провадження № 2/151/92/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 року

Чечельницький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Гарник М.С.

при секретарі Сутовській А.В.

з участю прокурора Бурковського Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 установи "Тростянецька центральна лікарня" ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,його адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Чечельник цивільну справу за позовом прокурора Чечельницького району в інтересах держави в особі КУ "Тростянецька центральна лікарня" до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального злочину,-

В СТА Н О В И В :

03 квітня 2015 року прокурор Чечельницького району в інтересах держави в особі КУ "Тростянецька центральна лікарня" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального злочину.

Мотивуючи позов тим, що вироком Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.02.2014 ОСОБА_3, засуджено за ч.2 ст.286 КК України за те, що він порушив правила дорожнього руху. 15.07.2014 року здійснив наїзд автомобілем ВАЗ 21093 на громадянина ОСОБА_5, який внаслідок отриманих травм з 17 липня 2014 року по 27 серпня 2014 року лікувався у стаціонарі КУ "Тростянецька центральна лікарня", де на його лікування було витрачено 5494,82 грн. державних коштів, які необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні прокурор Бурковський Ю.В. позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача КУ "Тростянецька центральна лікарня" ОСОБА_2, в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засідані позов не визнав та пояснив суду, що з моменту дорожньо-транспортної пригоди і до кінця лікування з нього в користь потерпілого стягнуто матеріальну і моральну шкоду. Та у нього відсутні кошти платити за цим позовом.

Вислухавши пояснення прокурора, представника позивача КУ "Тростянецька центральна лікарня"ОСОБА_2В, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 15 липня 2014 року близько 14 години 00 хвилин водій ОСОБА_3керуючи автомобілем ВАЗ 21093 здійснив наїзд на ОСОБА_5

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого перелому правої ноги, а саме обох кісток правої гомілки у нижній треті. Дані тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя.

02.09.2014 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення , передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ "Тростянецька центральна лікарня" з 17 липня 2014 року по 27 серпня 2014 року.

Згідно довідки Тростянецької ЦРЛ №01-12.54 від 27.02.2015 року судом встановлено, що ОСОБА_5 перебував на лікуванні в травматологічному відділенні Тростянецької ЦРЛ з 17.07.2014р. по 27.08.2014р. Вартість одного ліжко-дня в травматологічному відділенні становить 134,02 грн., та загальна вартість лікування становить 5494,82 грн (а.с.4).

Як вбачається з вироку Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.02.2014 ОСОБА_3, засуджено по ч.2 ст.286 КК України, до трьох років шість місяців позбавлення волі без позбавлення права керувати всіма видами транспортних засобів, на підставі до ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного основного виду покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк один рік шість місяців. Стягнуто моральну та матеріальну шкоду.(а.с.7-8).

Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є недоговірними зобов`язальними і регулюються нормами ЦК України щодо загальних підстав відшкодування шкоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Згідно ч.3 ст. 1206 Цивільного кодексу України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Крім того, п. 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою КМУ від 16.07.1993 року №545 передбачено, що стягнуті в установленому порядку кошти, залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я.

Всі вище переліченні обставини свідчать про те, що із вчиненням ОСОБА_3 злочину, державному закладу охорони здоров'я завдано шкоду, яка ним повинна бути відшкодована.

Зважаючи на вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт не відшкодування збитків завданих діями відповідача, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, а позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути - 243,60 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1166, 1206 ЦК України, п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року № 545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", суд -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь комунальної установи "Тростянецька центральна районна лікарня" р/р 0001, ЗКПО 379858, МФО 802015, банк отримувача ГУДКСУ У Вінницькій області, отримувач УК у Вінницькій області 5494.82 ( п'ять тисяч чотриста дев'яносто чотири гривні) 82 копійки за стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави 243 гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :підпис

Вірно.Суддя ОСОБА_7