Номер провадження: 22-ц/785/7145/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_2 цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до ОСОБА_3 про приведення земельної ділянки до первісного стану шляхом знесення самовільно реконструйованого обєкту нерухомості, за апеляційними скаргами Одеської міської ради та заступника прокурора Одеської області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2014 року,

встановила:

У травні 2013 року заступник прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просила зобовязати ОСОБА_3 привести у первісний стан самовільно зайняту земельну за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушко, 5, шляхом знесення самовільно збудованої прибудови приблизною площею 10х7, до нежитлового приміщення № 6, яке розташоване на 1-му поверсі будинку № 5 по вул. Ак. Глушко у м. Одесі, посилаючись на те, що в ході проведення перевірки щодо додержання вимог чинного земельного та містобудівного законодавства України було виявлено, що ОСОБА_3, який є власником нежитлового приміщення № 6 в буд. № 5 по вул. Ак. Глушко у м. Одесі на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2010 року по справі № 2-6961/2010, здійснив будівництво прибудови до вказаного нежитлового приміщення, не отримавши при цьому проектно-правової документації та відповідного дозволу ІДАБК на проведення будівельних робіт.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2014 року у задоволенні позову заступника прокурора Київського району міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було відмовлено. Скасовані заходи забезпечення позову.

Зазначене рішення суду оскаржують в апеляційному порядку Одеська міська рада, заступник прокурора Одеської області.

В скаргах з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційних скарг та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_3 на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2010 року по справі № 2-6961/2010 належить нежитлове приміщення № 6 в буд. № 5 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі.

В подальшому ОСОБА_3 було проведено в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» державну реєстрацію прав власності відносно зазначеного нежитлового приміщення за реєстраційним № 30297565 від 02 листопада 2010 року за № 926 в книзі 100неж-199.

В грудні 2012 року ОСОБА_3 вирішив здійснити будівництво прибудови до вищевказаного нежитлового приміщення.

Положеннями ст. 5 Закону України «Про основи містобудування» передбачено, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені, крім іншого, розробка містобудівної документації, проектів конкретних обєктів, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» встановлено, що будівництво (реконструкція) обєкта здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил.

З матеріалів справи вбачається, що 24 грудня 2012 року Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області зареєструвала декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення на 1-му поверсі в буд. № 5 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі за № ОД. 3 від 24 грудня 2012 року.

Згідно із висновком про проведення будівельно-технічного дослідження № 172-13 від 28 жовтня 2013 року, реконструйоване нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Глушка, буд. 5, технічно має можливість для подальшої експлуатації.

В подальшому, майже через півтора року, наказом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 17 червня 2014 року за № 72 «СК» скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення на 1-му поверсі в буд. № 5 по вул. Ак. Глушка у м. Одесі за № ОД. 3 від 24 грудня 2012 року.

Отже, будівництво прибудови до нежитлового приміщення № 6, яке розташоване на 1-му поверсі будинку № 5 по вул. Ак. Глушко у м. Одесі, відбувалося за наявністю відповідного дозволу, а саме під час чинності декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про планування та забудову територій», здійснення будівельних робіт на обєктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Згідно ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Якщо визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) це самочинне будівництво порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» розяснено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційних скарг, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що збудована прибудова до нежитлового приміщення № 6, яке розташоване на 1-му поверсі будинку № 5 по вул. Ак. Глушко у м. Одесі не є самочинною, оскільки будівництво цієї прибудови відбувалося за наявністю відповідного документа, який давав право виконувати будівельні роботи, а саме декларації про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежитлового приміщення. Вищевказана збудована прибудова повністю відповідає чинним будівельним нормам та правилам, що підтверджується відповідним висновком про проведення будівельно-технічного дослідження № 172-13 від 28 жовтня 2013 року.

Крім того, судовою колегією приймається до уваги, що ОСОБА_3 20.04.2015 року на спірне нежитлове приміщення Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області було видано свідоцтво про право власності, яке зареєстроване державним реєстратором в установленому законом порядку 20.04.2015 року, а земельно-кадастровим бюро при управленні земельних ресурсів проводиться комплекс геодезичних та землевпорядних робіт для укладення договору оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Одеса, пр-т Ак. Глушка, 5. (довідка від 03.04.2015 року № 0250)

Оскільки відповідач усунув порушення та вчинив певні дії для узаконення спірного нежитлового приміщення отримавши у компетентного органу відповідне свідоцтво про право власності, судова колегія вважає, що даний спір є цивільно правовим та повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, збудована прибудова до нежитлового приміщення № 6, яке розташоване на 1-му поверсі будинку № 5 по вул. Ак. Глушко у м. Одесі не є самочинною, тому відсутні підстави для її знесення.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову прокурора. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилаються апелянти в скаргах, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. 213-214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційних скарг не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційні скарги Одеської міської ради та заступника прокурора Одеської області відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

ОСОБА_4

ОСОБА_2