Справа №589/5720/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сінгур В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1098/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
УХВАЛА

28 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Лузан Л. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року провадження у справі за позовом ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредитному договору - закрите.

В апеляційній скарзі ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції 1950 року гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутій проти Хорватії» (Kutit v. Croatia), N 48778/99, пункт 25, ECHR 2002-II).

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Предметом регулювання Господарського кодексу України являються господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Згідно з ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи ( у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Учасниками відносин у сфері господарювання за положеннями ст. 2 ГК України є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Згідно п.7 ч. 1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

У зв'язку з наведеним слід виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Закриваючи провадження в справі місцевий суд виходив з того, що даний спір підвідомчий господарському суду, оскільки сторони є юридичними особами.

Проте з даним висновком суду колегія суддів погодитися не може.

Як вбачається зі змісту позовних вимог між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 був укладений кредитний договір. Рішенням господарським суду Сумської області від 25.01.2007 року з ФОП ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» була стягнута кредитна заборгованість, дане рішення суду на даний час не виконано. 11 квітня 2011 року підприємницька діяльність ФОП ОСОБА_3 ухвалою господарського суду Сумської області, була припинена.

З огляду на зазначені обставини ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звертаючись до суду з позовом, просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором як з фізичної особи.

Як вбачається з правової позиції висловленої Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6-125цс13, з огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, фізична особа - підприємиць після припинення своєї діяльності несе відповідальність за боргами як фізична особа. Зважаючи на те, що ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості як до фізичної особи, а не фізичної особи - підприємця, даний спір підвідомчий цивільному судочинству.

Таким чином, закриваючи провадження суд першої інстанції фактично позбавив ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», як позивача в даній справі, права на судовий захист його інтересів, чим порушив норми процесуального законодавства.

Враховуючи наведене та положення процесуального законодавства, колегія суддів вважає, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направлення матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 311, ст. ст. 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задовольнити.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 квітня 2015 року скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, так як не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -