Справа № 367/7880/14 Головуючий у І інстанції Лмнник В.Я.
Провадження № 22-ц/780/1741/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 1 13.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування,-

ВСТАНОВИЛА:

До Ірпінського міського суду надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 10.08.2013 р. між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» було укладено Попередній договір № Є/Ш-3-155, згідно умов якого вона оплачує нерухоме майно, яке має отримати в майбутньому, а саме: 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

Відповідно до п. 2.1 договору в оплату за нерухоме майно, що купується, до оформлення Основного договору, покупець сплачує продавцю загальну суму (аванс) у гривнях, що дорівнює еквіваленту 53 676,00 доларів США.

Відповідно до п. 2.3. Договору оплата суми (авансу), визначеної у п. 2.1. цього договору, здійснюється покупцем на поточний рахунок Продавця у гривнях у наступному порядку:

Еквівалент суми 16102,80 доларів США за курсом Національного банку України + 1% на дату здійснення платежу, не пізніше 3-х банківських днів після дати підписання цього договору;

Еквівалент суми 37573,20 доларів США за курсом Національного банку України + 1% на дату здійснення платежу. Ця сума повинна бути сплачена починаючи з 01.09.2013 р. до 31.08.2016 р. (включно) рівними частинами щомісячно з 10 по 20 число поточного місяця.

Вказувала, що вона належним чином виконує умови договору, в повному об'ємі сплачує кошти, як того вимагає п 2.1. Договору.

Відповідно до п. 4.1.3 договору, продавець зобов'язаний здати об'єкт нерухомості в експлуатацію не пізніше кінця III кварталу 2014 р. Однак, на момент подачі позову відповідачем не виконуються умови Договору в частині здачі об'єкту нерухомості в експлуатацію, він всіляко уникає усних та письмових відповідей на запитання щодо завершення будівництва та про здачу об'єкта в експлуатацію і оформлення відповідних документів для підписання основного договору.

Вважає, що вона є добросовісним інвестором за договором, яка на виконання його умов у встановлений строк та належним чином здійснила фінансування об'єкту інвестування.

Відповідач з власної вини не виконав умови договору, зокрема не завершив будівництво житлового багатоквартирного будинку та не ввів об'єкт інвестування в експлуатацію, ним не визнаються майнові права позивача, а у позивача відсутні документи, які б підтверджували та забезпечували його право на майно.

Просила суд визнати за ОСОБА_2 майнові права на об'єкт договору - двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

В судове засідання позивач не з'явилась, її представник в судовому засіданні позов підтримав, підтвердив обставини, наведені в позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» про захист прав споживачів, визнання майнових прав на об'єкт фінансування.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 654,00 грн. (Три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні 00 коп.).

Не погоджуючись із висновком, наведеним в рішенні суду, апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Як встановлено судом першої інстанції, що підтверджується обставинами справи, позивачем ОСОБА_2 з відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Євразіябуд трейд» укладено Попередній договір від 10.08.13 р. № Є/Ш-3-155 (а.с. 7-9), за умовами якого сторони зобов'язалось в майбутньому, в строк кінець 1 кварталу 2015 р. за умови внесення повної оплати покупцем вартості квартири (надалі - Об'єкт нерухомості) або не пізніше 30 календарних днів після внесення повної оплати об'єкту нерухомості, укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна (далі - Основний договір) на умовах визначених цим договором.

При цьому, згідно п. 1.2 попереднього договору, Об'єктом нерухомості є 2-х кімнатна квартира АДРЕСА_1 (будівельна адреса).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Отже, на підставі попереднього договору сторони набувають лише право на укладання в майбутньому основного договору і не набувають інших майнових прав.

Посилання позивача на ту обставину, що нею на виконання зобов'язань по попередньому договору було здійснено перерахунок коштів відповідачу, що надає їй майнових прав на квартиру, є безпідставними, оскільки така проплата є лише передумовою укладання основного договору купівлі-продажу нерухомого майна (п. 1.1 Попереднього договору).

Суд також враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи, що суду не надано доказів того, що будинок, в якому знаходиться спірна квартира, закінчено будівництвом, будь-які майнові права на вказану в попередньому договорі квартиру не виникли.

Крім того, відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 1 ст. 220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Таким чином, враховуючи, що попередній договір від 10.08.13 №Є/Ш-3-155 про укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, він є нікчемним.

Відтак, як правильно встановив суд першої інстанції, позивач не набув майнових прав на зазначений об'єкт нерухомості, а тому обґрунтовано прийшов до переконання про відсутність будь-яких порушень цивільних прав та інтересів ОСОБА_2 та необхідності відмови у заявлених позовних вимогах.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 15, 16, 190, 635 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 212-215 ЦПК України, ухвалив рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, знайшли часткове підтвердження при розгляді справи.

До того ж, згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестування та фінансування будівництва об'єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов'язань за якими здійснюється шляхом передачі об'єкта (частини об'єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об'єктів визначаються виключно законами.

Із зазначених вище підстав колегія суддів також не вважає попередній договір договором підряду. Крім того, він не містить істотних умов договору, передбачених ст. 875 ЦК України для такого виду договорів.

З огляду на вищезазначене, у позивача не виникло жодних майнових прав на квартиру, вказану у попередньому договору, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Що ж до рішення про стягнення із ОСОБА_2 судового збору, то суд апеляційної інстанції вважає за необхідне його скасувати, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції помилково дійшов до висновку, що позивачем подано позов майнового характеру, а майнові права визначені сторонами попереднього договору в розмірі еквівалентному 53 676 доларів США, розмір судового збору становить три розміри мінімальної заробітної плати - 3 654,00 грн.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

Колегія суддів приймає до уваги посилання позивача на те, що позов подано на захист прав споживача, оскільки відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Позивач є споживачем будь-яких товарів, робіт і послуг за попереднім договором.

Відповідно до ч. 3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, за такої обставини судовий збір у розмірі 3654 грн. не підлягає компенсації.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 29 грудня 2014 року в частині стягнення із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні) скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: