САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 206/4327/15-ц
Провадження № 2/206/1186/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" листопада 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого - судді Зайченко С.В., при секретареві Щербині Є.С., за участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, Самарський районний відділ Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України про виселення без надання іншого житлового приміщення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила виселити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магістральна,10 без надання йому житлового приміщення, мотивуючи тим, що їй на праві власності належить домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магістральна,10. В цьому будинку зареєстрована вона та її молодший син ОСОБА_5 Її старший син ОСОБА_4 не зареєстрований в вищезазначеному будинку, але проживає в ньому. За час свого проживання відповідач поводить себе неадекватно, порушує її права, ображаючи її, псує речі, меблі. Краде та виносить з будинку предмети особистого вживання, меблі, речі, на що вона неодноразово зверталась до органів правопорядку. Також відповідач погрожує їй фізичною розправою, б'є її,погрожує спалити будинок. Окрім того, вона пенсіонерка, отримує мізерну пенсію, відповідач користується всіма комунальними послугами, але грошей на сплату їх їй не надає. Відповідач постійно пиячить, зловживає алкогольними напоями та наркотиками, влаштовує в будинку притони. Вона боїться проживати в будинку, не може спокійно спати вночі, внаслідок чого змушена звертатися до суду.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, з наведених в позовній заяві обставин та підстав. Просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні пояснив, що немає іншого житла, тому проживає в будинку матері. Грошей, щоб змінити місце проживання він також немає. По можливості він надає матері гроші на сплату комунальних послуг. Мати його провокує, тому між ними і трапляються сварки.

Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Третя особа Самарський районний відділ Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з позивачем. Відповідач поводиться агресивно, погрожує матері. В останній раз приводив друзів додому два роки тому.

Суд заслухав доводи сторін, покази свідка, дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, прийшов до наступного.

Судом встановлено таке, що позивач ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_2 є власником домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магістральна,10, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 26.06.2000р. та копією технічного паспорту (а.с.7-11).

Відповідач за згодою своєї матері вселився у вищевказаний будинок та з 24.12.2004р. по 09.12.2014р. в ньому зареєстрований. Дана обставина підтверджується копією будинкової книги (а.с.31).

Крім цього, з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що між ними склалися неприязні стосунки, які виражаються в постійних суперечках та сварках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в період часу з 2014 року по теперішній час зверталась до правоохоронних органів зі скаргами на ОСОБА_4 сім разів (а.с.43). За результатами звернень ОСОБА_2 лише раз був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КпАП України (а.с.14).

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав, і в порядку, передбачених законом.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК). У мотивувальній частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50; далі - Конвенція).

Як зазначено у ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з тим відповідно до ч.1 ст. 165 ЖК України члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій ст. 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Підстави виселення членів сім'ї (колишніх членів сім'ї) власника будинку передбачені статтею 157 ЖК України та частиною першою ст. 116 ЖК України.

Зокрема, виселення відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України може мати місце, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу власника або інших заінтересованих осіб проводиться без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, для застосування норми цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Крім того, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України мають враховуватися порушення правил співжиття у сфері даних житлових відносин, а не такі правопорушення, що не мають відношення до користування сторонами даним приміщенням.

Під заходами впливу мається на увазі заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів тощо.

Як вбачається з копії довідки Самарського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України №47/872 від 05.02.2014р. (а.с.14) відповідач притягався до адміністративної відповідальності за за ст. 173-2 КпАП України, насильство в сім'ї відносно своєї матері ОСОБА_2, а саме за вчинення конфліктів. Порушення правил співжиття в даному випадку сталося не з приводу користування сторонами спірним житловим приміщенням, а в результаті неприязних стосунків, які склалися у сім'ї.

Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

На підтвердження позовних вимог позивачкою не надано належних та допустимих доказів, що відповідач систематично порушував правила співжиття з приводу користування спірним будинком, і до нього в зв'язку з цим вживалися заходи попередження або громадського впливу, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для виселення відповідача.

Крім того, наявні в матеріалах справи докази на підтвердження звернення до правоохоронних органів, не можуть бути розцінені судом як заходи запобігання чи громадського впливу.

Таким чином, в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С.В. Зайченко