Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1073/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Шевченко І. М.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Голованя А.М., Карпенка О.Л.

при секретарі - Дімановій Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в АДРЕСА_2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2015 року і

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права на частку у спільному майні подружжя, стягнення коштів за майно.

Позивач зазначила, що 28.10.2005 року вона та ОСОБА_4 уклали шлюб. Під час шлюбу вони придбали ? квартири АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу від 08.10.2007 р. у її матері. Покупцем в договорі зазначено ОСОБА_4. Інша половина цієї квартири належить їй, це право вона набула ще до шлюбу. Враховуючи те, що ? квартира придбана ними під час шлюбу, то позивач вважає, що їй повинно належати всього ? цієї квартири.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2014 року шлюб між нею та відповідачем розірвано.

У зв'язку з неможливістю проживати разом з відповідачем в квартирі, вона вимушена ставити питання про стягнення з відповідача вартості ? спірної квартири.

Посилаючись на це, позивач ОСОБА_2. просила суд визнати спільною власністю подружжя ? квартири АДРЕСА_1, визнати за нею право власності всього на ? цієї квартири та стягнути з відповідача на її користь ринкову вартість ? квартири.

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Позивач зазначив, що він та його колишня дружина ОСОБА_2. є співвласниками спірної квартири. З березня 2013 року він не проживає в квартирі, оскільки колишня дружина змінила замки на вхідних дверях.

Всі кімнати у квартирі є роздільними, а тому існує можливість встановити порядок користування квартирою.

Посилаючись на це, позивач просив суд ухвалити рішення про вселення його в квартиру, зобов'язати відповідача надати йому ключі від дверей квартири, визнати порядок користування квартирою та виділити йому у користування кімнату площею 12,7 кв. м., а кухню, ванну, кімнату, вбиральню, коридор, лоджію залишити у спільному користуванні (а.с.38-40).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2015 р. в задоволенні позову ОСОБА_2. відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Прийнято рішення про вселення його в спірну квартиру, зобов'язано відповідача надати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей квартири. Визначено порядок користування квартирою (а.с.129-132).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник доводи апеляційної скарги підтримали.

ОСОБА_4 та його представник з доводами апеляційної скарги не погодилися.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом вірно встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належала в рівних частках ? по ? на праві власності позивачу ОСОБА_2 та її матері ОСОБА_5. Це підтверджено свідоцтвом про розподіл часток (а.с.7.8.9).

28.10.2005 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено шлюб, який за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15.04.2014 року було розірвано.

Після розірвання шлюбу відбулася зміна прізвища та імені колишньої дружини на ОСОБА_2 (а.с.16-17,18-19,14).

У період шлюбу та спільного проживання у шлюбі сторони за спільні кошти придбали ? квартири АДРЕСА_1 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 08.10.2007 року укладеним між покупцем ОСОБА_4 та продавцем ОСОБА_5. Із змісту цього договору (п.2.1) вбачається, що продаж ? квартири вчинено за 20000 грн., які отримані представником продавця до оформлення цього договору (а.с.12).

ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив, що 20000 гривень, які сплачені ним продавцю (матері колишньої дружини) є спільною власністю його і ОСОБА_2. і ці кошти (20000 гривень) накопичені під час шлюбу від доходів його та дружини. Ремонт квартири ним та дружиною здійснено за кошти отримані за банківським кредитом під час шлюбу і цей кредит ними погашений також під час шлюбу.

Отже, суд першої інстанції, з посиланням на статті 60, 70 Сімейного Кодексу дійшов правильного висновку про те, що зазначена ? квартири є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, кожному з них належить по ? з цієї половини квартири, а ОСОБА_2 всього в спірній квартирі належить ? квартири (1/2+1/4). Зазначені висновки суду не оскаржені сторонами.

Хоча суд в мотивувальній частині і дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_2 належить ? спірної квартири за свідоцтвом (а.с.9), а ? за договором купівлі- продажу (а.с.12), але безпідставно відмовив у задоволенні вимог ОСОБА_2 про визнання за нею права на ? квартири.

Крім того, відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 у стягненні з ОСОБА_4 грошової компенсації за належні їй ? квартири, суд так і не навів зрозумілих обґрунтувань цьому.

Згідно ч.2 ст.364 Цивільного Кодексу якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом, або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно з висновком судово-будівельної експертизи від 23.01.2015 року ринкова вартість ? квартири складає 447142 гривні, а виділення в натурі ? квартири є неможливим (а.с. 97-111), ОСОБА_2 погоджується на отримання грошової компенсації саме у сумі 447142 грн.. Отже, ніяких законних підстав для відмови ОСОБА_2 в стягненні на її користь грошової компенсації немає.

До того ж ОСОБА_4 повідомив апеляційний суд, що він є власником ? іншої квартири в АДРЕСА_2.

Оскільки вимоги ОСОБА_2. про стягнення грошової компенсації підлягають задоволенню, то вимоги зустрічного позову про встановлення порядку користування квартирою не підлягають задоволенню.

ОСОБА_2 визнає, що ОСОБА_4 не може самостійно користуватися квартирою, оскільки ключі від вхідних дверей є лише у неї. Суд дійшов правильного висновку про необхідність зобов'язання ОСОБА_2. надати ОСОБА_4 ключі від вхідних дверей квартири.

Наведене свідчить про те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2., в частині визначення порядку користування квартирою та стягнення судових витрат з ОСОБА_2. ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду в цій частині рішення не відповідають обставинам справи, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення вимог ОСОБА_2. та про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою.

У решті рішення суду слід залишити без змін.

ОСОБА_2 заплатила судовий збір у загальній сумі 487,20 грн. (243,60 у суді першої інстанції та 243,60 у суді апеляційної інстанції).

Оскільки її апеляційна скарга задоволена частково, то відповідно до ст.88 ЦПК із ОСОБА_4 на її користь підлягає стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 та витрати по оплаті експертизи 2029,50 грн. (а.с.93), а всього 2273.10 грн..

Керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 березня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2, в частині визначення порядку користування квартирою АДРЕСА_1, в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_2. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? квартири АДРЕСА_1.

В порядку виділу цієї частки квартири стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за ? квартири у сумі 447 142 гривні та визнати за ОСОБА_4 право власності на всю квартиру АДРЕСА_1, припинивши право власності ОСОБА_2 на цю квартиру з дня отримання нею грошової компенсації.

У задоволенні позову ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 2273,10 грн.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: