Справа № 189/1423/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Покровська державна нотаріальна контора у Дніпропетровській області про визнання права власності, визнання частково недійсним свідоцтва на право власності та визнання частково недійним договору дарування, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, яка була уточнена в процесі розгляду справи про визнання права власності, визнання частково недійсним свідоцтва на право власності, визнання частково недійним договору дарування та визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування. В позовній заяві позивач зазначив, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року та був зареєстрований в АДРЕСА_1. Так, будинок, в якому він проживав був колгоспним двором, головою якого була його прабабуся ОСОБА_3 та разом з нею в будинку мешкав ОСОБА_4 - співмешканець ОСОБА_3 та батько позивача - ОСОБА_5 Згідно погосподарської книги, станом на 01.01.1961 року, за особистим рахунком №НОМЕР_2, головою господарства, яке перебуває в колгоспі «Родіна» є прабабуся ОСОБА_3, яка працювала в колгоспі «Родіна» з 1934 року. З відповіді Покровської селищної ради від 28.10.2013 року вбачається, що згідно з Інструкції ведення по господарського обліку в сільських, селищних та міських радах по господарський облік ведеться сільськими, селищними та міського радами в сільських населених пунктах, що розташовані на їхній території по господарський облік по смт. Покровське не ведеться з 1964 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 померла. Згідно витягу з рішення Покровської селищної ради від 24.07.1985 року №50, наданого 15.10.2013 року архівним відділом Покровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області вбачається, після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, виконком прийняв рішення про визнання права власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 Однак, за вказаною адресою, окрім ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також проживав позивач будучи неповнолітнім (2 роки). Таким чином, згідно з діючим на той час законодавством, після смерті голови колгоспного двору частка прабабусі переходить до інших членів колгоспного двору, включаючи неповнолітніх, тобто ОСОБА_4, батькові позивача - ОСОБА_5 та позивачу як неповнолітньому, тобто кожний член колгоспу має по 1/3 частці майна колгоспного двору. З рішення Покровської селищної ради від 24.07.1985 року вбачається, що ОСОБА_5 написав заяву, згідно з якої він погодився з тим, що право власності було визнано за ОСОБА_4, тобто він, можливо відмовився від своєї частки та вибув із членів колгоспного двору, отже членами колгоспного двору повинні бути залишитись: ОСОБА_4 та позивач. Так, рішенням Покровської селищної ради позивача було позбавлено права на частку майна колгоспного двору та визнано право власності за ОСОБА_4 на спірний будинок. Так, ОСОБА_4 згідно рішення Покровської селищної ради №50 від 24 липня 1985 року отримав свідоцтво НОМЕР_1 від 11 жовтня 1985 року на право особистої власності на вищевказаний жилий будинок та вважав себе одноосібним власником даного будинку та 24 жовтня 1985 року зробив новий технічний паспорт на зазначений будинок. 09 жовтня 2004 року ОСОБА_4 подарував даний будинок своїй сестрі ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_4 помер та 26 жовтня 2004 року ОСОБА_6 зареєструвала право власності на будинок в Синельниківському МБТІ, однак про ці обставини позивачу було відомо в 2005 році. Так, 09 грудня 2008 року Межівським районним судом Дніпропетровської області було винесено заочне рішення про виселення позивача та його матері з вказаного будинку, також 21.04.2011 року Межівським районним судом Дніпропетровської області було винесено рішення про виселення позивача та його матері з вказаного будинку. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.10.2011 року апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції була відхилена, вищим спеціалізованим судом України 16.02.2012 року було відхилено касаційну скаргу матері позивача на рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду. 01.02.2013 року Межівським районним Дніпропетровської області винесено додаткове рішення про скасування реєстрації за місцем проживання АДРЕСА_1 стосовно позивача та його матері. Таким чином, позивач просить визнати за ним право власності на ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Дніпропетровська область, АДРЕСА_1; визнати частково недійсним на ? частку свідоцтво НОМЕР_1 від 11 жовтня 1985 року на право особистої власності на жилий будинок за адресою: АДРЕСА_1, видане ОСОБА_4; визнати частково недійсним на ? частку договору дарування житлового будинку в АДРЕСА_1, оформлений на ім'я ОСОБА_6, визнати незаконним та скасувати рішення Покровської селищної ради від 24.07.1985 року за № 59 про визнання права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року, як такого, що суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права та інтереси позивача.

Ухвалою суду від 28.11.2014 року, в зв'язку з тим, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла, по вищевказаній цивільній справі було залучено правонаступника померлої - ОСОБА_2, який прийняв спадщину шляхом написання заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні позов не визнав повністю, надав до суду заперечення та просив застосувати до позовних вимог строк позовної давності.

Представник відповідача - селищний голова Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області Спажева С.А. в судове засідання не з'явилася та надала суду заперечення проти позовних вимог посилаючись на те, що рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за №50 від 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4, власником житлового будинку по АДРЕСА_1 ніким не скасовано та його законність підтверджена рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, яке вступило в законну силу 26.10.2011 року, тому підстави визнавати його частково не дійсним відсутні. Також просить застосувати строк позовної давності до позовної вимоги позивача стосовно визнання частково недійним свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 11.10.1985 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за №50 від 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4 власником житлового будинку по АДРЕСА_1, після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року та просить в задоволенні цієї позовної вимоги відмовити.

Представник третьої особи - завідуюча Державною нотаріальною конторою у Дніпропетровській області - ОСОБА_9 в судове засідання не з'явилася та надала суду заперечення проти позовних вимог посилаючись на те, що рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, яке вступило в законну силу 26.10.2011 року встановлено, що підстав для визнання договору дарування житлового будинку від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій формі і посвідчений державним нотаріус Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №3134 - не має. Доводи на підставі яких ОСОБА_11 прохала визнати договір дарування недійсним не підтверджені належними доказами та факт належного виконання нотаріального посвідчення договору дарування між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_6 був підтверджений свідком - державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу. Також, рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, яке вступило в законну силу 26.10.2011 року встановлено, що підстав для визнання не дійсним та скасування рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за №50 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4 власником житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року - не має. Доводи на підставі яких ОСОБА_11 прохала визнати недійсним та скасувати зазначене рішення не підтверджені належними доказами. З моменту прийняття рішення та до моменту звернення до суду з відповідними позовними вимогами пройшло майне 23 року. В зв'язку з цим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Крім того, завідуюча Державною нотаріальною конторою у Дніпропетровській області - ОСОБА_9 надала до суду клопотання про застосування строків позовної давності, так як, позивач зазначає в а позовній заяві, що він дізнався про існування договору дарування житлового будинку від 09.10.2004 року лише в 2005 році, тобто з того часу пройшло 9 років.

Представник третьої особи - реєстраційної служби Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилася та надав суду заперечення проти позовних вимог в яких посилався на те, що рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за №50 від 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4 власником житлового будинку по АДРЕСА_1 ніким не скасовано та його законність підтверджена рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, яке вступило в законну силу 26.10.2011 року, то і підстав визнавати свідоцтва на право власності НОМЕР_1 від 11.10.1985 року частково недійним не існує. Оскільки договір дарування житлового будинку від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій формі та посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №3134 ніким не визнано недійним та його законність підтверджена рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року, яке вступило в законну силу 26.10.2011 року, то і підстав визнавати договір дарування житлового будинку від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій формі та посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан О.Г. та зареєстровано в реєстрі за №3134 частково недійним - не існує.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, вислухавши позивача, представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року по справі № 2-8/2011, позовні вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_11 та ОСОБА_1 задоволено та виселено відповідачів з житлового будинку по АДРЕСА_1 В позовних вимогах по зустрічному позову ОСОБА_11 до ОСОБА_6 про визнання договору дарування та заповіту житлового будинку по АДРЕСА_1 не дійсним та скасування рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за № 50 від 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4 власником житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року відмовлено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.10.2011 року по справі № 22-8152/2011 рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2011 року по справі № 2-8/2011 залишено без змін.

