Справа №557/113/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі

судді Рудик Л.М.

при секретарі Гуменюк Н.П.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Гоща цивільну справу за позовом

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про

стягнення 69 430 грн.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 69 430 грн.

Позивач посилається на те, що 23 червня 2013 року він домовився з відповідачкою про купівлю в неї житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, за що передав останній в якості авансу 50 000 грн. Укладення договору купівлі-продажу житлового будинку вони домовилися провести у жовтні 2013 року, але з вини відповідачки укладення договору не відбулося. На його неодноразові вимоги повернути сплачений аванс відповідачка не реагує. Крім того, він, не чекаючи укладення договору купівлі-продажу, з дозволу та за погодженням з відповідачкою провів у житловому будинку ряд ремонтних робіт, на що витратив 19 430 грн. Оскільки відповідачка не бажає добровільно повернути йому кошти, отримані авансом за придбання будинку, а також кошти, затрачені ним на проведення ремонту будинку, просить в судовому порядку стягнути з останньої 69 430 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Пояснив, що кошти в розмірі 50 000 грн. були передані позивачем для відповідачки авансом в рахунок платежів, які він мав сплатити за придбаний будинок, а оскільки на момент сплати авансу ще не було укладено договору купівлі-продажу житлового будинку, то вказані кошти не можна вважати завдатком, а вони являються авансом і підлягають поверненню позивачеві. Договір купівлі-продажу не було укладено з вини відповідачки, яка свідомо затягувала час для оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку, а позивач, маючи на утриманні п'ятеро малолітніх дітей, і не маючи де жити, вимушений був шукати собі інше житло. Одночасно просить стягнути з відповідачки на користь позивача також 19 430 грн., витрачених ним на проведення ремонту будинку, який проводився останнім за згодою і за погодженням з відповідачкою. Які саме ремонтні роботи були проведені позивачем у житловому будинку відповідачки, представнику позивача не відомо.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав і пояснив, що влітку 2013 року між позивачем та відповідачкою було досягнуто домовленості з приводу купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, що належить відповідачці і знаходиться в АДРЕСА_1. За домовленістю між сторонами відповідачка отримала від позивача в якості завдатку 50 000 грн. В подальшому укладення договору купівлі-продажу будинку не відбулося. Вважає, що гроші, отримані відповідачкою в якості завдатку, поверненню не підлягають. Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем на ремонт житлового будинку, то вважає, що в цій частині позов також до задоволення не підлягає, оскільки позивач не надав ніяких доказів того, що ним взагалі проводилися в будинку будь-які ремонтні роботи, що їх проведення узгоджувалося із власником житлового будинку, а документи, надані позивачем на підтвердження факту придбання ним будівельних матеріалів, самі по собі не дають підстави вважати, що ці матеріали були використані останнім на ремонт житлового будинку, належного відповідачці. В зв'язку з цим просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідачки, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує, що позов підлягає до задоволення частково.

В судовому засіданні встановлено, що влітку 2013 року сторони по справі домовилися про купівлю-продаж належного відповідачці житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1. Укладення договору купівлі-продажу житлового будинку сторони планували провести у жовтні 2013 року. В якості авансу у рахунок платежу за житловий будинок і на підтвердження свого наміру придбати будинок позивачем для відповідачки 23 червня 2013 року було сплачено 18 000 грн. та 18 липня 2013 року 32 000 грн., всього було сплачено 50 000 грн., що підтверджується відповідною письмовою розпискою і дані обставини сторонами не оспорюються.

В подальшому відповідачка змінила свої наміри і у визначений сторонами строк укладення договору купівлі-продажу житлового будинку не відбулося. Позивач, маючи на утриманні п'ятеро малолітніх дітей, і не маючи власного житла, вимушений був придбати сім'ї інший житловий будинок.

Відповідно до положень ч.1 ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

В даному випадку суд вважає, що 50 000 грн., сплачених позивачем в рахунок платежу за житловий будинок, який він мав намір придбати у відповідачки, не є завдатком, а являється авансом. При цьому суд враховує, що завдаток видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, а в даному випадку договір купівлі-продажі між сторонами не був укладений і у позивача не виникли будь-які зобов'язання за договором. Крім того, суд враховує також ту обставину, що укладення договору купівлі-продажу житлового будинку не відбулося з вини відповідачки, тому вона зобов'язана повернути позивачеві отриманий аванс.

Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем на ремонтні роботи, виконані в будинку відповідачки, то суд вважає, що дані позовні вимоги позивачем належним чином не доведені. Так, позивачем та його представником не надано суду доказів того, які саме будівельно-ремонтні роботи були виконані позивачем чи за його рахунок у будинку та що проведення таких робіт узгоджувалося із власником житлового будинку. Документи, надані позивачем на підтвердження факту придбання ним будівельних матеріалів (касові чеки, товарні чеки, накладні, рахунки-фактури на придбання будматеріалів) самі по собі не дають підстави суду вважати, що ці матеріали були використані останнім на ремонт саме житлового будинку, належного відповідачці, а також що оплата придбаних будівельних матеріалів проводилася за кошти позивача. В зв'язку з наведеним в цій частині позов до задоволення не підлягає.

Одночасно суд вважає за можливе відшкодувати за рахунок відповідачки судові витрати позивача, понесені останнім на оплату судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213 ЦПК України, в силу ст.ст.570, 571 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення 69 430 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 50 500 (п'ятдесят тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя

Повний текст рішення виготовлено 29 травня 2015 року.