АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/1334/14-ц Головуючий в І інстанції Войцеховська Я.В.
Номер провадження: 22-ц/791/814/15 Доповідач: Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Орловської Н.В.

Суддів: Майданіка В.В.

Кутурланової О.В.

при секретарі: Гончар К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

25 лютого 2014 року представник публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач зазначив, що за умовами кредитного договору № 014/26/1400 від 21.12.2007р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 247840 доларів США із сплатою 13% річних та кінцевим строком повернення боргу 21.07.2037р.

24.07.2012 року між Банком та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду № 014/26/1400/81-1-0-00/437, якою сторони погодили змінити валюту виконання зобов'язань за кредитним договором та встановили, що розмір заборгованості на дату укладення Додаткової угоди складає 2361361,76 грн.

Згідно Додаткової угоди № 014/26/1400/81-1-0-00/438 від 24.07.2012р. сторони змінили розмір процентної ставки та встановили 10,5% річних за користування кредитом, також встановлено новий графік погашення кредиту та відсотків і збільшено строк кредитування до 24.10.2037р.

Ці кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою згідно договору, укладеного 21.12.2007р. із ОСОБА_2, та Договором про зміни до нього від 24.07.2012р.,за умовами яких останній передав у іпотеку банку належні йому на праві власності 93/100 частин домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2.

Оскільки позичальник ОСОБА_2 свого зобов'язання по сплаті визначених кредитним договором щомісячних платежів не виконує, станом на 18.02.2014р. загальна заборгованість складає 2755431,89 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2331301,71 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 198838,94 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту та відсотків - 225291,24 грн., просить звернути стягнення на предмет іпотеки, в рахунок сплати боргу за кредитним договором від 21.12.2007р. в зазначеному розмірі шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, визначеної експертом, та виселити відповідачів з іпотечного майна. Стягнути судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року позовні вимоги задоволено. Ухвалено: звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 21.12.2007р. на 93/100 частин домоволодіння, розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Ливарна, 48/44 в рахунок виконання основного зобов'язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 014/26/1400 від 21.12.2007р. укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2, яка станом на 18.02.2014р. складає 2755431,89 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2331301,71 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 198838,94 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту та відсотків - 225291,24 грн.,

Встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів. Встановити початкову ціну не нижчу за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмета іпотеки майнові вимоги позивача. Виселити ОСОБА_2, ОСОБА_4 з 93/100 частин домоволодіння АДРЕСА_2. Стягнути з відповідачів на користь Банку по 1827 грн., з кожного, судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування посилається на те, що ним вносились платежі в рахунок погашення заборгованості по кредиту за період з 31.01. по 31.10.2014р., проте судом вони не були враховані. Також судом не вирішено питання про припинення дії кредитного договору. Крім того, разом з ним в будинку зареєстрований та проживає малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, а будинок на який звернуто стягнення є єдиним місцем проживання його родини, але судом не враховані положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заслухавши доповідача? перевіривши законність рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і встановлено судом, що за умовами кредитного договору № 014/26/1400 від 21.12.2007р. ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 247840 доларів США із сплатою 13% річних та кінцевим строком повернення боргу 21.12.2027р.(а.с.8-14).

Згідно умов додаткової угоди від 24.07.2012 року, укладеної тими ж сторонами змінена валюта виконання зобов'язань за кредитним договором та встановлено, що розмір заборгованості на дату укладення Додаткової угоди складає 2361361,76 грн., також встановлено новий графік погашення кредиту та відсотків і збільшено строк кредитування до 24.10.2037р.(а.с.17-21).

Згідно Додаткової угоди від 24.07.2012р. сторони змінили розмір процентної ставки та встановили 10,5% річних за користування кредитом.(а.с.22).

Ці кредитні зобов'язання забезпечені іпотекою згідно договору, укладеного 21.12.2007р. із ОСОБА_2, та договором про зміни до нього від 24.07.2012р.,за умовами яких останній передав у іпотеку банку належні йому на праві власності 93/100 частин домоволодіння, яке розташоване у АДРЕСА_2.

Суд визнав встановленим, що позичальник порушив кредитні зобов'язання внаслідок чого станом на 18.02.2014 р. виникла заборгованість у розмірі 2755431,89 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2331301,71 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 198838,94 грн., пеня за порушення строку повернення кредиту та відсотків - 225291,24 грн.

Позивач 12.09.2013р. звернувся до боржника та іпотекодавця ОСОБА_2 , а також співвласника предмета іпотеки ОСОБА_4, із письмовою вимогою сплатити заборгованість за кредитом та попередив про наслідки невиконання боржником цього зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак у визначений договором та вказаною вимогою строк, боржником сума заборгованості сплачена не була.

Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягала сплаті за рахунок продажу заставленого нерухомого майна, суд першої інстанції виходив із обсягу боргу, визначеному у позовній заяві станом на 18 лютого 2014р., до якого зараховані всі платежі сплачені на цей час, включаючи платіж від 31.01.2014р. в розмірі 3000 грн.

Наступні зміни та збільшення позивачем розміру заборгованості впродовж розгляду справи судом враховані не були та судом не розглядались, а позивач рішення суду у цій частині не оскаржував.

Решта внесків боржника за період з 30.05.2014 р. по 31.10.14р. сплачені після ухвалення рішення суду, а тому доводи апеляційної скарги щодо заперечення встановленої судом суми заборгованості задоволенню не підлягають.

Неприйнятними є доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014р., який підлягав застосуванню судом лише з 07.06.2014р. вже після того як справа була розглянута судом.

Не підлягають задоволенню доводи скарги в частині порушення прав малолітньої дитини на користування житловим приміщенням в будинку, що є предметом іпотеки, оскільки на час укладання договору іпотеки позивач та члени його сім'ї, включаючи дітей у період з 21.09.2005р. по 05.03.2008р. постійно проживали за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 36, 144, 145).

Крім того, у п.5.1 договору іпотеки ОСОБА_2 як іпотекодавець стверджував, що неповнолітні та малолітні діти права користування житлом у спірному житловому будинку не мають, а всі юридичні дії з приводу цього майна іпотекодавець, згідно п.5.3 цього договору, може вчиняти лише за попереднього письмового дозволу іпотекодержателя. Однак відомості щодо надання згоди банку на реєстрацію в будинку малолітньої дитини після укладання договору іпотеки позивач не надав.

Отже, при наявній заборгованості за кредитним договором, виконанні позивачем умов договору іпотеки та положень ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та направленні іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення, які залишені останнім без задоволення, а також з врахуванням наведених вище обставин справи, висновок суду про відсутність перешкод для звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає умовам договору та ст.ст. 38, 39 наведеного Закону.

Оскільки справа розглянута з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 20 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з часу набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: