АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3157/15 Головуючий 1 інст. - Поліщук Т.В.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - КРУГОВОЇ С.С.,

суддів - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретарів - Красношапка К.С., Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення і додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 11 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Гарантія» про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму матеріальної шкоди у розмірі 4638,28 грн.; витрати за проведення незалежної експертизи в розмірі 600,00 грн.; 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу у розмірі 1500,00 грн.

Відповідач позовні вимоги визнав частково лише в частині виплати франшизи в сумі 1000,00 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкові від 11 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму у розмірі 4638,28 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 600 гривень, витрати, пов'язані з проведенням незалежної експертизи, 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та витрати сплачені позивачем на отримання правової допомоги 1500 гривень, а всього стягнути 7738 ( сім тисяч сімсот тридцять вісім) гривень 28 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням суду стягнуто з відповідача судовий збір у розмірі 518,20 грн.

Не погоджуючись з рішеннями, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою в якій просить рішення і додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження по справі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення суду є необґрунтованими, неповними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Вказує, що в результаті ДТП, винним у якій відповідно до постанови Московського районного суду м. Харкова від 03.11.2014 року є він, постраждав автомобіль позивача.

Відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідальність ОСОБА_2 була застрахована страховим товариством з додатковою відповідальністю «Гарантія», ліміт відповідальності передбачено в розмірі 50000 грн. Строк дії полісу відповідача триває з 22.12.2013 року по 21.12.2014 року.

Посилаючись на постанову Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року зазначає, що суд мав в порядку ст.33 ЦПК України залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка зареєструвала цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу.

Стверджує, що непред'явлення вимог до страховика при наявності підстав для стягнення даної шкоди саме з нього є підставою для відмови у позові у відповідному розмірі. Але всупереч цьому страхова компанія залучена не була.

Висновки суду щодо не звернення відповідача у триденний строк до страхової компанії може спростувати сам позивач, який чув розмову відповідача, коли той повідомляв у телефонному режимі дані про ДТП, що трапилась страховій компанії у той же день.

Не погоджується із сумою моральної шкоди, оскільки вважає, що такої позивачу завдано не було, бо жодних фізичних ушкоджень позивач не зазнав, на які він посилається як на підставу виникнення моральних страждань.

Крім того вважає, що сума стягнута на відшкодування витрат на правову допомогу не відповідає фактичним обставинам справи. В матеріалах справи міститься квитанція на суму 1500 грн., представник позивача пояснила, що приймала участь у проведенні експертизи, складанні позову, проте квитанція не містить ані печатки, ані доказів за яку саме зроблену роботу сплачена ця сума, крім того, немає доказів участі представника у проведенні експертизи. Також не погоджується із сумою стягнутого додатковим рішенням суду судового збору та стверджує, що він складає 487,20 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 особисто повинен відшкодувати майнову шкоду, оскільки він порушив вимоги п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» і протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП не повідомив письмово страховика, що необхідно для здійснення страхового відшкодування. Крім того, як особа винна в скоєнні ДТП він повинен відшкодувати як майнову так і моральну шкоду .

З таким висновком суду, судова колегія погоджується з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 13 жовтня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої відповідач ОСОБА_2 керуючи автомобілем «LEXUS-GS 300» держномер НОМЕР_1 по вул..Гв.Широнінців в м.Харкові виїхав на зустрічну смугу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ» держномер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, чим ОСОБА_2 порушив п.п.11.4 ПДД України і постановою Московського райсуду м.Харкова від 03 листопада 2014 року був визнаний винним у скоєнні правопорушення і притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 04 листопада 2014 року вартість майнової шкоди, завданої власнику автомобіля ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_2, 1982 року випуску на дату ДТП 13 жовтня 2014 року складає 4638 грн. 28 коп.

Свою цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 застрахував у СТДВ «Гарантія» (а.с.54).

Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону встановлено правило, згідно якого при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.33.1. , п.33.1.4. ст.33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Таким чином, у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено зобов'язання учасника дорожньо-транспортної пригоди повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі невиконання страхувальником цього обов'язку він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України.

Аналогічний за змістом висновок наведений в ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року.

Судовим розглядом встановлено і не заперечувалось сторонами, що відповідач ОСОБА_2 не виконав вимоги ст..33 Закону і не направив письмове повідомлення страховику, а тому суд першої інстанції правильно не застосував до спірних правовідносин ст.. 1194 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є необгрунтованими, оскільки відсутні підстави для покладення відповідальності на страховика за винні дії страхувальника в разі невиконання ним умов договору страхування.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, судова колегія вважає, що суд переконливо навів з яких мотивів дійшов висновку про задоволення позову в сумі 1000 грн. і погоджується з тим, що в результаті ДТП позивачу заподіяно душевні страждання.

Суд правильно дійшов висновку про стягнення майнової і моральної шкоди з відповідача, як винної особи в скоєнні ДТП і цей висновок відповідає нормам матеріального права, що застосовані судом першо інстанції.

Згідно п.48 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» перелік витрат сторін (склад витрат), наведений у статті 87 ЦПК, не є вичерпним.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 навела розрахунок в усній формі, що вартість наданих нею послуг складає 1500 грн., а саме за складання позовної заяви 350 грн., за участь в судовому засіданні - 700 грн., консультації - 350 грн. і підготовчі дії 100 грн.

Судовою колегією перевірено розрахунок і встановлено, що у відповідності до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ" виходячи з граничних розмірів 40 % від мінімальної зарплати 1218 грн. вартість години складає 487,20 грн. Адвокат приймала участь в судових засіданнях 20 січня 2015 року з 14-48 до 15-50 (а.с.58-59) і 11 березня 2015 року з 11-24 до 12-30 (а.с.74), тобто 1 годину 45 хв.

Вартість послуг за 1 годину 45 хвилин становить 852 грн. 60 коп. (487,20 (1 год.) +243,60 (30 хв.) + 121,80 (15 хв.) .

Виходячи з розрахунку, наведеного адвокатом за участь в судовому засіданні вона просила стягнути 700 грн., яка є меншею ніж їй належить сплатити за законом. Решта (1500- 700) = 800 грн. вона витратила на складання позовної заяви, консультацію і підготовчі дії. Тобто за часом вона на всі ці дії витратила біля півтори години, що не є завищеним і відповідає засадам розумності і виваженості.

Доводи відповідача про відсутність розрахунку не відповідають дійсності, оскільки закон не забороняє наведення розрахунку в усній формі.

Стосовно витрат за проведення незалежної експертизи 600 грн. і доводів апеляційної скарги, що це не є судовими витратами, судова колегія погоджується з такими доводами, але вони не можуть бути підставою для скасування рішення в цій частині, оскільки ні позивач в позовній заяві ні суд в рішенні не зазначали , що ця сума підлягає стягненню як судові витрати.

Дійсно, за заявою позивача була проведена незалежна експертиза до відкриття провадження, яка не призначалась судом і її вартість не може бути відшкодована в якості понесених судових витрат, але ця витрачена позивачем сума може бути відшкодована йому як збитки.

Так, відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв"язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробили або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Враховуючи, що позивач для відновлення свого порушеного права вимушений був сплатити за проведення експертного автотоварознавчого дослідження 600 грн., то це є збитками і підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив докази , надав їм належну оцінку і дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, тому рішення суду підлягає залишенню без змін.

Що стосується додаткового рішення, то суд помилково стягнув судовий збір в сумі 518 грн. 20 коп., тому що з матеріалів справи вбачається, що позивач фактично сплатив судові витрати в сумі 243,60 грн. (а.с.5) і 243,60 грн. (а.с.44), всього 487,20 грн.

Тому додаткове рішення підлягає зміні і з відповідача на користь позивача слід стягнути 487 грн. 20 коп. замість 518 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст. 22,1194 ЦК України, ст.ст. 79,88, 303, 304, 308,309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2-задовольнити частково.

Додаткове рішення Московського районного суду міста Харкова від 11 березня 2015 року - змінити в частині стянення судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 11 березня 2015 року - залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -