21грудня 2010 року смт.Великомихайлівка
Великомихайлівский районний суд Одеської області у складі:
головуючого судці - Ткачук O.JI. при секретарі - Козачинська Л.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Велика Михайлівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором про надання послуг (виконання робіт)
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу та процентів за договором про надання послуг (виконання робіт). Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 04 серпня 2009 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір про надання послуг (виконання робіт) з виготовлення кованих виробів. Крім договору між ними також було укладено письмовий підряд на виготовлення кованих виробів.
Згідно договору відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи у повному обсязі і якісно в строк до 04.09.2009р.
Як передбачено умовами договору, до підписання договору відповідач отримав від позивача аванс у розмірі 1000 (Одна тисяча)грн., що підтверджується останнім письмово.
Згідно договору після виконання робіт по виготовленню кованого вуличного навісу, кованих вуличних двох ліхтарів, кованих броньованих вхідних дверей з наповнювачем позивач повинен був сплатити відповідачу 3000 (Три тисячі)грн. з складанням письмового документу.
Після виконання робіт по виготовленню та установку кованих сходів (повністю металеві) з поручнями, а також установки зазначеного вище навісу, ліхтарів та дверей позивач повинен був сплатити відповідачу 2500 (Дві тисячі пятсот)грн. з складанням письмового документу.
До чинного часу відповідач не виконав жодної послуги (роботи) передбаченої договором. Договором передбачено, що порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору.
За порушення сторонами термінів виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує іншій стороні неустойку у розмірі 1,5% ціни договору за кожний день прострочення.
Ціна договору складає 6500 (Шість тисяч пятсот)грн.
Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання зобов'язань або усунення порушень. Позивач зазначив, що не одноразово звертався до відповідача з проханням, щоб він виконав свої зобовязання згідно з умовами договору.
06 лютого 2010 року відповідачем було отримано претензію позивача від 29.01.10р. в якій позивач просив:
1.Повернути йому 1000 (Одну тисячу)грн.
2.Виплатити йому всі проценти на день повної виплати згідно з чинним законодавством України за користування його 1000 (Однією тисячею)грн.
Позивач також зазначив, що ЗО березня 2010 року відповідач з ним зустрівся та запевнив його, що виконаєте свої зобовязання по договору у повному обсязі до травня 2010 року та просив щоб він не звертався до суду з позовом до нього. Позивач погодився на його прохання, але з 20 квітня 2010 року відповідач знову не берете трубку свого мобільного телефону по якому позивач неодноразово намагаюся до нього додзвонитися.
21травня 2010 року відповідачем вдруге було отримано претензію позивача від 20.05.10р. в якій він просив:
1.Повернути йому 1000 (Одну тисячу)грн.
2.Виплатити йому всі проценти на день повної виплати згідно з чинним законодавством України за користування його 1000 (Однією тисячею)грн.
До моменту звернення до суду позивачем, відповідач не виконав жодної послуги (роботи) та умови передбачених договором від 04.08.09р. На претензію позивача від 22.05.10р. не надав жодних пояснень та повідомлень.
Позивач також вказав, що відповідач з 04.08.09р. по теперішній час користувався та користується в своїх цілях його грошима у розмірі 1000грн. та позивачу їх не повернув і тому відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми.
Заслухав пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи та дав оцінку в їх сукупності, суд вважає, заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню частково за наступними обставинами.
Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 04 серпня 2009 року між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір про надання послуг (виконання робіт) з виготовлення кованих виробів. Крім договору між ними також було укладено письмовий підряд на виготовлення кованих виробів.
Згідно договору відповідач взяв на себе зобов'язання виконати роботи у повному обсязі і якісно в строк до 04.09.2009р.
Як передбачено умовами договору, до підписання договору відповідач отримав від позивача аванс у розмірі 1000 (Одна тисяча)грн., що підтверджується письмово.
Згідно договору після виконання робіт по виготовленню кованого вуличного навісу, кованих вуличних двох ліхтарів, кованих броньованих вхідних дверей з наповнювачем позивач повинен був сплатити відповідачу 3000 (Три тисячі)грн. з складанням письмового документу.
Після виконання робіт по виготовленню та установки кованих сходів (повністю металеві) з поручнями, а також установки зазначеного вище навісу, ліхтарів та дверей позивач повинен був сплатити відповідачу 2500 (Дві тисячі пятсот)грн. з складанням письмового документу.
На момент звернення до суду позивачем, відповідач не виконав жодного зобовязання та умови передбачених договором від 04.08.09р.
Позивач не одноразово звертався до відповідача з проханням, щоб він виконав свої зобовязання згідно з умовами договору, що підтверджується матеріалами справи про одержання відповідачем претензії від 29.01.10р. яку отримав від позивача 06.02.10р. та претензії від 20.05.10р. яку теж отримав від позивача 22.05.10р.
Договором передбачено, що порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору.
За порушення сторонами термінів виконання зобов'язань за договором винна сторона сплачує іншій стороні неустойку в розмірі 1,5% ціни договору за кожний день прострочення.
Ціна договору складає 6500 (Шість тисяч пятсот)грн.
Сплата неустойки не звільняє сторони від виконання зобов'язань або усунення порушень.
Що стосується вимоги щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми, суд приймає рішення про відмову у задоволені вказаної вимоги, так як вона не знаходить свого законного підтвердження в нормах матеріального права.
В ст.626 ЦК України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.
Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
В ст.843 ЦК України зазначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.
Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Стаття 846 ЦК України регламентує, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.
Відповідно до ст.854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобовязаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, достроково.
Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Як відображено в ст.857 ЦК України робота, виконана підрядником, має відповідати умовам договору підряду, а в разі їх відсутності або неповноти вимогам, що звичайно ставляться до роботи відповідного характеру.
Виконана робота має відповідати якості, визначеній у договорі підряду, або вимогам, що звичайно ставляться, на момент передання її замовникові.
Результат роботи в межах розумного строку має бути придатним для використання відповідно до договору підряду або для звичайного використання роботи такого характеру.
В ст.610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Стаття 612 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:
1)припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;
2)зміна умов зобов'язання;
4)відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Стаття 546 ЦК України регламентує, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.
Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобовязання вчиняється у письмовій формі.
Правочин щодо забезпечення виконання зобовязання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.
В ст.548 ЦК України зазначено, що виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.
Недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобовязання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобовязання не спричиняє недійсність основного зобовязання.
Як відображено в ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно зі ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Стаття 551 ЦК України регламентує, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Як відображено в ст.552 ЦК України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обовязку в натурі.
Сплата (передання) неустойки не позбавляє кредитора права на відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
На підставі викладеного вище, з урахуванням всіх обставин справи, керуючись ст. ст. 8, 10,
11,60, 209, 212, 213,214, 215, 224, 225, 226 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором про надання послуг (виконання робіт) задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму авансу у розмірі 1000 (Одна тисяча)грн.
Щодо вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 пре сплату боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 олові витрати у розмірі: державне мито - 371.73грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 120грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення 10-ти денного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.JI.Ткачук