УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

в с т а н о в и в :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 половину понесених нею додаткових витрат на дитину, що становить 2 449 грн 58 коп.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони проживали однією сім'єю та мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матір'ю. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2013 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно сина та стягнуто з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини від усіх видів його доходу на її користь.

ОСОБА_3 посилається на те, що їх син страждає на захворювання, у зв'язку з чим у травні 2014 року нею понесені додаткові витрати на лікування дитини в сумі 4 899 грн 16 коп., а так як відповідач у добровільному порядку не бажає брати участі у таких витратах, вона була вимушена звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на неповнолітню дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 2 424 грн 58 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 додаткові витрати на неповнолітню дитину у розмірі 740 грн, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених вище судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У разі пропущення зазначеного строку з причин, визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка подала скаргу, може поновити цей строк.

Доводи скаржника щодо поважності пропуску процесуального строку передбаченого на касаційне судових рішень можна визнати поважними, у зв'язку з чим заявлене клопотання підлягає задоволенню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заявлених позовних вимог, оскільки чинним сімейним законодавством передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, повинен брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, крім того, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку щодо утримання дитини.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук