Номер провадження: 22-ц/785/7081/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.09.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Сегеди С.М.

ОСОБА_2

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року,

встановила:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №0, відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на №1, згідно якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 48850 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 17 серпня 2037 року із сплатою 13,3% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань 15 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 14 жовтня 2014 року виникла заборгованість перед позивачем, яка складається з:

- заборгованості за кредитом у розмірі 604496,4 грн.

- заборгованості по відсоткам в розмірі 288801,22 грн.

Позичальник належним чином свої зобовязання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору.

В рахунок виконання основного зобовязання позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі.

У судовому засіданні:

- представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі;

- відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заперечення, згідно яких позовні вимоги позивача не визнає та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» розяснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обовязково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» суд першої інстанції виходив з наступного.

15 серпня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № 0, відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на № 1, згідно якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 48 850 доларів США у тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності в строк до 17 серпня 2037 року із сплатою 13,3% річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань 15 серпня 2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 34,0 кв.м., житловою площею 25,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком в порядку, передбаченому законом у єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та у державному реєстрі іпотек.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що в звязку з тим, що позичальник належним чином свої обовязки не виконує, станом на 14 жовтня 2014 року виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 897 385 грн. 75 коп.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобовязаннях, та АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обовязків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Районний суд на підставі положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-УІІ, дійшов до висновку, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави.

Судова колегія вважає, що з вищевказаним рішенням суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд неповно зясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до невірного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення з наступних підстав.

03 червня 2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з п. 1 ст. 1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомо житлового майна не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку.

Кредитним та іпотечним договорами встановлено, що ОСОБА_3 отримала кредит в іноземній валюті, а загальна площа іпотечної квартири складає 34 кв.м. та використовується майновими поручителями і позичальницею, як постійне місце проживання.

Даних проте, що відповідач по справі має інше нерухоме майно на праві власності, судом не встановлено.

Згідно з вимогами частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Згідно з до вимог ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже, вказаний Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підлягає застосуванню по даній цивільній справі, а тому з урахуванням норми ст. 217 ЦПК України, виконання рішення суду необхідно відстрочити на час дії цього закону.

Між тим, судова колегія наголошує, що мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є лише відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта (п. 2 ч. 1 ст. 263 ЦК України), а відтак наявність дії мораторію не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1-4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

В рахунок виконання основного зобовязання ОСОБА_3 щодо оплати 897 385 (вісімсот девяносто сім тисяч триста вісімдесят пять) грн. 75 коп. з яких: за кредитним договором № 0: відсотки 4 088 (чотири тисячі вісімдесят вісім) грн. 13 коп., за додатковою угодою № 1: 893 297 (вісімсот девяносто три тисячі двісті девяносто сім) грн., сума заборгованості за кредитом 604 496 (шістсот чотири тисячі чотириста девяносто шість) грн. 40 коп., сума заборгованості за відсотками 288 801 (двісті вісімдесят вісім тисяч вісімсот одна) грн. 22 коп., за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 15 серпня 2007 року, звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки, а саме ізольованої квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 34 кв.м., житловою площею 25 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаної квартири на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відстрочити виконання рішення суду на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

ОСОБА_4

ОСОБА_2