 місяців, від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, оскільки зі змісту договору поруки вбачається, що строк її припинення не встановлено, то порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дні настання строку виконання основного зобов'язання, настання строку виконанні зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням Позивачем права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя. Враховуючи те, що позивачем були заявлені позовні вимоги до ОСОБА_1 в липні 2013 року, у зв'язку з невиконанням останнім зобов'язань за кредитним договором, стосовно стягнення всієї суми заборгованості достроково, а станом на 09 грудня 2014 року ОСОБА_2 досі не було повідомлено, в порядку передбаченому договором поруки, про необхідність виконання кредитних зобов'язань за ОСОБА_1, то відповідно до ч. 4. ст. 559 ЦК України договір поруки №85952 від 18 січня 2007 року є припиненим.

Представник позивача заперечив проти позиції відповідачів, пославшись на правову позицію Верховного Суду України по справі №6-263цс15 від 07 жовтня 2015 року. Крім того, представник позивача вказав, що в матеріалах справи мають місце копії поштових повідомлень від банку на адресу відповідачів про направлення вимог щодо погашення заборгованості.

Представники відповідачів заперечили підписи на означених копіях, суд зобовязав представника позивача надати суду для огляду оригінали цих поштових повідомлень. Вимога суду представником позивача виконана не була.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в позовних вимогах має бути відмовлено з таких підстав.

Судом встановлено, що 18 січня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (зараз Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 120000,00 доларів США строком до 18 січня 2028 року зі сплатою 12,3% річних за користування кредитними коштами, а відповідач зобов'язався сплачувати мінімальні платежі, встановлені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливих штрафних санкцій, а також відшкодування збитків, пов'язаних із порушенням умов кредитного договору, згідно п. 2 кредитного договору, Банк укладає в день укладення цього договору з ОСОБА_2 договір поруки № 85952, а також у забезпечення банком приймається застава нерухомості, а саме: трикімнатна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до договору поруки ОСОБА_2 виступила поручителем та зобов'язалась солідарно з позичальником відповідати перед банком за виконання зобов'язань по вищезазначеним кредитним договорам, в тому повернення суми кредиту, нарахованих процентів, комісій та неустойки (штрафу, пені) та витрат банку пов'язаних із стягненням заборгованості.

Станом на 02 липня 2013 року виникла прострочена заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 січня 2007 року у розмірі 138328,35 дол. США, що на день НБУ складає 1105658,50 грн., з яких: 113692,16 дол. США, що на день НБУ становить 908741,43 грн. - кредитна заборгованість; 24636,19 дол. США, що на день НБУ становить 196917,07 грн. - заборгованість по процентам, та суму боргу щодо сплати пені, за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 25790,30 грн., з яких: - 662,67 дол. США, що на день НБУ становить 5296,73 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; - 2563,94 дол. США, що на день НБУ становить 20493,57 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Розділами 6, 11 кредитних договорів, вбачається право вимоги дострокового кредитних коштів, а в разі порушення позичальником термінів погашення кредиту.

За пунктом 4.1. Кредитного договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Терміни сплати кредиту та процентів встановлені пунктом 1.2., 1.3. Кредитного договору, згідно з яким відповідач зобовязується кожного місяця сплачувати встановлені договором суми по погашенню кредиту.

Згідно з п. 5.5. Кредитного договору у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку, встановленому розділом 12 Кредитного договору. Позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін у повному обсязі. Новий термін повернення кредиту та плати за кредит згідно вимоги банку вважається таким, що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання позичальником повідомлення про дострокове повернення кредиту від банку. При цьому, у випадку неотримання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту від банку протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) банку, термін повернення кредиту вважається таким, що настав на 41 (сорок перший) календарний день від дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Пунктом 10.13 Кредитного договору встановлено, що підписанням цього договору позичальник підтверджує, що він повністю розуміє всі умови даного договору, свої права та обов'язки за даним договором і погоджується з ними. Таким чином, відповідачу відомо про можливість застосування процедури дострокового повернення кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки зазначені положення вказані в договорі, який підписаний ним особисто.

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору й вимог Цивільного кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно п. п. 1 та 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2015 року по цій справі була призначена судова експертиза документів фінансово-кредитних операцій, на вирішення експерта поставлені такі питання: 1. Чи правильно нарахована ПАТ «Укрсиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18 січня 2007 року, у сумах, визначених позивачем у позовній заяві, з доданими розрахунками виплат за цим договором кредитної заборгованості, заборгованості по процентам, пені тощо (а. с. 1 38) ?

Експертом до суду надане клопотання про надання первинних документів від позивача для проведення експертизи. Дане клопотання отримано банком 07.08.2015 року (а. с. 177). Вимога експерта банком не була виконана.

Відповідно до висновку № 2228/2229 складеного 31 серпня 2015 року, вбачається, що обґрунтувати документально та нормативно нараховану ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 18 січня 2007 року, у сумах, визначених позивачем у позовній заяві, з доданими розрахунками виплат за цим договором - кредитної заборгованості, заборгованості по процентам, пені тощо (ах. 1-38), за наданими на дослідження матеріалами справи не надасться за можливе, оскільки в матеріалах справи відсутні та па дослідження банком (ПАТ «УкрСиббанк»), не наданні:

- узгоджений між сторонами Графік погашення кредиту та нарахованих відсотків, складений станом на дату укладення договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 січня 2007 року або на будь-яку іншу дату,

- первинні меморіальні та касові документи банку (меморіальні валютні ордери, заяви па видачу готівки, заяви на переказ готівки, заяви на купівлю/продаж іноземної валюти тощо),

- первинні документи позичальника (квитанції, платіжні доручення, заяви на купівлю/продаж іноземної валюти тощо),

- регістри аналітичного та синтетичного обліку банку за операціями з нарахування та списання кредитної заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 18 січня 2007 року (виписки за особовим рахунками обліку №2203, №2208, №2207, №2209 тощо),

- будь-які внутрішні нормативні документи банку стосовно бухгалтерського обліку операцій банку з кредитування фізичних осіб в іноземній валюті, відповідно яких можливе визначення порядку нарахування та списання кредитної заборгованості, застосування рахунків аналітичного та синтетичного обліку банку та порядку документального оформлення операцій банку з кредитування фізичних осіб в іноземній валюті;

- рішення уповноважених органів банку, інші внутрішні нормативні документи банку стосовно внесення змін до договору про надання споживчого кредиту №0 від 18 січня 2007 року, у тому числі встановлення подвійної відсоткової ставки на прострочену суму заборгованості з 19 січня 2011 року (24,6% річних - 12,3%*2).

