Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 08 березня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Бериславське шосе у м. Херсоні, при виїзді з парковки не надав переваги у русі автомобілю Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням позивача, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2014 року визнано ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в товаристві з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа-Гарант»). Згідно розрахунку виданого ТОВ «Юго-Авто», матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2 у результаті дорожньо-транспортної пригоди, складає 4 923 грн 50 коп. без урахування франшизи, яка становить 510 грн. Позивач вказувала, що заподіяну їй матеріальну шкоду відповідачами відшкодовано не було. У зв'язку з чим, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з ОСОБА_4 7 238 грн 34 коп. матеріальної шкоди, та 2 500 грн моральної шкоди; стягнути з ТДВ СК <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2013_07_04/pravo1/T022947.html?pravo=1> «Альфа-Гарант» 9 390 грн 37 коп. та 2 500 грн моральної шкоди.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07 жовтня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 4 997 грн 86 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 7 890 грн 37 коп. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 2 500 грн та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ТДВ СК «Альфа-Гарант» просить скасувати зазначені рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог до ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову до вказаного відповідача, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В іншій частині рішення судів не оскаржуються, тому в силу ст. 335 ЦПК України не переглядаються.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 08 березня 2014 року ОСОБА_4, керуючи автомобілем DAEWOO, державний номерний знак НОМЕР_1, на вул. Бериславське шосе у м. Херсоні, при виїзді з парковки не надав переваги у русі автомобілю Volkswagen Polo, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Винним у даній дорожньо-транспортній пригоді згідно з постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2014 року визнано ОСОБА_4

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 грудня 2013 року застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант».

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 31 грудня 2013 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), складає 100 000 грн, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), складає 50 000 грн, франшиза - 510 грн.

11 березня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до ТДВ СК «Альфа-Гарант» з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно з розрахунком від 13 березня 2014 року, виданим ТОВ «Юг-Авто», матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Volkswagen Polo, складає 4 923 грн 50 коп.

Відповідно до звіту експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo від 16 липня 2014 року, вартість відновлювального ремонту зазначеного автомобіля складає 7 890 грн 37 коп., а втрата товарної вартості автомобіля 4 487 грн 86 коп.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого частково погодився й апеляційний суд, застосувавши положення ст. ст. 1187, 1188 ЦК України, виходив з того, що з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягають стягненню матеріальна шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка визначена у звіті, 7 890 грн 37 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2 500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, оскільки вина ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», встановлена постановою Дніпровського районного суду м. Херсона від 01 квітня 2014 року.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи рішення районного суду в частині стягнення моральної шкоди та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, виходив з того, що відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» завдана третій особі моральна шкода може бути відшкодована страховиком лише у разі ушкодження здоров'я потерпілого, оскільки шкоду заподіяно лише транспортному засобу. В іншій частині апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції.

Колегія суддів не може погодитися з рішенням суду апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843053/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1> реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі - Методика) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6. Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу (п. п. 32.7 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 8.6. Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Із роз'яснень, викладених у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», вбачається, що у випадку якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 червня 2014 року № 6-49цс14 у справі за позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Разом з тим, згідно звіту експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen Polo, втрата його товарної вартості складає 4 487 грн 86 коп., тому суд дійшов помилкового висновку про відшкодування страховиком матеріальної шкоди включаючи цю суму.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» 12 березня 2014 року, 09 квітня 2014 року, 21 травня 2014 року та 04 липня 2014 року направляло на адресу потерпілої листи з проханням надати документи, необхідні для здійснення страхової виплати, та надати автомобіль для огляду спеціалісту з оцінки майна для складання відповідного звіту про вартість матеріальної шкоди, проте вказані листи залишись без належного реагування (а. с. 69-72).

Згідно з п. п. 37.1.3. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про залишення без змін рішення районного суду про стягнення з ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхового відшкодування, тому рішення апеляційного суду в частині вимог до страховика не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 12 березня 2015 року в частині вимог ОСОБА_3 до товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди скасувати.

Справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
судді В.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська