Справа №705/7188/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Крочака Н.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі-продажу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за Договором купівлі-продажу торгівельного обладнання (між фізичними особами) від 03.11.2013 з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти в сумі 25 000,00 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4 951,53 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 764,38 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала. Пояснила, що частину коштів за Договором купівлі-продажу відповідач сплатив, а саме: 3 300,00 грн. витрат, пов'язаних з укладенням цього Договору, передбачених пунктом 4, та 16 тисяч гривень із 25 тисяч як оплату за товар, передбачену пунктом 1 Договору. Про отримання суми в 19 300,00 грн. вона дійсно давала розписки відповідачу. Тому просила задовольнити її позовні вимоги в частині стягнення суми в 9 тисяч гривень, що залишилися не сплаченою відповідачем за товар згідно з умовами Договору, а також стягнути інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 4 951,53 грн., три проценти річних від простроченої суми в розмірі 764,38 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив проти позову повністю, пославшись на те, що кошти за Договором купівлі-продажу від 03.11.2013 були повністю сплачені позивачу і він їй нічого більше не повинен сплачувати.

Представник відповідача ОСОБА_3 просив суд відмовити в задоволенні позову повністю, оскільки відповідач ОСОБА_2, як покупець за Договором, виконав у повному обсязі грошові зобов'язання перед позивачем у сумах, які були передбачені Договором купівлі-продажу.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 (продавець) і відповідач ОСОБА_2 (покупець) уклали 03.11.2013 в письмовій формі Договір купівлі-продажу торгівельного обладнання (між фізичними особами) (далі - Договір / Договір купівлі-продажу). Згідно з пунктом 1 цього Договору продавець ОСОБА_1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов'язалася передати у власність покупцю ОСОБА_2 торгівельне обладнання, яке вказано в Додатку 1 (надалі іменується «товар») за ціною 25 000,00 грн., а покупець зобов'язався прийняти такий товар та оплатити його в повному обсязі на момент підписання Договору суборенди в ТЦ «Даринок» (місце ОБР-33), договір суборенди має бути виконаний таким чином: розірвання договору суборенди між ФОП ОСОБА_4 та ТЦ «Даринок» і підписання договору суборенди між ОСОБА_2 та ТЦ «Даринок». Пунктом 2 Договору визначено, що продавець зобов'язується передати товар покупцеві під час підписання цього Договору, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити передбачену цим Договором ціну одночасно з отриманням товару від продавця.

Також сторони Договору згідно з пунктом 4 домовились, що витрати, пов'язані із укладенням цього Договору, несе покупець в сумі 3 300,00 грн. Покупець в день складання Договору передає продавцю всю суму витрат 3 300,00 грн.

Відповідно до пункту 7 Договору до усіх правовідносин, що виникають з цього Договору або пов'язані із ним, у тому числі пов'язані із дійсністю, укладенням, виконанням, зміною та припиненням цього Договору, тлумаченням його умов, визначенням наслідків недійсності або порушення Договору, регулюються самим Договором і відповідними нормами чинного законодавства України, а також звичаями ділового обороту, які застосовуються до таких правовідносин на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

Як визнали сторони та згідно з Додатком 1 до Договору купівлі-продажу торгівельного обладнання, який складається з Акту приймання передачі № 1, Акту приймання передачі № 2, Акту приймання передачі № 3, продавець ОСОБА_1 передала, а покупець ОСОБА_2 прийняв 03.11.2013 зазначений у цих Актах товар загальною вартістю 25 000,00 грн. (3 116,00 грн. +1 683,00 грн. + 20 201,00 грн.).

Наведені вище обставини і умови Договору свідчать про те, що відповідач ОСОБА_2 (покупець) повинен був оплатити товар та сплатити витрати, пов'язані із укладенням цього Договору, 03 листопада 2013 року, коли продавець виконав свій обов'язок передати товар покупцеві.

Відповідно до розписок ОСОБА_1 та як визнали сторони в судовому засіданні і показала свідок ОСОБА_5 на виконання умов Договору купівлі-продажу покупцем ОСОБА_2 були передані продавцю ОСОБА_1 грошові кошти в таких сумах: 4 300,00 грн. передані 03.11.2013; 5 000,00 грн. - 14.11.2013; 10 000,00 грн. - 31.12.2013.

Отже, станом на 31.12.2013 відповідач сплатив позивачу на виконання умов Договору купівлі-продажу грошові кошти в загальній сумі 19 300,00 гривень., різниця між сумою за Договором (28 330,00 грн. = 25 000,00 грн. + 3 300,00 грн.) і сплаченою сумою становить 28 330,00 грн. - 19 300,00 грн. = 9 000,00 грн.

Згідно з розпискою від 14.11.2013, яку ОСОБА_2 надав продавцю ОСОБА_1 у зв'язку із неможливістю вчасно виконати умови Договору купівлі-продажу щодо оплати товару в повному обсязі, він зобов'язався віддати гроші частинами: до 20.11.2013 суму 4 000,00 грн., до 20.12.2013 суму 5 000,00 грн., до 20.01.2014 суму 5 000,00 грн., до 20.02.2014 суму 5 000,00 грн. Враховуючи цю розписку, станом на 14.11.2013 покупець залишався зобов'язаний сплатити на користь покупця ще 19 000,00 грн.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі статтями 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У частині 1 ст. 612 ЦПК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 частково здійснив оплату за Договором, а прострочив виконання свого обов'язку з оплати товару лише в сумі 9 000,00 грн. починаючи з 04.11.2013 до часу розгляду справи в суді. У зв'язку з вказаним позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення з відповідача суми в 25 000,00 грн. як оплати за товар підлягає задоволенню частково в сумі 9 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК відповідач не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки позивач ОСОБА_1 у позовній заяві просить стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми за період з 04.11.2013 по 10.11.2014, то суд визначає таку суму в межах вказаного періоду із розрахунку простроченої суми боргу в розмірі 9 000,00 грн.

За період з 04.11.2013 по 10.11.2014 індекс інфляції був встановлений на рівні 1,198. Тому сума боргу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення становить 9 000,00 грн.*1,198 = 10782,55 грн.

За період з 04.11.2013 по 10.11.2014 три проценти річних від простроченої суми становлять 9 000,00 грн. *372 дні * 3% річних = 275,18 грн.

Отже, загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за Договором купівлі-продажу торгівельного обладнання (між фізичними особами) від 03.11.2013 з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми станом на 10.11.2014 становить 11 057,73 грн.

Посилання відповідача ОСОБА_2 в його поясненнях і свідка ОСОБА_5 в її показаннях на те, що розписка ОСОБА_2 від 14.11.2013 розцінювалася відповідачем і була на справді угодою сторін про зміну ціни Договору і розстрочку оплати товару, на яку ОСОБА_1 погодилася, суд вважає необгрунтованим і таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 653, ч. 1 ст. 354 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо; і зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

На підставі наданих сторонами доказів суд достовірно встановив, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не укладали угод у письмовій формі про зміну умов Договору купівлі-продажу від 03.11.2013 щодо ціни, предмету Договору.

На підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в сумі, пропорційній до задоволеної частини позову, - 110,58 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за Договором купівлі-продажу торгівельного обладнання (між фізичними особами) від 03.11.2013 з урахуванням індексу інфляції за час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми станом на 10.11.2014 в загальному розмірі 11 057 (одинадцять тисяч п'ятдесят сім) гривень 73 коп., в іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 110 (сто десять) гривень 58 коп.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Кімстачов