Справа №487/7577/14-ц 25.05.2015 25.05.2015 25.05.2015
Провадження №22-ц/784/1252/15
Провадження №22-ц/784/1252/15 Головуючий у 1-й інстанції: Сухаревич З.М.
Категорія 48 Доповідач апеляційної інстанції: Самчишина Н.В.
Ухвала

Іменем України

25 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Самчишиної Н.В.,

суддів: Галущенка О.І., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Свіщуком О.В.,

за участю:

- позивача ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

- відповідача ОСОБА_4, її представника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року ухвалене за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог - орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способу спілкування з ними, -

встановила:

28 липня 2014 року ОСОБА_2 і ОСОБА_6 звернулись з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та встановлення способу спілкування з ними.

Позивачі зазначали, що ОСОБА_2 перебував у шлюбі з відповідачкою, під час якого у них народились діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу між ними, діти залишились проживати з відповідачем. В подальшому, у зв'язку з тим, що ОСОБА_4 чинила позивачам перешкоди у спілкуванні з дітьми, не виконувала рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 жовтня 2013 року, яким визначено порядок участі у вихованні дітей батька, не дозволяла бачитись з дітьми у визначені у висновку дні, вони змушені звернутись до суду.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив усунути перешкоди у спілкуванні з дітьми шляхом надання йому можливості спілкуватись з дітьми: першого та третього тижня місяця з 10:00 суботи до 14:00 неділі з правом нічлігу, у будні дні - з 14:00 до 17:00, два тижні під час літніх канікул для оздоровлення і по три дні осінніх, зимових, весняних канікул з правом нічлігу, право спілкування у навчальному закладі. ОСОБА_6 просила надати їй можливість спілкуватись з онуками: четвертого тижня місяця з 17:00 п'ятниці до 14:00 неділі з правом нічлігу, один тиждень під час літніх канікул для оздоровлення з правом нічлігу та право спілкування у навчальному закладі.

05 грудня 2015 року ОСОБА_4 пред'явила зустрічний позов про стягнення з ОСОБА_2 на її користь додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_7 у сумі 853 грн. 50 коп.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва зустрічний позов ОСОБА_4 об'єднаний в одне провадження з первісним позовом, а ухвалою цього ж суду від 11 лютого 2015 року зустрічний позов ОСОБА_4 з первісним позовом роз'єднані у самостійні провадження.

-2-

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано відповідача не чинити перешкоди у спілкуванні позивачів з дітьми та у їх вихованні. Визначено позивачам спосіб участі у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні шляхом надання систематичних побачень: першого та третього тижня місяця з 10:00 суботи до 14:00 неділі з правом нічлігу, у будні дні, за домовленістю з матір'ю дітей, - з 14:00 до 17:00, два тижні під час літніх канікул на оздоровлення і по три дні осінніх, зимових, весняних канікул з правом перебування за місцем проживання батька. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на не повне з'ясування обставин справи, не надання їм належної оцінки, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як мати, так і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, зокрема право на її виховання, незалежно від того проживають вони з дитиною чи ні (ч.1 ст. 141 СК України).

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Частинами 1 та 2 статті 159 СК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного із батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

За змістом ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, в тому числі й щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, участь органу опіки та піклування є обов'язковою. Крім того, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

-3-

Відповідно ст. 257 СК України, баба має право спілкуватися зі своїми внуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійснені бабою, своїх прав щодо виховання внуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабабка, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

З матеріалів справи вбачається, що з 10 червня 2005 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 02 листопада 2010 року.

Від шлюбу вони мають двох синів ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу діти проживають з матір'ю.

Батько дітей ОСОБА_2 та його мати, позивач ОСОБА_6, проживають разом у квартирі АДРЕСА_1.

ОСОБА_7 навчається у 3-А класі Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 17 з 14 грудня 2013 року, відвідує музичну та художню школи, репетиторів. ОСОБА_8 дошкільний навчальний заклад не відвідує.

Сторони не могли дійти згоди щодо участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Рішенням органу опіки та піклування, яким є виконком Миколаївської міської ради, від 25 жовтня 2013 року № 967 визначена участь батька ОСОБА_2 у вихованні синів шляхом надання йому побачень з ними з 10 до 18 години першої та третьої суботи кожного місяця, з 14 до 17 години у будні дні, за домовленістю батьків та три дні в канікулярний період. Батькам надано право змінювати порядок побачень з дітьми за їх взаємною згодою (а.с. 10).

Посилаючись на те, що незважаючи на наявність такого рішення органу опіки та піклування, відповідач перешкоджала у спілкуванні з дітьми, позивачі звернулися з даним позовом.

Відповідач стверджувала, що не перешкоджала спілкуванню батька з синами, однак з огляду на вік дітей, стан здоров'я, потребу у відвідування сином ОСОБА_7 секцій, репетиторів, ставлення дітей до батька, вважала, що такі спілкування будуть суперечити інтересам дітей.

Встановлено також, що на теперішній час відповідач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною від іншого шлюбу до досягнення нею трирічного віку, з власних міркувань обмежувала спілкування дітей з їх батьком, зокрема наодинці, що позбавляє дітей та батька повноцінного спілкування один з одним.

Кожна зі сторін позитивно характеризується, за місцем проживання ними створені належні матеріально - побутові умови для дітей.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивачі мають якісь негативні звички, або існують істотні обставини, які можуть впливати на дітей матеріали справи не містять.

Наявність в матеріалах справи соціально - психологічних висновків Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 30 липня 2014 року, 06 травня 2015 року, та висновку психологічного обстеження психоемоційного стану дітей Миколаївського національного університету імені В. Сухомлинського з яких вбачається, що ОСОБА_7 відчуває страх та тривогу по відношенню до біологічного батька, викликані негативними переживаннями у минулому, а ОСОБА_8 відчуває негативні почуття до батька, та відсутність емоційного зв'язку з ним, не може свідчити про наявність у батька негативних звичок, а викликано лише тим, що діти тривалий час проживають з матір'ю. Між батьком та матір'ю склалися неприязні стосунки, а тому негативне ставлення матері до батька впливає на емоційний стан дітей.

Враховуючи такі обставини, суд першої інстанції обґрунтовано вважав можливим побачення дітей з батьком без присутності матері. До того ж, зазначені висновки були зроблені центром соціальних служб без присутності батька.

-4-

Клопотань про проведення судово-психологічної експертизи в суді апеляційної інстанції, відповідач не заявляла.

Дійсно, 09 квітня 2015 року суд першої інстанції при вирішенні клопотання про проведення судової - психологічної експертизи допустив до участі у справі представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3, не звернувши уваги на те, що повноваження представника за дорученням від 01 квітня 2014 року закінчилися 01 квітня 2015 року. Між тим, це не вплинуло на порушення прав сторін, оскільки як вбачається з журналу судового засідання ОСОБА_2 у цей день брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Отже, вирішуючи спір, як орган опіки та піклування у своєму висновку від 23 березня 2015 року наданому районному суду під час розгляду справи, так і суд першої інстанції погодившись з ним, прийшли до вірного висновку про те, що позивачі мають право на спілкування з дітьми без присутності матері дітей, оскільки відсутні підстави вважати, що зазначене може перешкоджати їх нормальному розвиткові. При цьому порушень судом норм міжнародного права не встановлено.

При вирішенні питання щодо часу спілкування дітей з позивачами, суд в повній мірі врахував встановлений розпорядок дня дітей, та встановив систематичні побачення їх з дітьми у будні дні з 14 год. до 17 год. за умови їх домовленості з матір'ю дітей, а також у вихідні дні та канікулярні періоди.

Відповідно до наданих відповідачкою медичних довідок щодо стану здоров'я дітей, можна зробити висновок, що діти з приводу хронічних хвороб на обліку в лікарнях не перебувають. Однак, дійсно мають проблеми зі здоров'ям, тому потребують догляду і дієтичного харчування.

Між тим, обставини того, що позивачі, знаючи про стан здоров'я дітей, не зможуть здійснювати належний їх догляд та харчування не встановлено.

За такого, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, встановив правовідносини між сторонами та, виходячи з положень ст. 159, 257 СК України, які визначають умови вирішення судом спору щодо участі у вихованні дітей позивачами, дійшов висновку про наявність підстав для участі позивачів у спілкуванні з дітьми та у їх вихованні. У зв'язку з чим, обґрунтовано ухвалив рішення про часткове задоволення їх позову.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 травня 2015 року за клопотанням ОСОБА_4 відстрочено сплату нею на користь держави судового збору за подачу апеляційної скарги, та на час ухвалення судового рішення по справі судовій збір не сплачено.

У зв'язку з тим, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 121 грн. 80 коп. несплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 121 грн. 80 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: