Провадження №2/760/7163/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря- Носачова А.К.

позивача- ОСОБА_1

представника відповідача- Давиденко А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" про стягнення страхового відшкодування, інфляційних втрат, річних та моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суд з позовом і просить суд стягнути з відповідача 6 051 12гр. страхового відшкодування, 1713, 14 гр. інфляційних втрат, 91, 51 гр. річних та 3000, 00гр. в відшкодування моральної шкоди.

Посилається в позові на те, що 27 грудня 2014 року на перехресті вул. Зестафонської та Узбекистанської в м. Запоріжжі мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить їй, під керуванням водія ОСОБА_4.

Винним у даній ДТП постановою суду був визнаний ОСОБА_3

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та майну третіх осіб власника транспортного засобу, яким керував ОСОБА_3, була застрахована у ПрАТ »Українська охоронно-страхова компанія».

В лютому 2015 року відповідачем було проведено дослідження з визначення матеріальних збитків, які були завдані їй внаслідок пошкодження транспортного засобу, та визначено їх розмір у сумі 6 051 грн. 21 коп.

Листом від 10 червня 2015 року відповідач повідомив її про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 6 051 грн. 12 коп., але дана сума не виплачена їй до цього часу.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов, стягнути з відповідача суму страхового відшкодування, а також 1713, 14 гр. інфляційних втрат, розрахованих нею з березня по липень 2015 року, а також 91, 51 гр. річних, розрахованих протягом березня-серпня 2015 року.

Зазначила також, що внаслідок невиплати їй відповідачем страхового відшкодування їй була завдана моральна шкода.

Невиплатою даної суми відповідач поставив у скрутне матеріальне становище її родину, вона вимушена була за власний рахунок ремонтувати автомобіль. Через значне збільшення курсу долара з часу проведення оцінки в лютому 2015 році, вартість матеріалів значно збільшилася, в зв'язку з чим вартість відновлюваного ремонту склала більше 12 тисяч гривень.

Ці обставини порушили життєвій уклад її та її родини, а тому розмір моральної шкоди оцінює в 3 000 грн. 00 коп.

Позивачка в судовому засіданні свої вимоги підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково.

Не заперечувала проти вимог позивачки в частині стягнення страхового відшкодування.

В той же час вважає, що до деліктних правовідносин, які виникли між позивачкою, як потерпілою особою в ДТП, та страховою компанією, вимоги ст.625 ЦК України застосовуватися не можуть, а тому заперечує проти вимог позивачки в частині стягнення інфляційних втрат та річних.

Зазначила також, що відповідно до статті 26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів моральна шкода відшкодовується лише за шкоду, заподіяну здоров»ю.

Оскільки позивачка не зазнала ушкоджень здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, і в цій частині заперечила проти вимог позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згідно абзацу 1 п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 27 грудня 2014 року на перехресті вул. Зестафонської та Узбекистанської в м. Запоріжжя мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій зіткнулися автомобілі: ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_3, який належить на праві власності ОСОБА_2, під керуванням водія ОСОБА_3, та автомобіля Dacia Logan, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить на праві власності позивачці, під керуванням водія ОСОБА_4.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Dacia Logan отримав механічні ушкодження.

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров»ю та майну третіх осіб власника транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний номер НОМЕР_3, застрахована у ПрАТ »Українська охоронно-страхова компанія» відповідно до Полісу АС/9716650 строком дії з 02.03.2014 року до 01.03.2015 року.

Пунктом 9.2 ст. 9 Закону та п.4 Полісу, укладеного між відповідачами, вбачається, що розмір страхової суми /ліміт відповідальності/ за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000,00гр.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19 січня 2015 року винний у даній дорожньо-транспортній пригоді визнано водія ОСОБА_3

/ а.с. 16 - 19; 53 /

Листом від 10 червня 2015 року відповідач визнав дану подію страховим випадком та прийняв рішення про виплату позивачці страхового відшкодування в розмірі 6 051 грн. 12 коп.

/ а.с.5 /

За укладеним Полісом відповідач взяв на себе обов»язок у разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування.

Сторони в судовому засіданні підтвердили, що дана сума позивачці не виплачена до цього часу

Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем даних вимог закону та невиплату позивачці страхового відшкодування, суд вважає вимоги позивачки в цій частині обгрунтованими.

Cуд не знаходить підстав для задоволення решти вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Тобто, з точки зору закону грошовим зобов»язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Так, статтею 625 ЦК регулюються зобов»язальнi правовiдносини, тобто її дiя поширюється на порушення грошового зобов»язання, яке iснувало мiж сторонами до ухвалення рiшення суду.

При цьому частина 5 ст. 11 ЦК України, в якiй iдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивiльного законодавства, цивiльнi права та обов'язки можуть виникати з рiшення суду, не дає пiдстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разi наявностi мiж сторонами делiктних, а не договiрних зобов'язань.

Таким чином, дiя ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовiдносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012 року у справі №6-49цс12, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

За таких обставин підстави для задоволення вимог позивачки в частині стягнення інфляційних втрат та річних у порядку ч.2 ст.625 ЦК України відсутні.

Крім того, в п.21 вище приведеної постанови зазначено, що при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страховиком зобов»язань за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором страхування є зобов»язальними.

У випадку порушення зобов»язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК).

Зокрема, можливість відшкодування моральної шкоди передбачена у відносинах у сфері обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ст.611 ЦК України відшкодування моральної шкоди в разі невиконання зобов»язання допускається, якщо такі наслідки передбачені законом або договором.

Як встановлено вище, позивачка не є стороною укладеного між відповідачем та ОСОБА_5 договору.

Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Виходячи з даних вимог закону відсутні підстави і для задоволення вимог позивачки в частині відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст.11 ч.5, 15,16, 611,ч.2 ст.625 ЦК України, ст. ст. 6, 9,22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 3, 4, 10-11, 57-61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 6 051 грн. 12 коп. страхового відшкодування та 243 грн. 60 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя