"25" травня 2015 р. Справа № 363/1442/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

25 травня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.

при секретарі Хомяк А.М.

розглянувши у м. Вишгороді скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року заявник звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_1 Свою скаргу обґрунтував тим, що 21.02.2011 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 01.10.2014 року Банком направлено до відділу ДВС Вишгородського РУЮ поштовою кореспонденцією заяву про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа. 24.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану відповідно до ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає винесену постанову про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною, оскільки державним виконавцем не вжито всіх дій щодо пошуку майна боржника. Крім того, зазначає, що оскаржувану постанову державний виконавець не направив стягувачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

На підставі наведеного просить визнати дії державного виконавця щодо не надіслання стягувачу постанови про повернення виконавчого документа рекомендованим листом та дії щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану незаконними та скасувати постанову державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_1. про повернення виконавчого документа від 24 грудня 2014 року та зобовязати державного виконавця провести всі виконавчі дії з виконання рішення суду.

Представник заявника в судове засідання не прибув, надіслав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність , підтримав вимоги викладені в поданій скарзі та просить їх задовольнити з викладених в ній підстав.

Державний виконавець, дії якого оскаржуються в судове засідання не прибув, повідомлений про розгляд справи, причини його неявки суду не відомі, заяв та клопотань не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21.02.2011 року видано виконавчий лист № 2-383/2011 від 16.06.2011, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 32 389,77 грн. (а.с.5).

24.12.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» , а саме виконавчого листа № №2-383/2011 від 16.06.2011 року , у звязку з тим, що майна , що належить боржнику на праві власності , на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу в межах суми боргу не виявлено. (а.с.5).

З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно ст. 11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається із матеріалів справи державним виконавцем Губар Л.Б. було відкрито виконавче провадження за зверненням скаржника, направлено запити до органів, які здійснюють реєстрацію рухомого та нерухомого майна про наявність зареєстрованого майна за боржниками, на яке можливо звернути стягнення, здійснено запити про отримання боржниками пенсій чи інших доходів, що говорить про вжиття заходів для примусового виконання рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Вищенаведене вказує на те, що державний виконавець правомірно виніс постанову 24 грудня 2014 року про повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні №45075152, оскільки ним вжиті всі можливі заходи для примусового виконання рішення, проведені всі дії для виявлення майна боржника та у зв'язку з відсутністю цього майна повернуто виконавчий лист стягувачу.

Твердження заявника, що державним виконавцем порушені вимоги ст.30 Закону України, та у визначений законом строк - 6 місяців з дня відкриття виконавчого провадження державний виконавець не провів всі виконавчі дії з виконання рішення суду та передчасно виніс оскаржувану постанову є необґрунтованими та недоведеними в силу ст..58 ЦПК України належними та допустимими доказами.

Крім того, заявником не надано суду належних та допустимих доказів щодо не надіслання державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу рекомендованим листом, внаслідок чого були порушені права заявника.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на дії та постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області про повернення виконавчого документа стягувачу від 24.12.2014 року у виконавчому провадженні ВП № 45075152.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І.Скарлат