Справа № 373/923/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 травня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Опанасюка І.О.,

при секретарі Товстій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяслав-Хмельницький справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу по договору позики,

встановив:

Позивач пред'явив даний позов і просить стягнути з відповідача на його користь 47475,18 гривень боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних, зобов'язання за користування грошима.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач до суду не з'явився, повідомлена належним чином, про причини неявки не сповістила, а тому справа розглядалася згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України в порядку, передбаченому гл.8 розділу ІІІ ЦПК України (заочний розгляд).

Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

20.10.2003 р. відповідач ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 250 доларів США. і зобов'язувався повернути їх до 01 січня 2004 року, про що склав відповідну боргову розписку.

В силу ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ч.2 ст.1047 ЦК України закріплено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Таким чином, представлена розписка позичальника повністю підтверджує укладення договору позики та його умов. Розписка являється письмовим документом, яка містить відомості про те, що відповідач має борг перед позивачем і зобов'язується його повернути до 01.01.2014 року.

На даний час відповідач не повернув позивачу позичені кошти, аргументуючи це тим, що він не має змоги погасити борг.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, беручи до уваги відповідні законодавчі норми, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини договірного зобов'язання, а саме позикового зобов'язання, які відповідають загальним принципам приватного права та актам цивільного законодавства України.

Проаналізувавши встановлене, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На основі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,169,209, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням індексу інфляції, 3 відсотків річних та зобов'язання за користування грошима у розмірі 47475 (сорок сім тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 474 грн. 80 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: І.О. Опанасюк