АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/4828/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2370/К/15 Сарат Н.О.
Категорія - 34 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2014 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Соколан Н.О., Чорнобука В.І.

при секретарі - Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної в результаті ДТП, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року позивачі звернувся з позовом до ОСОБА_4, третя особа Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "Український страховий стандарт" про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що 02.12.2014 року о 19 год. 10 хв. по вул. Промисловій у м. Кривому Розі мала місце ДТП у якій було пошкоджено автомобіль марки "ВАЗ 2108", д/з НОМЕР_1, що належить позивачеві ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого Криворізьким ВРЕР УДАІ від 07.12.2010 року та являється сумісним майном з ОСОБА_3

Іншим учасником ДТП був водій "DAEWOO NEXIA" номер державної реєстрації НОМЕР_3, ОСОБА_4.

ОСОБА_4 керуючи своїм автомобілем рухався по обледенілому асфальтному покриттю проїзної частини по вул. Промисловій з боку вул. Кириленко в напрямку вул. Старих Більшовиків в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу. Напроти будинку 10 по вул. Промисловій біля правого краю проїзної частини дороги стояв автомобіль позивача "ВАЗ 2108" , попереду якого знаходився пішохід ОСОБА_3

Під час наближення до зазначеного автомобіля "ВАЗ 2108" відповідач порушив вимоги п. 12.1 ПДР України, здійснив наїзд на автомобіль позивача "ВАЗ 2108", після наїзду автомобіль ВАЗ 2108 за інерцією просунувся вперед та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 спричинивши йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2782 від 22.12.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 286 КК України та призначено йому покарання в виді 3400 грн. штрафу на користь держави, та на користь потерпілого ОСОБА_3 стягнуто майнову шкоду в розмірі 427 грн. та моральну в розмірі 3500 грн.

14.06.2015 року позивачеві ПАТ СК "Український Страховий Стандарт" було відшкодовано 10451 грн. страхового відшкодування, проте згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д19/04/15 від 22.04.2015 року, вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу сягає 18186,33 гривень.

Зважаючи на вищевикладене позивачі просили суд стягнути з відповідача 7735, 33 гривень матеріальної шкоди та 50 000,00 гривень моральної шкоди.

Рішенням суду від 29 вересня 2015 року позовні вимоги позивачів задоволені частково, стягнуто з відповідача ОСОБА_4, на користь позивача ОСОБА_2, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 2 718 грн. 95 коп., та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 2 000 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на те, що на їх користь повинна бути стягнута різниця між страховим відшкодуванням та висновком експерта у розмірі 7735 грн. 33 коп., оскільки другий висновок експерта проведено з урахуванням подорожчання автозапчастин і коливанням курсу долара. Вважають, що розмір стягнутої моральної шкоди судом значно занижений.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено що 02.12.2014 року о 19 год. 10 хв. по вул. Промисловій у м. Кривому Розі мала місце ДТП у якій було пошкоджено автомобіль марки "ВАЗ 2108", д/з НОМЕР_1, що належить позивачеві ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, виданого Криворізьким ВРЕР УДАІ від 07.12.2010 року та являється сумісним майном з ОСОБА_3 , так як він був придбаний в період шлюбу позивачів.

Іншим учасником ДТП був водій "DAEWOO NEXIA" номер державної реєстрації НОМЕР_3, ОСОБА_4, який керуючи своїм автомобілем здійснив наїзд на автомобіль позивача "ВАЗ 2108". Після наїзду автомобіль ВАЗ 2108 за інерцією просунувся вперед та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 спричинивши йому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2782 від 22.12.2014 року відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Відповідно до чого 12.03.2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0001044 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 286 КК України.

Відповідач ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнав повністю, його було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ст. 286 КК України та призначено йому покарання в виді 3400 грн. штрафу на користь держави, та на користь потерпілого ОСОБА_3 стягнуто майнову шкоду в розмірі 427 грн. та моральну в розмірі 3500 грн.

Вказане підтверджується вироком суду та не потребує іншого доказування. (а.с. 11-13).

