Справа № 466/3755/14 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/3477/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Брикайло М.В.

з участю: представника ДП "Проектно - конструкторський

технологічний інститут "Львівхарчопроект" Скачкова М.С.,

ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Державного підприємства "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект", який в подальшому уточнив, про стягнення 7156.64 грн. заборгованості по заробітній платі та 74704.30 грн. середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, стягнуто з Державного підприємства "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" на користь ОСОБА_3 81860,94 грн.

Рішення в апеляційному порядку оскаржило ДП "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект", вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Покликається на те, що на день звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку з вини самого ж позивача, оскільки він займав посаду головного бухгалтера і на момент його звільнення на розрахунковому рахунку ДП "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" були наявні 133512.72 грн. обігових коштів, а отже, позивач мав можливість погасити заборгованість із заробітної плати. Також апелянт покликається на те, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не підтверджений жодними доказами і просить врахувати, що наказом директора №18 від 14.12.2011 року на ДП було встановлено режим неповного робочого часу, а поданий розрахунок заборгованості здійснено з врахуванням усіх неробочих днів. З наведених підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ДП "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" - Скачкова М.С. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення ОСОБА_3, його представника - ОСОБА_4 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов суд першої інстанції з врахуванням положень ст. ст. 116,117 КЗпП України прийшов до висновку про підставність та обґрунтованість позову, оскільки позивачу при його звільненні не було проведено виплату всіх сум, належних йому від ДП "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект", і ця заборгованість не була виплачена в повному розмірі станом на час ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути ви плачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки про день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз»яснень п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 р. „Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв"язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку , а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 22.08.2008 року до 31.10.2012 року перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект», працюючи на посаді заступника головного бухгалтера, а з 02.09.2008 р. - головним бухгалтером, 31.10. 2012 року звільнений із займаної посади за згодою сторін відповідно до ст. 36 КЗпП України.

З інформаційної довідки ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект» за підписом головного бухгалтера, з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість ОСОБА_3 по заробітній платі станом на 01.11.2012 р. (на час звільнення), становила 17303.54 грн., за період з 16.11.2012 р. до 17.01.2014 р. йому було виплачено 10146.90 грн. заборгованості по заробітній платі, а відтак невиплаченими залишились 7156.64 грн. Вказаний розмір заборгованості на момент ухвалення рішення ні позивачем, ні відповідачем не заперечувався.

Разом з тим, заперечуючи щодо позову, ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект» посилався на накази в.о. директора ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект» №09 від 05.11.2012 р. та №01 від 17.01.2014 р., на підставі яких з ОСОБА_3 було утримано відповідно 3000.00 грн. та 4159.65 грн., що в сумі становить 7159.65 грн., що на думку апелянта свідчить про відсутність заборгованості підприємства по виплаті ОСОБА_3 заробітної плати, оскільки такі кошти підлягали стягненню із заробітної плати ОСОБА_3 згідно з цими наказами.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 28.11.2014 р., залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27.01.2015 р., вищезгадані накази визнано незаконними та їх скасовано, а відтак стягнення ДП «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект» із заробітної плати ОСОБА_3 7159.65 грн. та твердження апелянта про відсутність у підприємства заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу, оскільки позивач мав борг перед підприємством в розмірі 7156.64 грн., що було підставою для невиплати ОСОБА_3 коштів саме у такій сумі, є безпідставними та необґрунтованими.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості Державного Підприємства «Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект», розмір середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 74704.30 грн. (132.22 грн. х 565 р.д.), з яких, 132.22 грн. - розмір середньоденної заробітної плати, період затримки по виплаті заробітної плати з 01.11.2012 р. до 01.02.2015 р. - 565 робочих днів).

Суд першої інстанції вірно погодився з наданим позивачем розрахунком розміру його середньоденної заробітної плати, який позивач з врахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України №100 від 08.02.1995 р., правильно розрахував виходячи із розміру заробітної плати за два останні місяці роботи до звільнення, що становила за вересень 2012 р. - 2843.30 грн., за жовтень 2012 р. - 2842.02 грн., а всього, 5683. 32 грн., та виходячи із загальної кількості робочих днів за вересень і жовтень 2012 року, яка становила 43 робочих дні (вересень 2012 р. - 20 р. д., жовтень 2012 р. - 23 р. д.), вірно розрахував, що середньоденна заробітна плата становить 132.22 грн. (5683.32 грн. : 43 р.д.).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову ОСОБА_3 та стягнення з ДП«Проектно-конструкторський технологічний інститут «Львівхарчопроект» на його користь 81860.94 грн. , з яких - 7156.64 грн. - заборгованість по виплаті заробітної плати, 74704.30 грн. - середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати.

Суд апеляційної інстанції також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необгрунтованості покликань представників відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності.

З врахуванням вищенаведеного, на думку колегії суддів, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому рішення суду слід залишити без змін, так як таке ухвалене при повному з»ясуванні судом обставин справи та при відповідному застосуванні норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Державного підприємства "Проектно - конструкторський технологічний інститут "Львівхарчопроект" - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 16 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

Цяцяк Р.П.