Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4638/14-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 30 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Якухно О.М.

при секретарі Ковальській Я.В.

з участю позивачки

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 4 грудня 2014 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом. Просила стягнути із відповідача майнову шкоду в розмірі 22226 грн. 02 коп. та 500000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 07.06.2012 року ОСОБА_2 визнаний винним за ст.ст.304,187 ч.4,115 ч.2 п.п.6,12 КК України та засуджений до 15 років позбавлення волі. Зокрема, відповідач скоїв розбійний напад та вбивство її сина. Злочинними діями ОСОБА_2 їй заподіяно майнову шкоду в розмірі 22226 грн. 02 коп. та моральну шкоду, яку вона оцінює в 500000 грн. Заподіяння моральної шкоди пов"язує із втратою сина.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 4 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 в частині стягнення матеріальної шкоди залишено без розгляду.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04.12.2014 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь позивача 270000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що розмір стягнутого відшкодування безпідставно завищений судом, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити у повному обсязі.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Богунського районного суду м.Житомира від 07.06.2012 року ОСОБА_2 визнаний винним за ст.ст.304,187 ч.4,115 ч.2 п.п.6,12 КК України та засуджений до 15 років позбавлення волі за вчинення розбійного нападу та вбивства сина позивачки ОСОБА_4

Вирок суду є чинним, а тому встановлені ним обставини відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК додаткового доведення не потребують (а.с.7-11).

Позивачка ОСОБА_3 була визнана потерпілою в кримінальній справі.

Згідно зі ч.1 ст.1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до роз"яснень, що викладені у п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що моральну шкоду заподіяно позивачці з вини відповідача внаслідок смерті сина і їй необхідно було докладати додаткових зусиль для відновлення свого попереднього стану. А тому правильно поклав на відповідача обов"язок відшкодувати таку шкоду.

Згідно з п.9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуючи стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості і враховувати майновий стан відповідача.

В даному випадку, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого відповідачем протиправного діяння, що призвело до незворотних для позивачки наслідків - втрати сина. Судом враховано також обставини, за яких вчинено злочин, перебування при цьому відповідача в стані алкогольного сп"яніння, а також те, що він являвся організатором злочину, про що зазначено у вироку суду.

Разом з тим, суд не врахував спроможність відповідача відшкодувати шкоду у визначеному судом розмірі, стан його здоров"я та хворобу його матері, яка є інвалідом першої групи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе зменшити розмір стягнутого з відповідача відшкодування до 200000 грн., змінивши оскаржуване рішення суду.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 4 грудня 2014 року змінити.

Зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутого з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 270 000 грн. до 200 000 грн. та зменшити розмір стягнутого на користь держави судового збору з 2700 грн. до 243,6 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: