АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1302/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Жолудько Л. Д., Сташків Б. І.,

секретар судового засідання - Баляс Т.І.

з участю апелянта ОСОБА_1, представників ОСОБА_2, Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про витребування майна та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3, співвідповідач ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої злочином. Заявлені вимоги мотивує тим, що згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 28 листопада 2012 року колишнього старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України і засуджено до двох років обмеження волі з позбавленням права працювати на посадах, пов'язаних з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських функцій на один рік шість місяців і звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків давності. В ході розгляду кримінальної справи встановлено, що ОСОБА_3, будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем та діючи в інтересах фінансової установи-кредитної спілки "Кредит-ФОС", всупереч інтересам служби та вимог ст. 41, 47 Конституції України, ст. 1, 5, 7, 55, 56, 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 Інструкції про проведення виконавчих дій, ч.3 ст.17, ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст. 177 Сімейного кодексу України та ч.1 ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р.), без рішення суду на відчуження будинку та дозволу органу опіки і піклування, не перевіривши наявність у боржниці ОСОБА_2 іншого майна, а також прав інших осіб на будинок, умисно, підготував документи та передав їх в Тернопільську філію Спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України для проведення реалізації на прилюдних торгах, житлового будинку, що в АДРЕСА_1, та належного на праві власності ОСОБА_2, чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 22 253 грн. та порушив житлові права та інтереси неповнолітніх дітей, які проживали та були прописані у вказаному будинку : ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3, вчинив злочини, передбачені ч. 1 ст. 364 та ч. 1 ст. 366 КК України. Відповідно до ч. 2 ст. 49 Кримінально-процесуального кодексу України в ході розслідування кримінальної справи позивача ОСОБА_2, було визнано потерпілою від злочину як особу, якій заподіяно майнову та моральну шкоду, як це передбачає ст. 55 Конституції України про права громадян на судовий захист від протиправних посягань. Під час розгляду кримінальної справи у суді, потерпілою ОСОБА_7, цивільний позов заявлено не було, а тому, відповідно до вимог кримінально-процесуального кодексу України судом їй роз'яснено право на звернення до суду у порядку цивільного судочинства з метою відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином. Позивач ОСОБА_2, на даний час не має постійного місця проживання, оскільки не володіє ні квартирою, ні іншим будь-яким житлом, а проживає у квартирах, які тимчасово орендує, а тому в уточнених у судовому засіданні позовних вимогах просила суд витребувати від ОСОБА_1 на її користь будинковолодіння АДРЕСА_1, яким володіє згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 2002 року та реєстраційного посвідчення від 17 січня 2002 року, видане Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації.

Окрім цього, внаслідок злочинних дій колишнього старшого державного виконавця другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції ОСОБА_3 їй було завдано і моральну шкоду, адже після незаконного відібрання у неї будинку, вона змушена була разом із неповнолітнім сином проживати на чужих квартирах, які приходилося часто міняти, змушена була часто виїжджати на заробітки за межі країни. За час її відсутності неможливості належного догляду та виховання за сином, він вчинив крадіжку, за що судом був засуджений до позбавлення волі і відбував покарання у місцях позбавлення волі. З цього приводу вона переживала за його долю, а тому часто хворіла і перебувала на лікуванні. Окрім цього, розслідування злочинів органами прокуратури та розгляд криміналі справи судами тягнулося упродовж більше, ніж шість років це також негативно вплинуло на її психічний і психологічний стан, та стан її здоров'я. Вона втратила звичний для неї стиль життя. Вона звільнилася з роботи, не може працювати за обраною професією в даний час. Втратила матеріальне благополуччя і вимушена була виїхати на заробітки за межі України. Також істотно погіршились нормальні життєві зв'язки та перспектива ділової репутації. З огляду на зазначене, оцінює завдану моральну шкоду в результаті скоєних ОСОБА_3 злочинів в сумі 100 000 ( сто тисяч) гривень.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року позов задоволено частково.

Витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8500грн. на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави 458,80грн. судового збору.

Додатковим рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 листопада 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині витребування майна у ОСОБА_1 скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що оскаржуване рішення порушує її права на власність майном, оскільки нею 25 квітня 2006 року на прилюдних торгах організованих Тернопільською філією спеціалізованого Державного підприємства «Укрспецюст» Міністерства юстиції України нею було придбане будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1. Оскільки її як покупцю будинковолодіння не були відомі та не могли б бути відомі факти стосовно умисних дій колишнього старшого державного виконавця ОСОБА_3., тому просить рішення суду першої інстанції скасувати.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просить її задовольнити.

Представники ОСОБА_2 та Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, апеляційної скарги не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірне будинковолодіння вибуло із власності позивача неправомірно внаслідок вчинення злочину ОСОБА_3 та шляхом реалізації цього майна на прилюдних торгах.

Проте повністю погодитись з висновками суду першої інстанції неможливо з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно до ст. 387 ЦК України особа має право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Коли майно за відплатним договором придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, про що набувач не знав та не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, якщо є підстави, передбачені ст.388 ЦК України.

Разом з тим з підстав ст. 388 ЦК України позов до ОСОБА_1 не заявлено, обставини, які мають значення для справи не встановлювались, докази суду не надавались.

Як убачається з матеріалів справи, на час судового розгляду справи судом першої інстанції, власником спірного майна, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1 була ОСОБА_1

З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 24.01.2014 виданої Реєстраційною службою Тернопільського районного управління юстиції Тернопільської області, домоволодіння, що знаходиться в АДРЕСА_1, загальною площею 89,5, житловою площею 45,2, загальна вартість нерухомого майна 78327 грн., належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, НОМЕР_2, за реєстровим №1556, 27.07.2006, виданого Тернопільською районною державною нотаріальною конторою.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку.

Заміна неналежного відповідача або притягнення другого відповідача допускається лише до постановлення рішення суду. Це питання вирішується ухвалою суду, яка оформлюється окремим документом і надсилається належному відповідачу (другому відповідачу) і є підставою для його участі в процесі. Заміна може бути проведена також у стадії попереднього судового розгляду. Заміна відповідача є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.

З матеріалів справи вбачається, що 22 липня 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, зобов'язавши повернути ОСОБА_2житловий будинок АДРЕСА_1.

15 квітня 2014 року ОСОБА_2, інтереси якої представляє ОСОБА_8 в суді першої інстанції заявила клопотання про залучення у даній справі як співвідповідача ОСОБА_1

29 квітня 2014 року, без участі ОСОБА_1, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 майно, а саме: домоволодіння АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції виніс рішення відносно ОСОБА_1 в порушення норм ст. 33 ЦПК України не притягнувши її відповідачем внаслідок чого її було позбавлено права заперечувати проти позову та надавати докази на підтвердження своїх заперечень.

В матеріалах справи відсутні відомості про винесення ухвали суду яка мала бути оформлена окремим процесуальним документом та надіслана належному відповідачу (другому відповідачу) і є підставою для його участі в процесі.

Вирішуючи питання про призначення справи до судового розгляду, суд першої інстанції в обов'язковому порядку має вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їхпереконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі роз' яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов' язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Згідно діючого законодавства на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про витребування майна підлягає скасування і ухвалення в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні таких позовних вимог.

Згідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги оплачено судовий збір в розмірі 267,96 грн. ( а.с. 72).

Таким чином, понесені судові витрати підлягають стягненню з позивача в користь відповідача ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 29 квітня 2014 року в частині про витребування майна- скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про витребування майна - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 267,96 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення вступає в законну силу з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Р.М. Кузьма