ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/225/15-ц
Провадження № 2/362/736/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Ковбеля М.М.,

при секретарі Сілецькій М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом заступника Васильківського міжрайонного прокурора Київської області в інтересах держави в особі: Головного управління Держземагенства у Київській області, Державного підприємства "Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України" до ОСОБА_1 селищної ради Васильківського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник Васильківського міжрайонного прокурора Київської області звернувся до суду з вищезазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що Державному підприємству «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» (далі - ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») 20.05.2002 року видано державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001432-270, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Як зазначає заступник прокурора, рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.08 задоволено позов ОСОБА_1 селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію.

В подальшому, ОСОБА_1 селищна рада здійснювала розпорядження землями вилученими у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» за рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.08. Так, згідно інформації Управлінням Держкомзему у Васильківському районі щодо земельних ділянок, які перетинають межі земель ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України» на території ОСОБА_1 селищної ради, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 27.03.07 № 219-11-V передано у власність земельну ділянку кадастровий номер :03:008:0011 та земельну ділянку кадастровий номер :03:008:0014, та в подальшому видано державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯД №757767 та серія ЯД №757756. Вказані земельні ділянки згідно інформації Управління Держкомзему знаходяться в межах земель переданих в постійне користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Разом з цим, рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2010 задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31.08 за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.08 та прийнято нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 селищної ради відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року рішення господарського суду Київської області від 21.04.2010 року залишено без змін. 23.06.2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року залишено без змін.

Отже, на думку заступника прокурора, земельну ділянку площею 387,19 га залишено в постійному користуванні ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», і на даний час підстава для проведення вилучення 387,19 га земель з постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» зникла. А відтак, передача згаданих земель у власність фізичним особам порушує поновлені права позивача і ці землі мають бути повернуті у користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України».

Заступник прокурора зазначає, що за таких обставин ОСОБА_1 селищна рада прийнявши рішення від 27.03.07 № 219-11-V, в частині надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :03:008:0011 та земельної ділянки кадастровий номер :03:008:0014, діяла за відсутності для цього повноважень і з порушенням ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», ч. 5 ст. 116, ч. 9 ст. 149 та ч. 2 ст. 150 Земельного кодексу України.

Заступник прокурора вважає, що оскільки ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» встановлено межі земельної ділянки, отримано держаний акт на право постійного користування землею, що належним чином зареєстрований, то рішення ОСОБА_1 селищної ради від 27.03.07 № 219-11-V, яким здійснено перерозподіл землі передано частину земельної ділянки належної ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на праві постійного користування іншим особам відповідачам, не є підставою припинення права користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказаними земельними ділянками.

Враховуючи викладене, на думку заступника прокурора, на підставі ст. 152 Земельного кодексу України рішення ОСОБА_1 селищної ради від 27.03.07 № 219-11-V, в частині надання у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельної ділянки кадастровий номер :03:008:0011 та земельної ділянки кадастровий номер :03:008:0014 підлягає визнанню незаконним та скасуванню, оскільки право постійного користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» на вказану земельну ділянку не припинене в установленому порядку.

Заступник прокурора посилається на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 видано державні акти на право власності на земельні ділянки та здійсненого їх державну реєстрацію. Зважаючи на те, що відповідачами спірні державні акти на право власності на земельні ділянки були зареєстровані у встановленому законом порядку та земельні ділянки вибули з володіння позивача, відновити становище, яке існувало до порушення можливо лише шляхом скасування реєстрації ціх державних актів, визнання права постійного користування на земельні ділянки за ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» та витребування ділянок на користь позивача.

Крім того заступник прокурора просив скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень №11983965 від 27.03.14 року на земельну ділянку кадастровий номер :03:008:0011 за ОСОБА_4, так як стало відомо, що ОСОБА_3 відчужила спірну земельну ділянку ОСОБА_4

Прокурор Васильківської міжрайонної прокуратури Київської області позов підтримав, просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 селищна рада Васильківського району Київської області, та представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, надіслали до суду заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги не визнають.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилвся, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі у відповідності до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик, відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи і розгляд справи буде проведено за його відсутності .

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог статей 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» 20.05.2002 видано державний акт на право постійного користування землею серія ІІ-КВ № 001432-270, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 102.

