РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року Київський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого - судді Божко В.В.

за участю секретаря Дяденчук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2014 р. позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" - звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24.03.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR17670027. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 67963,75 грн. на термін до 23.03.2015 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Позивачем своєчасно було виконано свій обов'язок надати кредитні кошти. Однак відповідачем було порушено зобов'язання, встановленні умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011 р., передано в заклад банку шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно, а саме автомобіль марки CHERY, модель MR 7151 A, 2008 р.в., тип ТЗ: легковий седан-В, державний номер НОМЕР_1, та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором звернуто стягнення на предмет застави зазначений автомобіль.

15.09.2011 р. між позивачем та відповідачкою було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. Однак умови зазначеної угоди відповідачем порушені та станом на 04.11.2014 р. існує заборгованість в розмірі 48294,48 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 48294,48 грн., також судові витрати у розмірі 482,94 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі.

Відповідач, будучи допитаною в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечувала, вважаючи позовні вимоги суперечливими і такими, що не мають чіткого законодавчого обґрунтування. В обґрунтування своїх заперечень зазначила, що відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 24.03.2008 р., вона своєчасно сплачує щомісячний платіж без жодної затримки.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

24.03.2008 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № DN81AR17670027. Відповідно до умов договору, позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 67963,75 грн. на термін до 23.03.2015 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором /а.с.8-12/.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тобто Відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконувала.

У зв'язку з чим, заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011 р., передано в заклад банку шляхом вилучення у відповідачки належне їй на праві власності заставлене майно, а саме автомобіль марки CHERY, модель MR 7151 A, 2008 р.в., тип ТЗ: легковий седан-В, державний номер НОМЕР_1, та в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № DN81AR17670027 від 24.03.2008 р. звернуто стягнення на предмет застави зазначений автомобіль CHERY /а.с.53-55/.

15.09.2011 р. між позивачем та відповідачкою було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № DN81AR17670027 від 24.03.2008 р. /а.с.52/.

Відповідно до зазначеної угоди, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання Позичальнику кредиту до дати 15.09.2011 р зменшено на 31402,39 грн., а саме: відсотки у розмірі 12582,77 грн., комісія у розмірі 2378,74 грн., пеня у розмірі 16440,88 грн. та дата остаточного погашення заборгованості за договором є "28" серпня 2016 р.

Згідно до п.1.4 вказаної угоди, з моменту підписання Сторонами цієї Додаткової Угоди, за умови належного виконання Позичальником своїх зобов'язань по сплаті платежів, зазначених в Графіку погашення кредиту, Позичальник за користування кредитом сплачує відсотки в розмірі 0,12 % річних. Погашення заборгованості Позичальника за Договором здійснюється згідно Графіку погашення кредиту.

У відповідності до п.п. 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3, 1.5.4 додаткової угоди, термін повернення кредиту, зазначений в п.1.2 Договору є 31-й день з моменту такого порушення. Вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-ий день), рахується простроченою. Починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,08 % від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом за кожен день прострочення. При цьому відсотки та комісії за користування кредитом не нараховуються і не сплачуються. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 31402,39 грн.

Відповідно до ст.10 ч.3, 60 ч.1,4 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст.ст. 526,527 ЦК України, зобов'язання взяті сторонами за договором повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договором.

Відповідач в судовому засіданні заперечення проти позову обґрунтовує тим, що вона щомісячно вчасно, починаючи з 28.09.2011 р., тобто з моменту укладання додаткової угоди № 1 до кредитного договору, сплачує встановлені додатковою угодою та графіком погашення заборгованості платежі, надала суду квитанції (а.с. 30-43).

Але представник позивача в судовому засіданні стверджує, що платіж, який сплачений відповідачкою 25.04.2014 р. у відділенні «Приватбанку» (а.с. 50), перерахований на неналежний рахунок. Відповідач сплачуючи платіж зобов'язана перевірити правильність рахунку, на який вона проводить оплату. Оскільки платіж від 25.04.2014 р. не надійшов на відповідний рахунок, у відповідачки виникла заборгованість і тому відповідно до п. 1.5.2 - 1.5.3 - 1.5.4 Додаткової угоди, вся заборгованість за кредитом, починаючи з наступного дня, який слідує за днем повернення кредиту (32-й день), рахується простроченою. Всі наступні платежі, сплачені відповідачкою не зараховуються на рахунок погашення кредитного договору.

Але суд не приймає до уваги доводи представника позивача. Так, платіж від 25.04.2014 р. в погашення заборгованості за кредитним договором, сплачений відповідачкою у відділенні ПриватБанку, квитанцію склала працівник Банку, яка і повинна нести відповідальність за правильність і достовірність даних у виконаному документі, на якому міститься підпис цього працівника Банку. До речі, підпис відповідачки на зазначеному платіжному документі відсутня, про що не заперечує представник позивача. Відповідач не може нести відповідальність за порушення, допущені працівниками Банку при складанні платіжних документів. Крім того, зазначений платіж зроблений 25.04.2014 р. і із зазначеного до даного часу відповідачка щомісячно без жодної затримки вносила необхідні платежі. До звернення Банку до суду 26.12.2014 р. ( через 9 місяців після платежу) від Банку не отримувала жодних повідомлень щодо порушення обов'язків перед Банком за кредитним договором.

Відповідно до наведених обставин, судом не встановлено факт порушення та не виконання відповідачем договірних зобов'язань.

Аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. Тобто вимоги позивача є необґрунтованими та недоведеними, у зв'язку з чим не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 203, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 536, 549, 610, 611, 612, 628, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий -