Справа №173/448/15-ц
Провадження №2/173/410/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді - Петрюк Т.М.

При секретарі - Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу ,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач ОСОБА_1, з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,та ОСОБА_4, про стягнення боргу, згідно якого просить стягнути з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, борг в загальні сумі 72959.38 грн., який складається з суми боргу -65000 грн., індексу інфляції в сумі 6175 грн.. та 3% річних в сумі 1784.38 грн. А також стягнути з відповідача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 1000 грн., незаконно отримані нею в якості погашення боргу від ОСОБА_2, та ОСОБА_3 посилаючись на наступне: з 12.11.1977 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

З жовтня 2000 року вони проживали однією сім»єю з ОСОБА_4,. та їхніми дітьми в будинку АДРЕСА_1.

Спільне життя у них з ОСОБА_4,. не склалось, а таму з 2011 року вони припинили шлюбні стосунки і з цього часу проживають окремо.

07.12.2012 року на прохання ОСОБА_4,. він передав її рідній сестрі ОСОБА_3, та чоловіку сестри ОСОБА_2, за договором позики грошові кошти в сумі 120000 грн., з умовою повернути борг до 01.04.2014 року та зобов»язанням сплати 10% за користування грошовими коштами, а всього 132000 грн.

Договір позики укладено в письмовій формі розпискою, яку власноручно підписали ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В розписці зазначені також прізвище та ініціали ОСОБА_5, але вона не підписувала розписку та взагалі при отриманні ОСОБА_3 від нього грошей присутньою не була.

При цьому в розписці зазначено, що боржники отримали в борг грошові кошти у ОСОБА_4,, та ОСОБА_1

До вказаного в розписці строку ОСОБА_2, та ОСОБА_3,, борг йому не повернули.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду від 24.01.2014 року шлюб зареєстрований 12.11.1977 року між ним та ОСОБА_4, розірвано.

Після розірвання шлюбу він випадково знайшов вдома зазначену розписку по договору позики від 07.10.2012 року. Оглянувши розписку на зворотній стороні аркуша він виявив записи про повернення боргу ОСОБА_4

Згідно розписки було повернуто: 12.05.2013 року -26000 грн.,31.05.2013 року -1000 грн., 12.06.2013 року -13000 грн.. 21.08.2013 року -10000 грн., 02.09.2013 року -5000 грн., 14.10.2013 року -12000 грн., а всього 67 000 грн.

Повернення грошей підтверджується підписами ОСОБА_4 Він цих грошей не отримував і про повернення боргу частинами дізнався лише тільки ознайомившись із записами на зворотній стороні розписки.

В цей час з ОСОБА_4, він однією сім»єю вже не проживє, а тому отримані гроші вона витратила на власні потреби.

Так як згідно розписки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні були в строк до 01.04.2014 року повернути позичальникам йому та ОСОБА_4, гроші в сумі 132000 грн., то він вважає. що кожному з них вони повинні були повернути 66000 грн.

Таким чином перед ОСОБА_4,, позичальники виконали свій обов»язок в повному обсязі. Крім того ОСОБА_4, без його згоди отримала в якості погашення боргу на 1000 грн., більше ніж повинна отримати згідно розписки. Тому вважає, що дану суму ОСОБА_4, повинна повернути йому, що й стало підставою звернення до суду

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також позивач пояснив, що грошові кошти в борг відповідачам ОСОБА_3 він надавав свої особисті. Він жодного разу не був присутнім при поверненні частини боргу відповідачами ОСОБА_3 і чи віддавали вони дані кошти ОСОБА_4, йому взагалі невідомо. На час позики відповідачами ОСОБА_3 грошових коштів він з ОСОБА_4,. однією сім»єю вже не проживав.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував при цьому пояснив, що 07.10.2012 року він з дружиною позичив у сім»ї ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 120000 грн., на купівлю квартири донці. Гроші вони позичали у домоволодіння ОСОБА_4 по АДРЕСА_1. Гроші їм давала ОСОБА_4, так як вона завідувала грошима в сім»ї та вона ж писала і розписку. Позику вони зобов»язувались віддати до 01.04.2014 року. Вони четверо підписали розписку, взяли гроші та пішли додому. Їхньої доньки ОСОБА_5 при цьому не було і вона розписку не підписувала. Її вписали в розписку в зв»язку з тим, що гроші позичали на купівлю квартири саме їй. Також у них було домовленість, що борг вони будуть повертати частинами. Починаючи з травня 2013 року вони почали повертати борг ОСОБА_4. Він разом з дружиною приходили до домоволодіння ОСОБА_4 та віддавали гроші, про що робили відмітки в розписці. Ці відмітки робили їх дружини, так як грошами розпоряджаються вони. ОСОБА_6, був присутнім в будинку, але поверненням грошей не цікавився і як правило грав на комп»ютері. Потім відносини між ОСОБА_1, та ОСОБА_4,. погіршились і в жовтні 2013 року він з дружиною вирішили повернути сім»ї ОСОБА_4 борг повністю. Вони в жовтні місяці принесли 65000 грн., та віддали ОСОБА_4 ОСОБА_1. при цьому присутнім не був. Так як це була остання сума то в розписці вони відмітки не зробили, так як боргу вже не існувало.

Відповідач ОСОБА_3, проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що на час позики грошей ОСОБА_1. та ОСОБА_4,. проживали разом однією сім»єю. У них на той час виникла потреба у купівлі квартири донці. Тому вона з чоловіком вирішили позичити кошти у сім»ї ОСОБА_4, так як вони вже не раз позичали у них гроші при потребі. Спочатку вона поговорила з цього приводу з ОСОБА_4, а та зі своїм чоловіком, і лише отримавши його згоду, ОСОБА_4,. повідомила їм, що гроші їм позичать. 07.10.2012 року вона з чоловіком прийшли до домоволодіння ОСОБА_4, ОСОБА_1. приніс їм гроші в сумі приблизно 80000 грн., але вони сказали, що цих коштів їм мало. Тоді ОСОБА_1. вийшов та приніс ще гроші, в загальній сумі стало 120000 грн. При цьому гроші мали затхлий запах та покрились пліснявою і вона ще зробила зауваження ОСОБА_1, що гроші так не зберігають. ОСОБА_4, написала розписку. Вони зобов»язувались повернути гроші за рік, але ОСОБА_4, поставила їм строк до 01.04.2014 року, якщо у них будуть які труднощі з поверненням грошей. З травня 2013 року вони почали повертати гроші сім»ї ОСОБА_4 частинами про що робили відмітки у розписці. Ці відмітки вони робили для того, щоб не заплутатись та знати яку суму ще потрібно повернути. ОСОБА_1, був вдома коли вони повертали гроші, та добре знав про повернення позики. Потім в кінці 2013 року відносини між ОСОБА_1. та ОСОБА_4,. погіршились і вона з чоловіком вирішили повернути всю суму позики. В жовтні місяці 2015 року вони прийшли та віддали ОСОБА_4, залишок боргу повність в сумі 65000 грн. І так як борг був повернений вони відмітки про це не робили так як плутатись вже було ні в чому. ОСОБА_1. при цьому присутній не був, але він добре знав про повернення боргу. Коли між ОСОБА_1. та ОСОБА_4, був розірваний шлюб ОСОБА_1, почав вимагати повернути йому борг. При цьому говорив, що вона та її чоловік сплатять весь борг ще раз йому. А якщо платити вони відмовляються, то він найме братків, які виб»ють з них цей борг. Але коли ОСОБА_4, з цього приводу звернулась до міліції, тоді він подав заяву про притягнення їх до кримінальної відповідальності за шахрайство. В зв»язку з чим і виникла необхідність написати розписку про повернення залишку боргу ОСОБА_4, так як борг ними був сплачений в дійсності.

Відповідач ОСОБА_4, проти задоволення позовних вимог заперечувала, при цьому пояснила, що в 2012 році до неї звернулась її сестра ОСОБА_3,. з чоловіком з проханням позичити гроші на купівлю квартири їхній донці в сумі 120000 грн. Але, так як на той час їй з чоловіком також потрібні були гроші, то вона сказала, що вони можуть позичити лише 80000 грн., але ОСОБА_3,. сказала, що їм цих коштів мало і якщо вони позичать їм 120000, то вона віддасть гроші з відсотком, а саме 10%. ОСОБА_1, це влаштувало, він вийшов з будинку та приніс суму, якої не вистачало. Гроші дійсно були затхлими та з пліснявою. Вона була дуже здивована, що її чоловік приховує від неї гроші. Вона написала боргову розписку та ОСОБА_3 пішли додому, а них з ОСОБА_1, виникла сварка з приводу приховання грошей. В квітні 2013 року вони почали переобладнувати магазин і ОСОБА_1, сказав, щоб вона говорила сестрі, про повернення грошей. В травні 2013 року ОСОБА_3 повернули їм частину боргу та потім періодично почали повертати борг частинами. Про що в розписці вони робили відмітки. Дані кошти пішли на переобладнання магазину, купівлю скутера для сина, на лікування ОСОБА_1. тобто на потреби сім»ї. Потім їх з чоловіком відносини погіршились, чоловік безпідставно чіплявся до неї, намагався бити, у неї погіршився стан здоров»я і вона прийняла рішення про розлучення та проживання окремо від відповідача. Про це знала її сестра і сестра з чоловіком вирішили повернути їм залишок боргу, принісши його в жовтні 2013 року. Так борг був повернутий повність то відмітки вони в розписці про вже не робили, так як не було потреби. ОСОБА_1, при поверненні грошей не був присутнім, але знав про повернення боргу так як вона поклала гроші в портфель, в якому в них зберігались документи, і потім ОСОБА_1. забрав з цього портфеля всі документи. В тому числі і ті, що належать їй особисто та гроші і витратив їх на власні потреби. Після чого він почав погрожувати їй та її сестрі. Говорив, що він змусить сестру повертати борг в подвійному розмірі, найме братків, щоб вони вибили з них борг. В зв»язку з чим вона звернулась з заявою до міліції. Після того ОСОБА_1, змінив свою тактику і подав заяву про притягнення до кримінальної відповідальності її сестру з чоловіком за неповернення боргу. При цьому подав копію лише першої сторінки розписки, ввівши в оману правоохоронні органи. Тоді і виникла потреба у написанні нею ОСОБА_3,. розписки про повернення боргу в повному розмірі. Стверджує, що залишок боргу в сумі 65000 їй повернено і гроші вона залишила дома в портфелі та ними розпорядився ОСОБА_6

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, при цьому пояснив, що гроші в борг були взяті в сім»ї ОСОБА_6 та повернені ОСОБА_6 під час перебування їх у шлюбі. Тому підстави для стягнення грошових сум на повернення боргу з відповідачів відсутні.

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступними підставами:.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, та ОСОБА_4,, перевали в зареєстрованому шлюбі з 12.11.1977 року по 24.01.2014 року, що підтверджується копією заочного рішення Верхньодніпровського районного суду від 24.01.2014 року та копією позовної заяви про розірвання шлюбу ОСОБА_4,. до ОСОБА_1

Згідно дослідженої в судовому засіданні розписки встановлено, що 07.10.2012 року відповідачі ОСОБА_3,. та ОСОБА_2, позичили у ОСОБА_4,, та ОСОБА_1. гроші в сумі 120000 грн., під 10 % та зобов»язались повернути 132000 грн., до 01.04.2014 року, поставивши свої підписи в розписці. В розписці в якості позичальника, зазначена також ОСОБА_7, але як встановлено в судовому засіданні вона при позиці грошей присутньою не була та розписки не підписувала. І сторони пояснили, що вписали ОСОБА_7 в розписку лише тому що гроші позичались на купівлю квартири для неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові0 грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язуєьться повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Таким чином судом встановлено. що між сторонами був укладений договір позики. Сторонами якого є ОСОБА_2, та ОСОБА_3, ( боржники) та ОСОБА_1, та ОСОБА_4,. (кредитори).

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мініму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики сторони написали розписку, якою визначили суму позики, плату ( відсоток) за користування грошими та строк повернення боргу. Тобто визначили істотні умови укладеного договору.

На зворотній стороні розписки сторони вносили записи щодо сум, наданих боржниками ОСОБА_2. та ОСОБА_3,. на повернення боргу. А саме зазначили загальну суму боргу. та вказували дату повернення частини боргу , суму , передану на повернення боргу, залишок боргу та підписи.

Згідно розписки відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було повернуто: 12.05.2013 року -26000 грн., 31.05.2013 року -1000 грн., 12.06.2013 року -13000 грн.. 21.08.2013 року -10000 грн., 02.09.2013 року -5000 грн., 14.10.2013 року -12000 грн. Також в розписці напроти повернених сум проставлені підписи ОСОБА_3,. та ОСОБА_4 належність підписів саме ОСОБА_3,. та ОСОБА_4, відповідачі підтвердили в судовому засіданні, показавши де чий підпис.

Згідно записів в розписці від 07.10.2012 року встановлено, що на погашення боргу відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_3, сплатили 67000 грн. Залишок станом 15.10.2013 року склав 65000 грн.

Таким чином на час розгляду справи згідно розписки від 07.10.2012 року залишок боргу відповідачів ОСОБА_2. та ОСОБА_3,. перед ОСОБА_4,. та ОСОБА_1. становить 65000 грн.

При цьому суд критично ставиться до пояснень відповідачів про те, що вони повернувши остаток суми та вже не вносили записів про погашення боргу в повному об»ємі, так як до цього часу всі записи з приводу погашення боргу сторонами чітко проводились, та навіть вказувалось на що потрачені дані суми.

Проте, в судове засідання відповідач ОСОБА_4, надала розписку від 08.05.2014 року про те, що вона отримала від ОСОБА_3, 16.10.2013 року залишок боргу в сумі 65000 грн. В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 підтвердила, що дану суму їй дійсно було повернено ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Таким чином при наявності розписки від 08.05.2014 року та визнання відповідачем ОСОБА_4, факту повернення залишку боргу, суд вважає встановленим факт повернення залишку боргу, але даний залишок боргу в сумі 65000 грн. повернений лише відповідачу ОСОБА_4, в той час як гроші в борг згідно розписки від 07.10.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3,. позичали у ОСОБА_1, та ОСОБА_4 Так як в розписці не вказано в якій частині грошові кошти позичені ОСОБА_4 та ОСОБА_1, то суд виходить з того, що це були їх спільні гроші як подружжя і кожен із них має право на отримання грошових коштів в рівній частці.

Посилання позивача ОСОБА_1. про те, що це були його особисті гроші ніякими доказами не підтверджені, тому суд вважає їх безпідставними. Як безпідставними суд вважає і посилання позивача про те, що з 2011 року вони припинили шлюбні відносини з ОСОБА_4 Так як згідно рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2014 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_1, та ОСОБА_4, встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання 29.10.2013 року. При цьому цей термін встановлений судом виходячи саме з письмових заперечень ОСОБА_1, який посилався на те, що сімені відносини між ним та ОСОБА_4,. припинені лише в жовтні 2013 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа. щодо якої встановлені дані обставини.

Таким чином аналізуючи надані відповідачами докази, а саме розписку про повернення боргу та визнання цього факту відповідачем ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що залишок боргу був повернений відповідачами ОСОБА_3, але лише відповідачу ОСОБА_4 При цьому суд критично ставиться до вказаної в розписці дати повернення цього боргу, 16.10.2013 року. Так як виходячи із записів в розписці від 07.102.13 року відповідачі ОСОБА_3 повертали борг невеликими сумами по зрівнянню із сумою боргу і як правило через один - два місяці після здійснення попереднього платежу. 14.10.2013 року відповідачі повернули сім»ї ОСОБА_4 12000 грн. І згідно розписки від 08.05.2014 року всього через два дні від попереднього платежу повертають майже половину боргу, при цьому не надавши ніяких доказів, що така сума у них була на той час. Тому визначення саме цієї дати в розписці від 08.05.2014 року відповідачі ОСОБА_3,. та ОСОБА_4, на думку суду, вказали лише для того, щоб зробити видимість про повернення боргу, коли ОСОБА_4,. та ОСОБА_8 ще перебували у шлюбі з метою уникнення відповідальності, особливо враховуючи той факт, що ОСОБА_3,. та ОСОБА_4, є сестрами.

Позивач ОСОБА_1, заперечує факт отримання цих грошей. При цьому відповідачі підтвердили і те, що при поверненні залишку боргу позивач ОСОБА_1, присутнім не був. Доказів того, що відповідач ОСОБА_4,. поклала цю грошову суму в портфель, де вона з позивачем зберігали документи, та заволодіння даними грошима позивачем відповідачкою ОСОБА_4, не надано.

Таким чином, отримавши дані кошти від сім»ї ОСОБА_3, що відповідач ОСОБА_4,. чітко підтверджує, вона заволоділа частиною цих грошових коштів, які належали ОСОБА_1, а саме належною йому сумою 32000 грн. Відповідно вимоги про повернення частини боргу, яка належить позивачу ОСОБА_1, повинні бути поставлені до відповідача ОСОБА_4, а не до відповідачів ОСОБА_3 про судом зверталась увага як позивача так і його представника, але клопотання про заміну неналежного відповідача за цими позовними вимогами відповідно до ст. 33 ЦПК України, ні позивач, ні його представник не заявили, продовжуючи настоювати на стягненні боргу з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за потрібне відмовити у задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,. на користь позивача ОСОБА_6, залишку боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, як такі, що заявлені до неналежних відповідачів.

Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1, 1000 грн., як отриманих в якості погашення боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 так як виходячи з наведеного вище аналізу наданих сторонами доказів борг в сумі 67000 грн. був повернений відповідачами ОСОБА_3 ОСОБА_1, та ОСОБА_4, під час перебування їх у шлюбі. Тобто дані кошти надійшли до ОСОБА_1, та ОСОБА_4,. у спільну сумісну власність подружжя. Доказів того, що данини коштами розпорядився хтось один з них, привласнив їх собі, чи втратив на свої особисті потреби суду не надано. Навпаки в розписці є запис, що частина цих коштів витрачена на купівлю скутера, тобто на потреби сім»ї. Відповідно підстав для стягнення даної суми з відповідача ОСОБА_4. на користь позивача ОСОБА_1. суд не вбачає. Проте, так як сім»я ОСОБА_1 розпалась, то сторонами можуть бути поставлені вимоги про розподіл майна на купівлю якого були витрачені дані кошти.

Так як в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному об»ємі, то, відповідно до ст. 88 ЦПК України понесенні позивачем судові витрати в сумі 3000 грн.. за надання правової допомоги та 739 грн. 59 коп., за сплачений судовий збір відшкодуванню за рахунок відповідачів не підлягають та покладаються на позивача ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку суми боргу -72959.38 грн. та про стягнення з ОСОБА_4 1000 грн., незаконно отриманих в якості погашення боргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Понесені позивачем ОСОБА_1 судові витрати в сумі 3000 грн.. за надання правової допомоги та 739 грн. 59 коп., за сплачений судовий збір покласти на позивача ОСОБА_1

Рішення може бути оскаржене до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга не подавалась. У випадку подання апеляційної скарги, рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо рішення не було скасоване або змінене.

Суддя Петрюк Т.М.