АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4607/15 Справа № 185/7389/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Головін В. О. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року про скасування заходів забезпечення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 07.12.2009 року між нею та відповідачем укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, при укладенні договору сторони домовились, що у разі повернення продавцем отриманих за договором коштів до серпня 2010 року, договір буде розірвано, а у разі неповернення коштів вона повинна звільнити квартиру. Фактично вона отримала від відповідача 60000гр., які повернула у період з січня 2010 року по квітень 2011 року, після чого звернулась до відповідача з проханням розірвати договір, однак, він відмовився. Посилаючись на ч.2 ст. 651 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги (а.с.2-3).

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (а.с.48-50).

08 грудня 2014 року надійшла заява представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу.

Ухвалою цього ж суду від 11 березня 2015 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 щодо зупинення виконавчого провадження №185-1746-13-ц про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду та направлення питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи заходи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами розглянуто і є рішення, яке набрало законної сили, тому вжиті заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 19 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про зупинення виконавчого провадження № 185-1746-13-ц про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1.

В заяві ОСОБА_2 посилалася на те, що згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Шапа В.А. від 09.09.2014р. на 19.09.2014р. призначено її виселення та членів її сім`ї з квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 просила зупинити виконавче провадження до вирішення цивільної справи за її позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі- продажу квартири АДРЕСА_1, по якому ОСОБА_3 є стягувачем.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 вересня 2014 року зупинено виконавче провадження № 185-1746-13-ц про виселення ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з квартири АДРЕСА_1 до вирішення цивільної справи № 185/7389/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1. При цьому суд посилався на положення п. 4 ст. 37 Закону України « Про виконавче провадження»

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а рішення суду від 05 грудня 2014 року залишено без змін.

Таким чином, оскільки існує рішення, яке набрало законної сили, суд першої інстанції дійшов не вірного висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову.

У статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (пункт 4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою, якій законом надано таке право (пункт 6); зупинення судом реалізації арештованого майна (пункт 7).

Тобто при застосуванні або Закону України «Про виконавче провадження», або статті 152 ЦПК наступають такі ж правові наслідки, які перешкоджають подальшому вчиненню дій по виконавчому провадженню.

Однак , незважаючи на подібність положень, на думку колегії суддів, за своєю правовою природою зупинення виконавчого провадження та скасування заходів забезпечення позову різні, так як, по-перше, при застосуванні Закону України «Про виконавче провадження» проходить тимчасове зупинення виключно сфери дії примусового виконання боржником рішення, а при застосуванні ЦПК тимчасово втрачається правова сила того рішення, що було зупинено.

Також є суттєва різниця в тому, як проходить ця процедура: за Законом України «Про виконавче провадження» - це повноваження державного виконавця, яке може бути оскаржене до суду, за правилами ЦПК - це повноваження суду, яке може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Зупинення виконавчого провадження за Законом України «Про виконавче провадження» і зупинення виконання за правилами ЦПК (пункти 2, 5, 6 статті 152 ЦПК) - це різні правові інститути, які вчиняються в різних правових процедурах. Частина друга статті 152 ЦПК як відкритий перелік не дає підстав вважати зупинення виконавчого провадження видом забезпечення позову.

Суд може покласти на суб'єктів оскарження виконання лише тих обов'язків, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про скасування заходів забезпечення позову розглянута за відсутності позивача, про розгляд заяви вона повідомлена не була, що порушує її права не можуть бути підставою скасування ухвали, оскільки відповідно до вимог п.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись п.1 ч.2 ст.307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року - скасувати та повернути справу для вирішення питання на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

- М.М. Романюк