Справа №522/4432/15-ц
Провадження №2/522/5096/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, -

ВСТАНОВИВ:

04.03.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»(далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4) за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою, посилаючись на те, що 19.12.2007 року між Банком, як кредитором, та ОСОБА_2, як позичальником, було укладено Кредитний договір №OD30АК01400060 (далі по тексту Кредитний договір), в забезпечення якого 19.12.2007 року між ним, позивачем, та Банком був укладений договір поруки №OD30АК01400060/P1 (далі по тексту Договір поруки), відповідно до п.4 якого у разі невиконання позичальником зобовязань за Кредитним договором позичальник та поручитель відповідають перед Банком як солідарні боржники.

Позивач зазначив, що згідно п.2.2.10 Кредитного договору при настанні випадків передбачених п.2.3.3. даного договору, позичальник зобовязаний достроково погасити заборгованість перед Банком в повному обсязі. Коли такий випадок настав, 27.01.2012 року ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення боргу за Кредитним договором (справа №2/0417/1668/2012) у розмірі 23262,63 доларів США та судових витрат й 16.02.2012 року було прийнято заочне рішення, яким позов було задоволено в повному обсязі й стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку суму боргу та судові витрати.

Позивач стверджує, що про заочне судове рішення від 16.02.2012 року він дізнався тільки у грудні 2012 року після повідомлення державного виконавця про відкриття виконавчого провадження. Після цього за його, позивача, заявою було скасовано заочне рішення й справу призначено до розгляду по суті, яка до цього часу не розглянута.

Позивач зазначив, що пунктом 2.3.3. Кредитного договору сторони погодили, що в разі настання будь-якої з подій, визначених цим пунктом договору та (або) настання обставин, що передбачені вказаним пунктом, ОСОБА_4 має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором шляхом направлення відповідного повідомлення. Також передбачено, що згідно ст.ст.212,611,651 ЦК України щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у вказаній в повідомленні даті й на цю дату позичальник зобовязується повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку. Позивач зазначив, що заборгованість позичальника по кредиту перед Банком виникла ще 20.01.2009 року, після чого 26.11.2010 року ОСОБА_4 стягнув кредит до дати закінчення строку користування кредитом (п.2.3.7. Кредитного договору) шляхом звернення стягнення на заставлене майно автомобіль Suzuki Grand Vitara, державний номер НОМЕР_1. При цьому за умовами Договору поруки ОСОБА_4 зобовязався у разі невиконання позичальником якогось із зобовязань за Кредитним договором, надіслати на адресу поручителя письмову вимогу із вказівкою невиконання зобовязання (п.5 Договору поруки), а поручитель зобовязаний виконати зобовязання, вказане в письмовій вимозі. ОСОБА_4 до цього часу такого повідомлення про невиконання позичальником кредитних зобовязань йому, позивачу, не направляв, хоча заборгованість за Кредитним договором у позичальника виникла за період з 20.01.2009 року до 27.01.2012 року (часу звернення Банку до суду) у звязку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. За таких підстав позивач вважає, що в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України, згідно яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, порука за Договором поруки є припиненою.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просить суд його задовольнити й визнати припиненим договір поруки №OD30АК01400060/P1 від 19.12.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги не відповідають нормам закону і укладеному договору, так як відповідно до п.12.Договору поруки порука припиняється через 5 років з моменту настання строку повернення кредиту за Кредитним договором. Представник відповідача зазначив, що посилання позивача на те, що заставний автомобіль, який належить боржнику ОСОБА_5 був переданий Банку і тому зобовязання позичальника були виконанні, є необґрунтованими, тому що при реалізації заставного майна сума боргу не була погашена в повному обсязі.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір №OD30АК01400060, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у Банка кредит у сумі 40 331,57 доларів США строком повернення до 18.12.2012 року зі сплатою щомісячного платежу у сумі 645,34 долара США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди (п.7.1. Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором 19.12.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено Договір поруки №OD30АК01400060/P1, згідно із п.2 якого поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з пунктом 5 Договору поруки у випадку невиконання Боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, Кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (-их) зобовязань.

Згідно з пунктом 6 Договору поруки поручитель зобовязаний виконати зобовязання, вказані в письмовій вимозі кредитора протягом 5 (пяти) календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п.5 цього договору .

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

З матеріалів справи вбачається, що позичальник ОСОБА_2 у встановлені Кредитним договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за його користування не дотримувався. Так згідно рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2011 року (справа №2-1825/2011) вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD30AK01400060 від 19.12.2007 року станом на 13.05.2009 року в розмірі 192978 грн. 64 коп., що є еквівалентом 25313,65 дол. США, звернути стягнення на предмет застави, а саме: легковий автомобіль марки SUZUKI, модель GRAND VITARA, 2007р.в., тип ТЗ: легковий універсал, № кузова: JSAJTD54V00231128, державний номер BH4005BM, що належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом надання ПАТ КБ «ПриватБанк» права укладати від імені ОСОБА_2 договір купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, знявши автомобіль з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Як вже зазначалося вище строк повернення кредиту за Кредитним договором визначено в п. 7.1 цього договору до 18.12.2012 року.

Пунктом 2.3.3 Кредитного договору передбачено право Банку у разі порушення позичальником зобовязань за цим договором змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії і відсотків шляхом направлення відповідного повідомлення.

Згідно зі ст. ст. 212, 611, 651 ЦК України щодо зобовязань, строк виконання яких не настав, вважається, що строк настав у зазначену в повідомленні дату. На цю дату позичальник зобовязується повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду й відсотки за фактичний строк його користування, у повному обсязі виконати інші зобовязання за договором.

З огляду на вищевикладені умови Кредитного договору та рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.10.2011 року (справа №2-1825/2011) суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 відповідно до положень статті 1050 ЦК України та пункту 2.3.3 Кредитного договору скористався правом на повернення кредиту достроково, чим змінив дату виконання основного зобовязання: з 18.12.2012 року на 13.05.2009 року.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Згідно п.11 Договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за Кредитним договором.

Згідно п.12 Договору поруки порука припиняється за цим договором після спливу 5 (пяти) років з дня настання строку повернення кредиту по кредитному договору.

Відповідно до обовязкових для всіх судів України правових позицій у справах, що виникають із кредитних правовідносин, сформульованих у постановах Верховного Суду України від 21.05.2012 року № 6-48цс11, від 23.05.2012 року № 6-33цс12, від 18.07.2012 року № 6-78цс12 та доведених до відома судів Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 27.09.2012 року №10-1393/0/4-12: Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого повязана дія або подія, яка має юридичне значення (ч.2 ст.251, ч.2 ст.252 ЦК України).

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Отже, зазначення замість строку, обчисленого датою, терміну припинення договору поруки (події, з якою повязується таке припинення) не дає підстав не застосовувати ч.4 ст.559 ЦК України.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

В умовах Договору поруки відсутній строк припинення поруки визначений роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, що дає підстави для застосування норми ч.4 ст.559 ЦК України стосовно того, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

При цьому суд виходить з того, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за основним договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

За умови предявлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобовязання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобовязання й порука припиняється, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобовязання.

Такої правової позиції дійшов Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 24.09.2014 року у справі №6-106цс14, яка в силу вимог ст.360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким чином суд вважає, що порушення умов повернення кредиту за Кредитним договором відбулося в травні 2009 року, з якого слід відраховувати момент порушення умов Кредитного договору, та виникнення права Банку згідно п.5 Договору поруки на направлення письмової вимоги поручителю ОСОБА_3 із зазначенням суми заборгованості та реквізитів рахунків, на які поручитель зобовязаний сплатити заборгованість.

У матеріалах справи відсутні докази про те, що ОСОБА_4 звертався до поручителя ОСОБА_3 з письмовими вимогами протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязань, який був змінений ним відповідно до пункту п.2.3.3 Кредитного договору. А звернення Банку до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» про стягнення боргу за Кредитним договором відбулося 28.09.2012 року, тобто поза межами дії Договору поруки.

Суд не приймає до уваги доводів відповідача про неможливість надання доказів відправки письмового повідомлення на імя ОСОБА_3 з причин спливу строків зберігання таких документів, так як згідно п.2.3. Переліку документів, що утворюються в діяльності Національного банку України та банків України із зазначенням строків зберігання, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 8 грудня 2004 року №601, документи щодо кредитування юридичних та фізичних осіб зберігаються до погашення кредиту.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.251,252, ч.4 ст. 559 ЦК України, ст.ст.10,11,60,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання поруки припиненою - задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки №OD30АК01400060/P1 від 19.12.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк».

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 10.09.2015