У х в а л а

іменем україни

02 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_4 про звернення стягнення па предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Омега Банк», публічного акціонерного товариства «Вектор Плюс» та товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (ВАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), та відповідачем було укладено договір № 0101/0608/88-157, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 45 000 доларів США терміном до 25 червня 2018 року. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору того ж дня між ОСОБА_4 та банком було укладено договір іпотеки, згідно з яким останній передав банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1. 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс») було укладено договір факторингу № 15. Того ж дня між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» також укладено договір факторингу, відповідно до умов якого останнє набуло статусу кредитора за договором від 26 червня 2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за вказаним кредитним договором, станом на 10 лютого 2014 року утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 37 711 доларів 59 центів США, що еквівалентно 321 611 грн 97 коп.; за відсотками - 4 501 доларів 45 центів США, що еквівалентно 38 389 грн 27 коп. та пеня - 720 доларів 61 цент США, що становить 6 145 грн 51 коп. Ураховуючи викладене, позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитним договором.

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Омега Банк» (правонаступника ВАТ «Сведбанк»), ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», у якому просив визнати недійсним договір про передачу прав за договором іпотеки, укладений 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», посилаючись на те, що вказані договори суперечать вимогам цивільного законодавства. Також зазначав, що його не було належно повідомлено про заміну кредитора. Крім того, просив відмовити в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» з підстав, передбачених законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року, позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 червня 2008 року № 0101/0608/88-157 в розмірі 366 146 грн 75 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 321 611 грн 97 коп., заборгованість за відсотками - 38 389 грн 27 коп., пеня - 6 145 грн 51 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - трикімнатну квартиру № 13, загальною площею 73,5 кв. м, житловою площею 47,8 кв. м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_4 на праві власності, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом проведення прилюдних торгів згідно з Законом України «Про виконавче провадження», встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна. Виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки проводити після закінчення дії закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» відмовити, а його зустрічний позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги висновків суду не спростовують.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням встановлених обставин і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що відповідач неналежно виконував умови укладеного з ВАТ «Сведбанк» кредитного договору, допустив заборгованість, розмір якої визначено з урахуванням вимог закону та умов договору, у зв'язку з чим на погашення цієї заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з укладеним договором іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суди першої та апеляційної інстанцій правильно визнали його необґрунтованим, виходячи із того, що спірний договір факторингу, укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідає вимогам ст. ст. 1077 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844171/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1>, 1078 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844172/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> та ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та спрямований на реальне настання наслідків, обумовлених ним. Також суди обґрунтовано зазначили, що ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями необхідна при укладенні кредитного валютного договору, а в даному випадку між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги.

Доводи касаційної скарги про те, що договір факторингу, де боржником є фізична особа, не може укладатись є необґрунтованими, оскільки за змістом ст. 1079 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844172/ed_2015_04_05/pravo1/T030435.html?pravo=1> сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Крім того, відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України певні вимоги, які випливають із факторингових операцій щодо надання фінансових послуг стосуються фактора та клієнта, а не боржника.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції та висновків судів першої й апеляційної інстанцій не спростовують.

Оскільки зі змісту касаційної скарги не вбачається неправильного застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 11 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

І.К. ПаріноваВ.М. КоротунА.В. Маляренко