Ухвала

іменем україни

02 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі - ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 28 травня 2008 року між публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» (далі - ПАТ «Фольксбанк») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 27 612 доларів США з кінцевим терміном повернення 27 травня 2015 року та сплатою відсотків за користування кредитними коштами. В якості забезпечення виконання умов кредитного договору 28 травня 2015 року між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_3 укладено договір застави рухомого майна, предметом якого є автомобіль Volkswagen Golf Plus L16, який належить відповідачу. Оскільки ОСОБА_3 належним чином не виконала свої кредитні зобов'язання, у неї утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 листопада 2014 року становить 226 774,63 грн. 23 лютого 2012 року між ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором. Враховуючи викладене, ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» просило позов задовольнити.

Заочним рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором від 15 травня 2008 року № KF 49487 у розмірі 226 744,63 грн. Звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Volkswagen Golf Plus L16, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, шляхом продажу легкового автомобіля TOB «КУА «Прімоколект-Капітал» будь-якій особі покупцю за ціною, визначеною на момент реалізації, з правом укладання TOB «КУА «Прімоколект-Капітал» від імені ОСОБА_4 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем, а кошти від реалізації скеровано для погашення заборгованості ОСОБА_4 перед TOB «КУА «Прімоколект-Капітал» за кредитним договором від 28 травня 2008 року № KF 49487 та судових витрат (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ України, виготовлення та отримання дублікатів реєстраційних документів на даний автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця необхідних для здійснення такого продажу). Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання за кредитним договором, тому відповідно до ст. 589, 590 ЦК України наявні правові підстави для звернення стягнення на предмет застави.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що в матеріалах справи немає жодних доказів, що між ВАТ «Електрон Банк», з яким відповідач уклала кредитний договір, та ПАТ «Фольксбанк» існують відносини правонаступництва.

Проте колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками судів обох інстанцій з огляду на наступне.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок правонаступництва.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судами установлено, що 28 травня 2008 року ОСОБА_4 та ВАТ «Електрон Банк» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді грошових коштів у розмірі 27 612 доларів США (що станом на дату укладення вказаного кредитного договору становить 133 918,20 грн., а відповідач зобов'язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та в порядку, встановленому кредитним договором (рівними платежами щомісячно), з кінцевим терміном погашення 27 травня 2015 року.

Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Однак, відповідач належним чином взятих на себе зобов'язань не виконує.

У зв'язку з припиненням здійснення платежів на виконання кредитного договору у ОСОБА_4 утворилася заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 листопада 2014 року становить 226 744,63 грн., а саме: основний борг - 192 491,23 грн., відсотки - 32 433,40 грн., штрафні санкції - 1 820 грн.

В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4 уклали між собою договір застави рухомого майна від 28 травня 2008 року, зареєстрований 28 травня 2008 року в реєстрі і посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. Предметом договору застави є рухоме майно - автомобіль Volkswagen Golf Plus L16, який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27 травня 2008 року.

23 лютого 2012 року ПАТ «Фольксбанк» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останнє набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» та ОСОБА_4

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 31 ЦПК України сторони мають рівні процесуальні права і обов'язки.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 60, статей 57, 212 ЦПК України рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення. При цьому, відхиляючи одні докази і беручи за основу інші, суд має дати оцінку підстав для цього. Фактичні дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховний Суд України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Суди обох інстанцій вказані роз'яснення не врахували та не перевірили фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для вірного вирішення справи.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач зазначив та надав докази, що між ВАТ «Електрон Банк», з яким відповідач уклала кредитний договір, та ПАТ «Фольксбанк» існують відносини правонаступництва.

Проте, суд апеляційної інстанції на вказане уваги не звернув, не перевірив доводи позивача щодо вказаних обставин та не зазначив, якими належними та допустимими доказами спростовані такі заперечення. Так, залучивши до матеріалів справи докази правонаступництва та передачі прав (а. с. 110-126), апеляційний суд не взяв їх до уваги, не обґрунтував підстав, з яких залишив ці докази без належної правової оцінки, разом з тим зазначив у рішенні, що в матеріалах справи відсутні жодні докази правонаступництва.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції також ухвалено без встановлення всіх фактичних обставин справи, що мають важливе значення для правильного вирішення справи. Так, суд всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не перевірив обставини правонаступництва між ВАТ «Електрон Банк», з яким відповідач уклала кредитний договір, та ПАТ «Фольксбанк», та передчасно ухвалив судове рішення без дослідження належних та допустимих доказів, які спростовують чи підтверджують вказані обставини.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин, коли фактичні обставини для правильного вирішення справи судами обох інстанцій не встановлені, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими та в силу ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись статтями 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект Капітал» задовольнити частково.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 08 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

О.В.Умнова

І.М. Фаловська