Рішенням господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 задоволено позов ОСОБА_1 селищної ради, припинено ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 387,19 га, вилучено у ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» вказану земельну ділянку, визнано недійсним державний акт на право користування землею, виданий ДП «ДСВ ІФРГ НАН України», та скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 27.03.07 № 219-11-V передано у власність у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 земельноі ділянки кадастрові номера :03:008:0011, :03:008:0014, а в подальшому видано державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯД №757767 та серія ЯД №757756.

Рішенням господарського суду Київської області від 21.04.2010 року задоволено подання Васильківського міжрайонного прокурора про перегляд рішення цього суду від 30-31.12.2008 року за нововиявленими обставинами, скасовано рішення господарського суду Київської області від 30-31.12.2008 року та прийнято нове рішення, яким в позові ОСОБА_1 селищної ради відмовлено в повному обсязі. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року рішення господарського суду Київської області від 21.04.2010 залишено без змін. 23.06.2011 року Вищим господарським судом України розглянуто касаційну скаргу селищної ради та винесено постанову у справі № 18/595-08/17/4, якою касаційну скаргу ОСОБА_1 селищної ради залишено без задоволення, а постанову Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 02.07.2010 року залишено без змін.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майно №32081870, на підставі договору купівлі-продажу від 13 листопада 2010 року земельну ділянку з кадастровим номером :03:008:0011 відчужено на користь ОСОБА_4

Державне підприємство «Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» листом від 19.08.2011 року направило директору ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» копії каталогів координат земельних ділянок, та зазначило що координати зовнішніх меж земельних ділянок по яких були складені каталоги координат були складені не по польовим вимірам, а за допомогою дигитайзера.

Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 30.05.2011 року повідомило ОСОБА_1 селищну раду про те, що землі відповідно до державного акту на право користування ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» не були внесені до автоматизованої системи координат державного земельного кадастру, а картографічні матеріали з права користування земельною ділянкою на ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» відсутні.

Управління Держкомзему у Васильківському районі листом від 17.10.2011 року повідомило прокуратуру про те, що при внесенні поданого каталогу координат на земельну ділянку ДП «ДСВ ІФРГ НАН України» до Автоматизованої Системи Координат ведення держаного земельного кадастру, управлінням було виявлено земельні ділянки, які перекривають зовнішні межі даної ділянки. Зокрема і земельні ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 кадастрові номера :03:008:0011, :03:008:0014.

Згідно ч. 1 ст. 24 ЗК України державним і комунальним сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям надаються земельні ділянки із земель державної і комунальної власності у постійне користування для науково-дослідних, навчальних цілей та ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідно до ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Положеннями ст. 125, 126 ЗК України (в редакції, що діяла на час видачі державного акту ДП «ДСВ ІФРГ НАН України») передбачено, що право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 116 Земельного кодексу України надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки - рілля державної власності, що перебувають у постійному користуванні можуть вилучатися лише Кабінетом Міністрів України.

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЗК України, землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів відносяться до особливо цінних земель. Вилучення особливо цінних земель для несільськогосподарських потреб не допускається, за винятком випадків, визначених ч. 2 ст. 150 ЗК України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 ЗК України, земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права.

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах Хендісайд проти Сполученого Королівства від 7 грудня 1976 року, Джеймс та інші проти Сполученого Королівства від 21 січня 1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справ доказів установлено те, що на момент надання земельних ділянок відповідачам, вони не були вилучені з користування ДП "ДСВ ІФРГ НАН України", оскільки зазначене вилучення відбулося вже після того, як спірні земельні ділянки перейшли у власність відповідачів, більш того, відповідно до копії катологів координат земельних ділянок, координати зовнішніх меж спірних земельних ділянок по яких було складено каталог координат, були складені не по польовим вимірам, а за допомогою дигитайзера, а тому є хибними, оскільки були виконані різними методами, а обміри та визначення меж спірних земельних ділянок та земель НАН з використанням одного і того ж способу ніким не проводилися, тому фактичне накладення цих земельних ділянок встановлено не було, суд вважає позов необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 24, 92, 116, 149, 150 ЗК України, ст. 21 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 10, 60, 61, 74, 88, 208, 209, 212- 215, 218, 223, 224-233, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову - відмовити

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Ковбель