Згідно вищевказаних рішень, судами було встановлено, що підстав для визнання не дійсним та скасування рішення виконавчого комітету Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району за № 50 від 24.06.1985 року про визнання ОСОБА_4 власником житлового будинку по АДРЕСА_2, після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року не має. Доводи, на підставі яких ОСОБА_11 прохала визнати недійсним та скасувати зазначене рішення не підтверджені належними доказами. Підстав для визнання договору дарування житлового будинку від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій і посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан О.Г., та зареєстровано в реєстрі під № 3134 не має. Доводи на підставі яких ОСОБА_11 прохала визнати договір дарування недійсним не підтверджені належними доказами. Факт належного виконання нотаріального посвідчення договору дарування між дарувальником ОСОБА_4 та обдарованою ОСОБА_6 був підтверджений свідком державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу.

Крім того, позивач вказує в своїх позовних вимогах що у відповідності до статті 123 Цивільного Кодексу УРСР в момент коли ОСОБА_4 став власником житлового будинку по АДРЕСА_1 після смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року було порушено його право власності на частку в колгоспному дворі оскільки на момент прийняття цього рішення він був неповнолітнім і не міг знати по порушене право.

Зазначені вимоги є безпідставними, оскільки позивач сам зазначає, що на момент смерті голови колгоспного двору ОСОБА_3, членами колгоспного двору був ОСОБА_4, його батько та він.

Відповідно до статті 121 Цивільного Кодексу УРСР володіння користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору. При відсутності спору про володіння, користування або розпорядження майном колгоспного двору вирішується судом за позовом будь-якого члена двору який досяг 16 років. Особи віком від п'ятнадцяти до шістнадцяти років можуть такий позов пред'явити за згодою своїх батьків (усиновителів) або піклувальника, а позов в інтересах осіб що не досягли п'ятнадцяти років, може бути пред'явлений їх батьками (усиновителями) або опікуном, тобто на момент оформлення права власності за ОСОБА_4, його законним представником як неповнолітнього був його батько ОСОБА_5, за погодженням з яким і було визнано право власності на спірний будинок за ОСОБА_4, про що зазначено в рішенні Покровської селищної ради народних депутатів № 50 від 24.07.1985 року.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 стверджує що він проживав у спірному будинку з ІНФОРМАЦІЯ_3 року, але зазначене твердження не підтверджується жодними письмовими доказами, оскільки в домовій книзі на яку посилається позивач в якості доказу, який підтверджує факт проживання у спірному будинку з ІНФОРМАЦІЯ_3 року відсутній штамп Синельниківського МБТІ, тобто домова книга оформлена не належним чином, а тому не може виступати в якості доказу.

В судовому засіданні позивач пояснив, що дізнався про те що спірний будинок належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № 2293 від 11.10.1985 року, та в подальшому був ним подарований своїй сестрі ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій формі і посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан Ольгою Григорівною, та зареєстровано в реєстрі під № 3134 в 2005 році. Позовні вимоги стосовно нібито своїх прав на спірний будинок позивач подав в вересні 2014 року тобто після спливу майже 10 років, з моменту коли він дізнався що спірний будинок належить ОСОБА_6

Відповідно до статті 71 ЦК Української РСР загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Тобто строк на визнання свідоцтва про право власності № 2293 від 11.10.1985 року виданого на підставі рішенні Покровської селищної ради народних депутатів № 50 від 24.07.1985 року сплив у 2008 році. Відповідно до статті 75 ЦК Української РСР Позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Тобто строк на визнання договору дарування від 09.10.2004 року, який був укладений в письмовій формі і посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори Покровського нотаріального округу Кохан Ольгою Григорівною, та зареєстровано в реєстрі під № 3134 сплив в 2008 році.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за необхідне, до заявлених позовних вимог застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 -215, 218, 224 -233 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, треті особи: реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, Покровська державна нотаріальна контора у Дніпропетровській області про визнання права власності, визнання частково недійсним свідоцтва на право власності та визнання частково недійним договору дарування - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Пустовар