УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_4 до державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання протиправним та скасування рішення комісії по трудових спорах та за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою державного підприємства «Вигодське лісове господарство» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою, у якій просив визнати рішення комісії по трудових спорах державного підприємства «Вигодський лісгосп» Івано-Франківського обласного управління лісового та мисливського господарства (далі - ДП «Вигодський лісгосп»), протокол № 2 від 18 листопада 2014 року про відмову у задоволенні його заяви про скасування наказу № 163 від 27 серпня 2014 року «Про зміну істотних умов праці «ДП «Вигодський лісгосп» таким, що суперечить чинному законодавству, та скасувати його; визнати протиправним та скасувати пп. 1.1. п. 1 наказу про переведення його на посаду лісничого Малотур'янського лісництва та пп. 1.3. того ж пункту даного наказу про переведення ОСОБА_6 на посаду лісничого Слобідського лісництва, абз. 4 п. 2 наказу в частині про попередження його про звільнення з роботи згідно із п. 6 ст. 36 КЗпП України у разі відмови від продовження роботи в нових умовах праці.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, у якому просив визнати звільнення його з роботи на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України незаконним та поновити його на роботі у ДП «Вигодський лісгосп», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 4 тис. грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що згідно із пп. 1.2. п. 1 наказу ДП «Вигодський лісгосп» № 114к від 15 листопада 2010 року із 18 листопада 2010 року він був переведений із посади старшого майстра Слобідського лісництва на посаду лісничого.

Пп. 1.1. п. 1 наказу лісгоспу № 163 від 27 серпня 2014 року «Про зміну істотних умов праці» з 31 жовтня 2014 року передбачено перевести його на посаду лісничого Малатур'янського лісництва, а відповідно до пп. 1.3. на посаду, яку на даний момент він займає, переводиться лісничий Ільмянського лісництва - ОСОБА_6

У відповідності із п. 1 щодо нього та ОСОБА_6 змінено істотні умови праці шляхом переведення на роботу в іншу місцевість.

Абзацом 4-м п. 2 вказаного наказу виконуючого обов'язки начальника відділу кадрів зобов'язано попередити працівників, що у разі відмови від продовження роботи в нових умовах праці їх буде звільнено на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Зазначав, що своєї згоди на переведення він не надавав, а тому, переведення його на роботу в іншу місцевість без зміни істотних умов його праці є порушенням ст. 32 КЗпП України.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, він звернувся до комісії по трудових спорах ДП «Вигодський лісгосп», яка відмовила йому у задоволенні заяви про скасування наказу № 163 від 27 серпня 2014 року, що підтверджується протоколом від 18 листопада 2014 року № 2.

Крім того, відповідно до наказу № 301 від 1 грудня 2014 року «Про звільнення з роботи» його звільнили у зв'язку із ненаданням згоди на продовження роботи внаслідок змін істотних умов праці на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України.

Підставою для видачі даного наказу були накази № 161 від 20 серпня 2014 року, № 163 від 27 серпня 2014 року та № 217 від 31 жовтня 2014 року.

Згідно із пп. 1.1. п. 1 наказу № 161 відповідач планував з 31 жовтня 2014 року перевести його на посаду лісничого Малотур'янського лісництва, а на посаду, яку на той час він займав, перевести лісничого Ільмянсько лісництва ОСОБА_6

Крім того, він не був ознайомлений із наказом № 161.

Відповідно до наказу № 104 його робоче місце розташоване в с. Сенечів Долинського району Івано-Франківськ області.

Дата видачі наказу № 301-к від 1 грудня 2014 року відноситься до періоду його тимчасової непрацездатності, що засвідчується листком непрацездатності серії № 363139, виданого Вигодською міською лікарнею.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2015 року у задоволенні заяви та позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано рішення комісії по трудових спорах ДП «Вигодський лісгосп» від 18 листопада 2014 року, яким відхилено заяву ОСОБА_4 про скасування наказу № 163 від 27 серпня 2014 року «Про зміну істотних умов праці» та визнано даний наказ таким, що відповідає чинному законодавству.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_4 з роботи.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді лісничого Слобідського лісництва ДП «Вигодський лісгосп» з 1 грудня 2014 року.

Стягнуто з ДП «Вигодський лісгосп» на користь ОСОБА_4 24 116 грн 20 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без утримання обов'язкових платежів.

В решті вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Вигодський лісгосп» просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, правильно застосувавши положення ст. ст. 32, 36, 235, 237-1 КЗпП України, врахувавши роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», оцінивши наявні у справі докази відповідно до норм ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із доведеності факту порушення відповідачем трудових прав ОСОБА_4, зокрема, шляхом видання незаконних вищезазначених наказів про зміну істотних умов праці та звільнення з посади.

Колегія суддів погоджується із таким висновком.

При звільненні відповідач помилково ототожнив дві різні правові підстави для припинення трудового договору з працівником на підставі п. 6 ст. 36 КЗпП України, вважаючи переведення на роботу в іншу місцевість зміною істотних умов праці.

З наказу № 161 від 22 серпня 2014 року вбачається, що в структурі підрозділу Вигодського лісгоспу було створено лісозаготівельні бригади та вирішено провести переведення (ротацію) лісничих.

Із протоколу № 2 засідання комісії з трудових спорів ДП «Вигодське лісове господарство» (а.с. 9) також вбачається, що ні система, ні розмір оплати праці, ні режим роботи, ні найменування посади для лісників не було змінено.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції, та не спростовують висновків апеляційного суду і не дають підстав вважати, що ним при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, а тому доводи касаційної скарги у цій частині також не можуть бути визнані як підстава для призначення справи до судового розгляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Вигодське лісове господарство» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Журавель
Судді:В.А. Черненко
С.П. Штелик