З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" вересня 2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді: Саландяк О.Я.,
секретаря: Буги Р.М.,
позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жмеринці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Єремишина) М.Ю. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.08.2001 р. вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Останнім часом вони не можуть проживати разом як сімя та виконувати сімейні обовязки, вирішувати поточні проблеми, вони постійно сперечаються та принижують один одного. Внаслідок чого позивачка прийшла до висновку про необхідність розлучення, оскільки це єдиний вихід в ситуації, що складається. Крім того, вони вже близько року не підтримують шлюбних відносин, відповідач проживає окремо у своєї матері. На підставі викладеного просить розірвати шлюб між нею та відповідачем.
У судовому засіданні 28.07.2015 року позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що відповідач перебуває під впливом своєї родини, неодноразово влаштовує сварки та скандали, наносив їй тілесні ушкодження. Позивачка стомилась жити в постійній напрузі, оскільки в її адресу та адресу її родини лунають постійні звинувачення. Відповідач після подачі позову до суду змінив поведінку, хоче виправитись, а тому просила надати місячний термін для примирення, оскільки має почуття любові та прив»язаності до відповідача. У судовому засіданні 14.09.2015 року після закінчення строку, що наданий судом на примирення, позов підтримала, суду пояснила, що відповідач хоч і змінив поведінку, але примирення вони не досягли, продовжувати подружні відносини із відповідачем не бажає, оскільки не вірить йому. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, оскільки у неї інші плани на життя та відносини із відповідачем впливають на її психічний стан негативно. На даний час вони із відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, відповідач приходить до дочки, за час примирення сварок не було, однак відповідач не зміниться. Позивачка прийшла до твердого переконання про неможливість збереження шлюбу, просить її шлюб із ОСОБА_2 розірвати, судові витрати віднести на її рахунок, після розірвання шлюбу присвоїти дошлюбне прізвище Єремишина, не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце розгляду справи у жодне судове засідання не з»явивися (а.с.18, 22, 28, 32), жодних заяв суду не надав, причини неявки суду не повідомив, позов не оспорив.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповноважними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи не заперечила позивачка, про що заявила суду.
Заслухавши пояснення позивачки, оглянувши позовну заяву, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов належить задовольнити, так як він обґрунтований, доведений позивачем, відповідає матеріальному закону, не оспорений відповідачем.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12.08.2001 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1531 (а.с. 13), від якого мають дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6)
Встановленим фактам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України.
Так, частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.
Зокрема, ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Зі змісту статті 112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Передбачене ч.1 ст.111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.
Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.
Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд прийшов до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки сторони не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного, наданий судом строк до примирення не призвів. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, так як це суперечило б інтересам позивачки, яка не бажає продовжувати подружні стосунки з відповідачем.
Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3 ч. 2, 21 ч.1, 24 ч. 1 , 104 ч.2, 105 ч.3, 110, 112, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Єремишина) ОСОБА_4 зареєстрований 12 серпня 2001 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, актовий запис №1531 - розірвати.
Судові витрати віднести на рахунок позивачки.
Прізвище позивачки після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне «Єремишина».
Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя /підпис/

Копія вірна.

Суддя

Секретар