Справа № 466/5809/13 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/939/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
06 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого - судді Монастирецького Д.І.,
суддів: Копняк С.М., Савуляка Р.В.,
секретаря Матяш С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові питання про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и л а:
Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року в частині відмови Публічному акціонерному товариству «Родовід Банк» у стягненні з ОСОБА_2 пені та простроченої заборгованості скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким:

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» - 0,22 грн. (22 копійки) процентів за користування кредитом, 589,08 грн. (п?ятсот вісімдесят дев?ять гривень 08 копійок) - плату за обслуговування кредиту та 6541,60 грн. (шість тисяч п?ятсот сорок одну гривню 60 копійок) - пені.

В решті рішення суду залишено без змін.

Сторони повідомлені належним чином, в судове засідання апеляційної інстанції не зявилися, причину своєї неявки суду не повідомили, матеріалів справи достатньо для розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у їх відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно роз?яснень п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

З мотивувальної частини рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року вбачається, що суд при розгляді справи дослідив дійсні обставини справи, дав правову оцінку доказам наданим сторонами по справі, а також в достатній мірі обґрунтував свій висновок про те, що з відповідачки ОСОБА_2 підлягає до стягнення 3% річних в сумі 161,43 грн., яка розрахована за період з 30.07.2010 року по 30.07.2013 року.

Також при виготовленні повного тексту рішення, в мотивувальній його частині зазначено, що частиною другою статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз ст. 625 ЦК України вказує на те, що внаслідок прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді 3% річних не є санкцією, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі викладеного до стягнення підлягає 3% річних в сумі 161,43 грн., яка розрахована за період з 30.07.2010 року по 30.07.2013 року (454,91 +454,88 + 0,22+294,54 + 589,08 = 1793,63; 1793,63 х 3% х 3= 161,43).

Однак, при виготовлені тексту вступної та резолютивної частини рішення в резолютивній його частині не було зазначено про часткове задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» у цій частині.

Оскільки, в тексті резолютивної частині рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року не міститься висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ «Родовід Банк» 3% річних в сумі 161,43 грн., з приводу чого в судовому засіданні досліджувались докази, то апеляційний суд вважає за можливим ухвалити з цього приводу додаткове рішення.

Керуючись ст. ст. 220, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Доповнити рішення Апеляційного суду Львівської області від 16 березня 2015 року у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в користь Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» 161,43 грн. (сто шістдесят одну гривню 43 копійки) - три проценти річних від простроченої суми.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Копняк С.М.

ОСОБА_3