- письмові повідомлення - листи ІІЛТ «УкрСиббаик» до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) відсоткової ставки за вказаним кредитним договором в межах реалізації умов п. 1.3., п. 10.2. договору.

Розмір заборгованості за кредитним договором. №0 від 18 січня 2007 року, визначений у відповідності до умов вказаного кредитного договору, та при умові підтвердження даних банку стосовно сум та дат погашення кредитної заборгованості, наведених у наданих до суду розрахунках банку, складає станом на 02 липня 2013 у сумі 137860,35 дол. США та 20106,81 грн., у тому числі:

-за основною сумою кредиту у розмірі 113692,16 дол. США (гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ - 908 741,43 грн.), у тому числі прострочена заборгованість за основним боргом у розмірі 5923,76 дол. США (гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ - 47348,61 грн.);

-за нарахованими процентами за користування кредитом у розмірі 24 168,77 дол. США (гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ - 193 180,98 грн.), у тому числі прострочені відсотки за кредитом у розмірі 24129,16 дол. США (гривневий еквівалент за офіційним курсом НБУ - 192 864,38 грн.), що на 467,42 дол. США (24636,19 дол. США - 24168,77 дол. США) менше, аніж визначено ПАТ «УкрСиббаик» у позовній заяві, з доданими розрахунками виплат за цим договором;

-пеня за порушення строків сплати нарахованих відсотків у сумі 20106,81 грн., що на 5683,49 грн. (25790,30 грн. - 20106,81 грн.) менше, аніж визначено ПАТ «УкрСиббаик» у позовній заяві, з доданими розрахунками виплат за цим договором.

Позивачем разом із позовною заявою надана Довідка-розрахунок заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом, комісії та пені станом на 02.07.2013р., яку позивач розглядає як доказ існуючої заборгованості за кредитом, процентам за користування кредитом, комісії та пені.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому згідно з положеннями ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На неодноразову вимогу суду позивач по справі не надав доказів стосовно заборгованості відповідача за кредитним договором у вигляді виписки по рахункам строкової заборгованості по кредиту та відсоткам, що обліковуються на рахунках II класу 2203 - довгострокові кредити; 2208 - нараховані доходи за кредитами відповідно до Постанови Національного банку від 17.06.2004, № 280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України» по рахункам простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам, що обліковуються на рахунках II класу 2207 - прострочена заборгованість за кредитами; 2209 - прострочені нараховані доходи за кредитами відповідно до Постанови НБУ № 280 та по рахунку VI класу 6397 - штрафи, пені, відповідно до Постанови НБУ № 280.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Відповідно до п. 2.1.1. Постанови Національного банку від 30.12.1998 р. № 566 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії.

Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів (непаперовій формі) повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом).

Первинні документи, які не містять обов'язкових реквізитів, є недійсними і не можуть бути підставою для бухгалтерського обліку.

Згідно із вищенаведеними нормами, факти здійснення господарських операцій доказуються виключно первинними бухгалтерськими документами. Відтак факт надання грошових коштів в кредит доказується виключно первинними бухгалтерськими документами.

Відповідно до матеріалів, що додавались позивачем до позовної заяви, а також з усних пояснень представника позивача, ці матеріали роздруковані із компютера 02.07.2013 р., тобто не були створені безпосередньо під час здійснення господарської операції.

Відтак, долучені матеріали не є первинними бухгалтерськими документами в силу відсутності усіх обовязкових реквізитів, а також в силу невідповідності часу їх створення часу здійснення господарської операції. Відповідно до ст. 59 ЦПК України додані роздруківки не є засобами доказування факту заборгованості по кредиту, відсотках, пені.

Згідно висновку № 2228/2229 судово-економічної експертизи визначити визначену позивачем заборгованість не надається можливим, оскільки, в матеріалах справи відсутні та на дослідження позивачем не надані, зокрема, первинні документи, з яких можливо було б зробити експертний висновок.

За викладених обставин у суду відсутні підстави для задоволення позову в розмірі заявлених вимог.

Щодо вимог до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно змісту постанови по справі № 6-78цс12 Верховний Суд України від 07 жовтня 2015 року за позовом ПАТ «Приватбанк» до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором за змістом частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Умови договору поруки про його дію до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не свідчать про те, що цим договором встановлений строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Аналіз частини четвертої статті 559 ЦК дає підстави для висновку, що термін дії поручительства (будь-який із зазначених у цій нормі) не є строком захисту порушеного права (строком позовної давності), а є строком існування суб'єктивного права кредитора та суб'єктивної обов'язки поручителя, по закінченні якого вони припиняються. Якщо договір поруки припинився (в тому числі і на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), то інститут позовної давності застосований бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Представник банку не надав достовірних доказів, що скористався своїм правом на пред'явлення вимоги до поручителя в установлені законом строки, і таким чином порука є припиненою.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 553, 554, 559, 610, 611, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, СУД

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Гуревський В.К.