Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.С., Буцяка З.І.,

секретар судового засідання: Коробчук А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 15 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду від 15 жовтня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їхньої малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів ОСОБА_1, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову - 15 вересня 2015 року.

Стягнення аліментів в межах сум платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_1 в прибуток держави 487,20 грн. судового збору.

В поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач вказує на його незаконність, оскільки судом не враховано, що він не може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів так як не працює та не має постійного заробітку, пенсії не отримує. Вказує, що висновок суду ґрунтується лише на усних поясненнях позивача, які не підтверджені належними доказами.

Просить рішення суду змінити та ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі 400,00 грн. щомісячно.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач працює та має регулярний дохід, а тому відповідно до ст. 180 СК України зобов'язаний сплачувати аліменти у частці від доходу.

Проте з таким висновком суду колегія суддів апеляційного суду погодитись не може, оскільки він суперечить вимогам сімейного законодавства.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні матері.

Статтями 141 та 180 СК України передбачено, що батьки мають рівні права та обов'язки щодо утримання дитини.

Частиною 3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Аліменти у твердій грошовій сумі визначаються у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявністю інших обставин, що мають істотне значення для справи (ч.1 ст. 184 СК України).

У всіх інших випадках визначення розміру аліментів провадиться відповідно до вимог ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не має постійного доходу, не працює, має нерегулярний, мінливий дохід, а тому у відповідності до ч.1 ст.184 СК України наявні підстави для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже, місцевим судом застосована норма матеріального права, яка не підлягала застосуванню.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 та має регулярний дохід. Також не надано суду будь-яких доказів про отримання відповідачем доходу у зв'язку з неофіційним працевлаштуванням чи доказів отримання ним пенсії чи інших виплат.

За таких обставин аліменти з ОСОБА_1 на користь позивача на утримання дітей підлягають стягненню у твердій грошовій сумі.

Враховуючи матеріальний стан відповідача та його можливості щодо сплати аліментів, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи із засад законності, виваженості та справедливості колегія суддів дійшла висновку, що відповідач має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн.

Відповідно до ч.3 ст.88, п.3 ч.1 ст.80 ЦПК України, з відповідача в прибуток держави підлягає до стягнення 487,20 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 309, 316 ЦПК України, ст. 180, 184 СК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 15 жовтня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути ОСОБА_1 в прибуток держави 487,20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий :

Судді :