АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1932/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Цвірюк Д.В.
Категорія- житлові Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М., Малінської С.М.,

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом, після уточнення якого просив визнати ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні зазначеною квартирою шляхом зняття відповідачів із реєстраційного обліку та виселення з квартири відповідачів та всіх сторонніх осіб, які в ній проживають.

В обґрунтування посилався на те, що 05.12.2008 року ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу став власником квартири АДРЕСА_1. 19.06.2009 року було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості в КП "ХМБТІ" за позивачем.

За умовами укладеного договору продавець зобов'язався звільнити вказану квартиру та знятися з реєстраційного обліку до 05.06.2009 року. Однак на момент звернення до суду з дійсним позовом відповідачі зареєстровані та проживають у вказаній квартирі, та добровільно виселятися та зніматися з реєстраційного обліку не бажають.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2014 року позовну вимогу ОСОБА_5 в частині зняття ОСОБА_4, ОСОБА_6 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 було залишено без розгляду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені. Визнано ОСОБА_4, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1. Усунуто ОСОБА_5 перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою шляхом виселення з неї відповідачів та всіх сторонніх осіб, які в ній проживають. Стягнути з відповідачів судовий збір.

Не погодившись із вказаним рішенням відповідач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування посилається на нез'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, недоведеність обставин, як суд вважав доведеними, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 1,4 ч.1, ч. 2 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 05.12.2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_4 передала, а ОСОБА_5 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 (Т.1 а.с. 2). 19.06.2009 року було здійснено державну реєстрацію права власності на зазначений об'єкт нерухомості в КП "ХМБТІ" за позивачем (Т.1 а.с. 3) та оформлено технічний паспорт на вказану квартиру на ім'я останнього (Т.1 а.с. 4-5).

Згідно довідки, виданої дільницею № 3 Дзержинської філії КП "Жилкомсервіс", у вказаній квартирі окрім ОСОБА_4 був також зареєстрований ОСОБА_6, 1984 року народження (Т.1 а.с. 6).

Пунктом п'ятим укладеного договору купівлі-продажу було передбачено, що продавець звільнить квартиру до 05 червня 2009 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції керувався ст. ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. ст. 98, 116 ЖК України та виходив з того, що представником ОСОБА_4 не заперечувався факт проживання відповідачів у спірній квартирі на час розгляду дійсної цивільної справи, а тому права ОСОБА_5 як нового власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном істотно порушуються. При цьому договір купівлі-продажу від 05 грудня 2008 року рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2013 року, було визнано дійсним (Т.1 а.с. 197).

Разом з тим судом першої інстанції не було враховано, що вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2012 року по справі № 1-781/11, залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.4 ст.190 КК України, та засуджено до шести років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, належного ОСОБА_5 (Т.2 а.с. 89-156).

Постановою слідчого відділу СУ ГУМВС України у Харківській області Прядко А.А. від 24 листопада 2010 року на вклади, цінності та інше майно ОСОБА_5 було накладено арешт (Т.2 а.с. 166). На момент винесення вказаної постанови серед іншого нерухомого майна, належного ОСОБА_5, була й спірна квартира АДРЕСА_1 (а.с. Т.2 а.с. 167-170).

Як вбачається з відповіді Дзержинського ВДВС ХМУЮ по вказаній кримінальній справі 08.05.2013 року було видано виконавчий лист, на підставі якого державним виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження. 23.07.2013 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (Т.2 а.с. 157).

За змістом ст. 354, п.10 ч.1 ст. 346 ЦК України у зв'язку з конфіскацією (позбавленням права власності на майно) належне особі право власності припиняється. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно.

Відповідно до абз. 10 ч.1 ст.3 Закону України № 185-V від 21.09.2006 року "Про управління об'єктами державної власності" конфісковане майно, що переходить у державну власність за рішення суду є об'єктом управління державної власності.

Згідно пункту 1.1.23.ст. 19 - 1 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року до функцій контролюючих органів віднесено організацію роботи з виявлення, обліку, зберігання, оцінки та розпорядження безхазяйним майном та іншим майном, що переходить у власність держави, а також з обліку, попередньої оцінки, зберігання майна, вилученого та конфіскованого за порушення митного і податкового законодавства

Згідно ст.41 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року контролюючими органами є органи доходів і зборів - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної податкової, державної митної політики в частині адміністрування податків і зборів, митних платежів та реалізує державну податкову, державну митну політику, забезпечує формування та реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску, забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями при застосуванні податкового та митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску (далі - центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику), його територіальні органи.

Враховуючи, що вирішення спору з приводу конфіскованого майна може вплинути на права та обов'язки держави в особі Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова Головного управління Державної фіскальної служби, остання мала бути залучена до участі у справі.

Оскільки на стадії апеляційного провадження суд позбавлений можливості залучати до участі інших осіб, крім тих, що брали участь у розгляді справи у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 належить відмовити.

Керуючись ст. 354, п.10 ч.1 ст. 346 ЦК України, п. 1.1.23.ст. 19 - 1, ст.41 Податкового Кодексу України, ч.1 ст.3 Закону України "Про управління об'єктами державної власності", ст. ст. 303, 304, п. п. 1, 4 ч.1, ч. 2 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 грудня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: