УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/4238/15-ц

Пров. №4-с/668/20/15

27.05.2015

Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді Гаврилова Д.В.,

при секретарі Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, зацікавлена особа: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_3, в якій він просив зобов'язати державного виконавця Поліщук Д.О., або іншу посадову особу до компетенції якої це відноситься, ВДВС Суворовського РУЮ усунути порушення шляхом скасування накладення арештів на все рухоме майно у виконавчому провадженні ВП №45975444.

Скаргу мотивовано тим, що державний виконавець ВДВС при накладені арешту на майно заявника діяв у порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У судовому засіданні представник заявника вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у скарзі.

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник проти задоволення скарги заперечували з підстав її необґрунтованості, надали суду свої письмові заперечення, просили відмовити в її задоволенні скарги.

Представник ВДВС в судове засідання не зявився, подав до суду свої письмові заперечення, в яких вимоги скарги не визнав, проти їх задоволення заперечував.

Повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 24.03.2015 року постановою старшого виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні ОСОБА_3 при вчиненні виконавчих дій у виконавчому провадженні № 45975444 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1, у межах суми стягнення 20000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 16 постанови Пленуму «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень о учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Вимоги осіб щодо належності їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил судової юрисдикції позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту. У такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Аналогічні розяснення викладені в п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 року.

Відповідно ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна предявляються за місцем знаходження цього майна або основної його частини.

Згілдно вимог ч.ч. 1 та 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, вимоги про зняття арешту з майна мають вирішуватись в позовному провадженні за правилами виключної підсудності.

Таким чином, звернувшись до суду зі скаргою на дії посадових осіб державної виконавчої служби з вимогами про зняття арешту з майна заявник обрав не вірний процесуальний спосіб захисту.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 209, 383-387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, зацікавлена особа: ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії

СуддяОСОБА_4