АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер 752/315/15-ц Головуючий у 1-ій ін. -ФроловМ.О.
Р І Ш Е Н НЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.

суддів - Лапчевської О.Ф., Пікуль А.А.,

при секретарі - Лознян О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з наведеним позовом і, збільшивши позовні вимоги (а.с.53), просив суд стягнути з відповідача фактично страхове відшкодування у розмірі 11092,04 грн., пеню - 3705,05 грн. за прострочення виконання грошового зобов*язання за 365 днів станом на 21 травня 2015 року; інфляційні втрати - 6755,68 грн., 3% річних станом на 31 травня 2015 року - 352,82 грн. та судовий збір 243,60 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 28 січня 2014 року по вул. Ломоносова,60/5 в м.Києві з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем марки ДЕУ державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сталося дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача марки МАЗДА- 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на час ДТП була застрахована Приватнимакціонерним товариством (ПрАТ) «Українська охоронно-страхова компанія» (далі Страхова компанія).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 на відшкодування матеріальної шкоди 11092,04 грн.; пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 3705,05 грн.; 3% в сумі 352,82 грн.; індекс інфляційних витрат у розмірі 6755,68 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. та судовий збір.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Страховою компанією подано апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ставиться питання про зміну оскаржуваного рішення із зменшенням розміру пені; відмовити у стягненні 3% річних та інфляційних витрат.

Апелянт, погоджуючись із стягнутим розміром страхового відшкодування, одночасно посилається на безпідставне стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

Справу розглянуто без участі апелянта - Страхової компанії, яка належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове зворотне відправлення від 15 жовтня 2015 року. Іншими особами, хто має право на оскарження, рішення суду першої інстанції не оскаржується.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5.(угода від 05 січня 2015 року (а.с.28-30) апеляційну скаргу не визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 17 лютого 2014 року з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем ДЕУ державний державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сталося дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача марки МАЗДА 3 державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить позивачу ОСОБА_2 (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 14 серпня 2007 року а.с.10).

Відповідно до положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено рішення або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно полісу серії АС/83 09641 цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 на час даного ДПТ була застрахована ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Страховою компанією відповідно до листа від 12 вересня 2014 року за № 8219 повідомлено позивача про рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 11092,04 грн.( в.с.14).

Відповідно до положення ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Положенням ст. 5 вказаного Закону України зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Визначена сума страхового відшкодування, за матеріалами справи, сторонами не оспорюється.

Пунктом 36.2. ст. 36 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

У разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (абзац другий пункту 36.2 статті 36 у редакції

Закону України від 05 липня 2012 року N 5090-VI).

Відповідно до пункт 36.5. вказаної статті Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем у позові ставиться питання про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування за 251 день ( без вказівки дат період часу прострочення а.с.9).

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що останнім днем сплати страхового відшкодування є 11 червня 2014 року, оскільки заяви позивача до Страхової компанія надійшла 11 березня 2014 року, як про це зазначає позивач у позовній заяві (а.с.4).

Пеня за прострочення виплати страхового відшкодування підлягає стягненню за період з 12 червня 2014 року до 21 травня 2015 року (на дату подачі заяви про збільшення позовних вимог (а.с.53,54). Розмір пені за період з 12 червня 2014 року до 21 травня 2015 року становить 3578,20 грн., виходячи з подвійного розміру облікової ставки НБУ за вказаний період. Відомості щодо розміру облікової ставки НБУ є загальнодоступними відомостями, які розміщено на сайті Національного банку України.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, щодо безпідставності стягнення судом першої інстанції сум інфляційних витрат і 3% річних за користування коштами, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції правильно зазначав, що згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховним Судом України зазначено у постанові від 06 червня 2012р. по справі № 6-49цс12 правову позицію, щодо зобов'язання страховика здійснити виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як зазначено вище, період часу щодо стягнення пені встановлено з 12 червня 2014 року до 21 травня 2015 року, колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь позивача кошти в сумі 6311,37 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за період з 01 липня 2014 року, оскільки за відповідний місяць до 15 числа інфляційні витрати не нараховуються, до 21 травня 2015 року (включно), а також суму у розмірі 313,62 грн. - 3% річних на суму боргу.

За таких обставин, оскаржуване рішення підлягає зміні в частині зменшення стягнутих судом першої інстанції сум нарахованих пені, інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми боргу, зокрема слід зменшити суми - інфляційних витрат з 6755,68 грн. до 6311,37 грн.; 3% річних за користування коштами з 352,82 грн. до 313,62 грн.; розмір пені з 3705, 05 грн. до 3578,20 грн.

Рішення в частині стягнутого страхового відшкодування у розмірі 11092,04 грн., в частині стягнення з водія призвідника ДТП моральної шкоди та судового збору слід залишити без змін. Тому, сума, яка підлягає стягненню із Страхової компанії, становить 21295,23 грн. (6311,37 +313,62 + 3578,20+11092,04) грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги зі зміною оскаржуваного рішення в частині стягнутих сум пені, інфляційних витрат та 3 % річних від простроченої суми боргу.

Керуючись ст..ст. 303,307, 309, 313 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року змінити, зменшивши суми - інфляційних витрат з 6755 грн. 68 коп. до 6311 грн. 37 коп..; 3% річних за користування коштами з 352 грн.82 коп. до 313 грн. 62 коп.; розмір пені з 3705 грн.05 коп. до 3578 грн. 20 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: