РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2056/15-ц

Провадження № 2/390/821/15

"17" листопада 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Сарап М.Б.,

при секретарі Пікущій І.М.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний заклад «СМСЧ № 19 МОЗ України», про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя в сумі 50000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач працював на Інгульській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах і постійно перебував в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, таких як: фізичне перевантаження, пил та шум, внаслідок чого позивач почав дуже хворіти. У подальшому ОСОБА_3 був звільнений із займаної посади у звязку із виявленою не відповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, а також отримав ІІІ групу інвалідності та втрату 60 % професійної працездатності. Ушкодженням здоров'я йому завдано моральної шкоди, яку він визначив у розмірі 50 000 грн.

Представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 заперечила проти задоволення позову, оскільки вважає, що позовні вимоги необґрунтовано належними доказами, зокрема не доведено вину відповідача у заподіянні шкоди здоровю позивача, відсутнє обґрунтування визначеної у позові суми шкоди.

Представник третьої особи - Державного закладу «СМСЧ № 19 МОЗ України» в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що в період з 08.06.2005 року по 28.01.2014 року ОСОБА_3 пропрацював на Інгульській шахті ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на різних посадах, після чого на підставі ст.40 п.2 КЗпП України був звільнений у звязку із виявленою не відповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, яка перешкоджає продовженню роботи, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_3 (а.с.7-9).

Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27.01.2015 року встановлено, що хронічне професійне захворювання, яке отримано ОСОБА_3, виникло у звязку з тривалою роботою в умовах виробничих факторів (а.с.3-5).

Довідка МСЕК серії 10 ААА №251716 від 10.02.2015 року свідчить, що ОСОБА_3 встановлено ІІІ групу інвалідності та втрату 60 % професійної працездатності (а.с.6).

Відповідно до ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до вимог ч.2 ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно вимог ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма передбачає право працівника на відшкодування моральної шкоди в обраний ним спосіб, зокрема, шляхом повернення вартісного (грошового) еквівалента завданої моральної шкоди, розмір якої суд визначає залежно від характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у житті та з урахуванням інших обставин.

Викладені обставини свідчать, що позивач внаслідок отриманих професійних захворювань звільнено з роботи, якою він заробляв собі та своїй родині на життя, на даний час важка праця йому протипоказана та він не може працевлаштуватися на роботу, яку виконував раніше, а також у молодому віці він став інвалідом, позбавлений можливості заробляти собі на життя звичними для себе способами і змушений жити на пенсію по інвалідності. Позивач постійно відчуває болі в суглобах рук і ніг та попереку, яка посилюється навіть при незначних навантаженнях, у зв'язку із чим він не може допомагати своїм рідним під час виконання побутових робіт у домашньому господарстві, постійно дошкуляє кашель та болі в легенях, а хворобливий стан змушує його постійно лікуватися, проходити обстеження у лікарів.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що матеріалами справи доведено заподіяння позивачу моральної шкоди внаслідок втрати працездатності через професійне захворювання, що спричинено негативними виробничими факторами при виконанні трудових обов'язків, проте розмір шкоди в сумі 50000 грн. визначений позивачем є занадто великим, а тому, зважаючи на всі вище викладені обставини, підлягає зменшенню до 20000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості, а також практиці Європейського суду з прав людини щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яку викладено у рішеннях «Хрипко та інші проти України», «Білецька проти України» та «Хурава проти України».

Заперечення представника відповідача про необґрунтованість позовних вимог належними доказами спростовуються наведеними вище матеріалами справи, які проаналізовано судом.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з положень ст. 88 ЦПК України та вважає, що судовий збір у сумі 1218 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208 209, 212 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний заклад «СМСЧ № 19 МОЗ України», про відшкодування моральної шкоди завданої ушкодженням здоровя задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у сумі 1218 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_4