Номер провадження: 22-ц/785/4553/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Станкевич В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Станкевича В.А.

суддів - Варикаші О.Д.

- Бабія А.П.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-франко» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, виселення, зняття з реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 січня 2015 року, -

встановила:

ПАТ АБ «Порто-франко» звернулось до суду та просить зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкод в користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1, що належить позивачу на праві власності, виселити відповідача з зазначеного будинку. При цьому позивач посилається на те, що у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору № 445/1-07 від 22 лютого 2007 року, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2009 року стягнено в солідарному порядку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором -1 051 723,94 гривень за кредитом, 138187,03 гривень - за відсотками, 24 399,97 гривень -неустойка та 1 950,76 гривень - судові витрати. За результатами примусового виконання рішення суду, позивачу було передано в рахунок погашення заборгованості за кредитом будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Однак, проживання в будинку відповідача порушує права ПАТ АБ «Порто-франко», як законного власника, негативно впливає на ціну будинку та перешкоджає його реалізації, а тому позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також ПАТ АБ «Порто-франко» просить встановити спосіб виконання рішення та стягнути з відповідача судові витрати.

У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати у їх відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

У судому засіданні, яке відбулося 23 вересня 2014 представник відповідача просив надати час для врегулювання спору мирним шляхом, у подальшому відповідач та його представник у судове засідання не з'явились.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 січня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-франко» задоволені частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-франко» будинком розташованим за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності АБ «Порто-франко».

Виселено ОСОБА_3 із будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-франко» витрати по сплаті судового збору в розмірі 243,60 гривень, в іншої частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно умов кредитного договору № 445/1-07 від 22 лютого 2007 року, ОСОБА_3 отримав від АКБ «Порто-франко», яке в наступному було перейменовано в Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Порто-франко», кредит в розмірі 43 000 доларів США на строк по 21 лютого 2017 року зі сплатою 14,5 відсотків річних на споживчі цілі. У свою чергу ОСОБА_3 прийняв на себе зобов'язання своєчасного повернення позивачу всієї суми кредиту, відсотків у розмірах, строки і на умовах визначених кредитним договором.

05 липня 2007 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, згідно умов якої сума кредиту була збільшена до 99 599 доларів США 31 центу.

26 листопада 2007 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, згідно умов якої сума кредиту була збільшена до 139 178 доларів США 98 центів.

Відповідно до кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та неустойку.

Крім основного кредитного договору, між сторонами 05 липня 2007 року було укладено іпотечний договір, згідно умов якого позичальник передав в іпотеку банку нерухоме майно: земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0304 га, з усіма спорудами.

У встановлений строк ОСОБА_3 зобов'язання не виконав, чим порушив умови кредитного договору та вимоги чинного законодавства України.

14 грудня 2009 року Київським районним судом м. Одеси було прийнято рішення, яким вимоги позивача задоволено частково, стягнуто в солідарному порядку з відповідача суму заборгованості за кредитним договором - 1 051 723,94 гривень за кредитом, 138187,03 гривень за відсотками, 24 399,97 гривень - неустойка та 1 950,76 гривень за судовими витратами.

Відповідно до ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачем виконавчі листи були подані до другого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції для примусового стягнення.

Також судом встановлено, що за результатами примусового виконання рішення суду Київського районного суду м. Одеси, в рахунок погашення боргу згідно акту про передачу майна стягувачу (іпотекодержателю) АБ «Порто-франко» було передано земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0304 га за ціною 542 756 гривень та двоповерховий будинок, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Дм. Донського, № 2-а/10 за ціною 336 540 гривень.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 ЦК України, право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобов'язаннями власника.

Згідно акту про передачу майна стягувану (іпотекодержателю) в рахунок погашення боргу звернуто стягнення на Предмет іпотеки - житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із чим, право користування спірним майном відповідачем припинилось, у зв'язку з припиненням його права власності на спірне житлове приміщення.

Згідно з частиною 3 статті 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 395 ЦК України передбачено, що речовими правами на чуже майно, крім іншого, є право володіння.

Згідно ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права.

Статтею 398 ЦК України встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.

Відповідно до витягу про державну реєстрацію прав № 37010652 від 27 грудня 2012 року та свідоцтва виданого 17 вересня 2012 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - АБ «Порто-франко» є власником садового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Невиконанням зобов'язань по звільненню житлового будинку з боку відповідача порушує законні права та охоронювані законом інтереси позивача, як титульного володільця вищезазначеного майна.

Оскільки право користування будинком відповідача припинено, то суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що вимоги АБ «Порто-франко» про усунення перешкод в користуванні будинком за адресою: АДРЕСА_1 та виселенні обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Що стосується доводів апеляційної скарги стосовно того, що торги на підставі яких позивач придбав право власності на будинок, який раніше належав відповідачу, то з матеріалів справи вбачається, що зазначені торги не визнані недійсними.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Будь-яких доказів відносно того, що АБ «Порто-франко» було передано земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0304 га за ціною 542 756 гривень та двоповерховий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ціною 336 540 гривень з порушенням вимог закону в матеріалах справи не має. Не надані таки докази і суду апеляційної інстанції.

Посилання апеляційної скарги на те, що справа була розглянута за відсутності відповідача ОСОБА_3, не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. З ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порядок повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про дату судового засідання регульовано ст. 74 ЦПК України.

Належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі, є обов'язковим (ч. 1 ст. 158 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України).

В цьому сенсі, судова колегія наголошує, що відсутність відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні при розгляді зазначеної вище справи, не призвела до неправильного вирішення цієї справи на підставах викладених вище.

Більш того матеріалами справи підтверджується, що представнику відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 було відомо про слухання справи та вона надавала суду першої інстанції заяву про перенесення слухання справи (а.с. 65)

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги переконливими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду міста Одеси від 21 січня 2015 року по справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-франко» до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні, виселення, зняття з реєстрації - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.А. Станкевич

Судді: О.Д. Варикаша

А.П. Бабій