Згідно матеріалів справи з ПАТ СК "Український Страховий Стандарт" було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу, за яким у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхове відшкодування.

14.06.2015 року власникам пошкодженого автомобіля ПАТ СК "Український Страховий Стандарт" було відшкодовано 10451,00 грн. страхового відшкодування в розмірі 10451,00 грн.

Вирішуючи спір судом першої інстанції враховано, що в межах кримінального провадження № 0001044 у відношенні ОСОБА_4 позивачем ОСОБА_3 вже було заявлено цивільний позов з тих самих підстав та з того самого предмету спору, та на його користь вже було стягнуто і матеріальну і моральну шкоду з відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що розмір суми страхового відшкодування згідно висновку СПД ОСОБА_5 № Д32/12/14 від 24.12.2014 року становить 13313,70 грн., тому на користь позивача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди необхідно стягнути з відповідача 2718,95 гривень, де: 500 грн. - це франшиза, а 2218,95 грн. це сума ПДВ яка може бути виплачена Страховиком, а саме ПАТ СК "Український Страховий Стандарт" позивачеві, якщо вона підтвердить факт проведення відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ 2108 д/н НОМЕР_1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляд на наступне.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її задала.

Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Також, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулюється, зокрема, порядок здійснення страхового відшкодування на території України.

Так, відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхового випадку ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Так, цивільно-правова відповідальність в даному спорі була застрахована відповідно до поліса страхування Поліс № АС/9069356 від 29 квітня 2014 року у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховиком було прийнято до уваги розмір матеріального збитку, відповідно висновку СПД ОСОБА_5 № Д32/12/14 від 24.12.2014 року, який становить 13313,70 грн. та вказаний висновок був предметом розгляду заяви позивачів про відшкодування матеріальної шкоди.

Оскільки позивачем не було надано страховику доказів проведення відновлювального ремонту, розмір суми страхового відшкодування був зменшений на розмір ПДВ - 2218, 95 грн. та франшизи - 500 грн.

Отже, виходячи із наданих позивачем ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» документів розмір суми страхового відшкодування становить: 13313,70 грн. - 2218,95 грн. - 500 грн. = 10594, 75 грн., що і було виплачено позивачам як страхове відшкодування.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції, відповідно до вимог ЦК України та ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вірно встановлено розмір матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги про те, що на користь позивачів повинна бути стягнута різниця між страховим відшкодуванням та висновком експерта № Д19/04/15 від 22.04.2015 року у розмірі 7735 грн. 33 коп., оскільки другий висновок експерта проведено з урахуванням подорожчання автозапчастин і коливанням курсу долара не може бути підставою для скасування рішення суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону).

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Як встановлено матеріалами справи, ОСОБА_2, згідно платіжного доручення № 537 від 14.07.2015 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10594 грн. 75 коп. виходячи з Висновку СПД ОСОБА_5 № Д32/12/14 від 24.12.2014 року. Оскільки позивачем не було надано страховику доказів проведення відновлювального ремонту, розмір суми страхового відшкодування був зменшений на розмір ПДВ - 2218, 95 грн. та франшизи - 500 грн.

В матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2, отримавши другий висновок експертного автотоварознавчого дослідження № Д19/04/15 від 22.04.2015 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу сягає 18186,33 гривень, зверталась до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про виплату їй різниці між вказаними висновками.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду.

У 1-му та 2-му абзацах пункту 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України» забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 зверталась до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» з вимогою про збільшення страхового відшкодування, у звязку із збільшенням вартості відновлювального ремонту, то вимоги щодо стягнення більшої суми, що має бути витрачена на відновлення пошкодженого автомобіля до ОСОБА_4 є передчасними.

В даному спорі позивачем до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди не заявлено, та страховик не є третьою стороною у справі.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не може бути розглянуто питання щодо відшкодування ОСОБА_2 матеріальної шкоди за рахунок ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Щодо доводів апеляційної скарги про заниженість розміру стягнутої моральної шкоди, колегія суддів вказує на те, що судом першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Отже, на думку колегії суддів, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в досить повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону, а тому, підстав, для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 29 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: