АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/357/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/998/К/15 Філатов К.Б.
Категорія № 50 (1) Доповідач - Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3, в обґрунтування якого зазначила, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.07.2010 року, від якого мають малолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В свідоцтві про народження дитини ОСОБА_3 записаний батьком. На теперішній час вони з відповідачем мешкають окремо, матеріальну допомогу на утримання дитини він не надає, а дитина постійно хронічно хворіє, перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря. Відповідач є військовим, отримує заробітну плату і інших малолітніх дітей на утриманні не має. Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року, в якому ухвалою від 27 квітня 2015 року виправлена описка, позов ОСОБА_2 задоволений частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_3 на користь матері дитини - ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття, починаючи стягнення з 26.01.2015 року.

Рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду через неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає, що суд не врахував те, що, надаючи докази хвороби дитини, вона не мала на увазі стягнення додаткових витрат, а просила стягнути аліменти для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини. Також суд не обґрунтував розмір визначених аліментів.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 липня 2010 року, актовий запис № 25 (а.с. 3)

Відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про народження дитини (а.с. 4).

Відповідно до довідки Білоцерківської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини Великобагачанського районного центру первинної медико-санітарної допомоги від 16.01.2015 року, дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на «Д» обліку: часті ГРЗ, гострі отити (а.с. 7).

Як вбачається з довідки Балакліївської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області від 19.01.2015 року, позивач ОСОБА_2 проживає разом зі своєю дитиноюОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що з вимогами щодо стягнення додаткових витрат на дитину у зв'язку з хворобою, позивач має право звернутись до суду з окремим позовом.

Колегія погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд у відповідності із вимогами ст. 182 СК України врахував усі обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення), та дійшов обґрунтованого висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дитини, повинен становити 1/4 частину всіх видів його доходів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не обґрунтував розмір визначених аліментів, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції в своєму рішенні достатньо повно обґрунтував причину часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та стягнення аліментів не в розмірі 1/3 частки, а в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що вона не просила стягнути додаткові витрати на дитину, а стягнути саме аліменти в розмірі 1/3 частки для забезпечення нормальних матеріальних умов для життя дитини, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що дитина постійно хронічно хворіє, перебуває на «Д» обліку у сімейного лікаря за фактичним місцем проживання. І саме із-за слабкого здоров'я дитини вона не може знайти роботу.

Частинами 1, 2 ст. 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Таким чином витрати на дитину, викликані її хворобою, є саме додатковими витратами на дитину і суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач має право звернутись до суду з окремими вимогами щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину.

Інші доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішеннясуду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили

Головуючий:

Судді: