Справа № 278/5203/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
25 травня 2015 року, Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Мокрецького В.І.,

з участю секретаря судового засідання Фурман О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з участю третіх осіб військової частини НОМЕР_1 , органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району, про виселення без надання іншого жилого приміщення, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира, з участю третьої особи військової частини НОМЕР_1 , про визнання права на проживання та користування житловою площею, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить суд виселити відповідачів з житлового приміщення гуртожитку, розташованого в АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення, а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вказану кімнату було надано ОСОБА_3 , як військовослужбовцю Збройних Сил України, на час проходження ним служби у військовій частині НОМЕР_2 , для проживання разом із сім`єю, тобто відповідачами. 14 травня 2003 року ОСОБА_3 розірвав шлюб з ОСОБА_1 , яка після розлучення разом із дочкою ОСОБА_2 залишилась проживати у наведеній кімнаті. Таким чином, на думку позивача, у відповідності до вимог п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30.11.2011 року, відповідачі, як колишні члени сімї ОСОБА_3 , підлягають виселенню з даної кімнати без надання іншого житлового приміщення.
Водночас, ОСОБА_1 звернулася до суду зустрічним позовом (а.с. 37-40), в якому просить визнати за нею та її донькою ОСОБА_2 право на проживання та користування житловим приміщенням, а саме вказаною кімнатою АДРЕСА_2 . Свої вимоги мотивує тим, що вона та дочка ОСОБА_2 у відповідності до ст. 65 Житлового кодексу України, як члени сім`ї наймача мають рівні з ним права користування вказаною кімнатою, у відповідності до чого їх виселення є неправомірним. Крім того, після розлучення вона отримала дозвіл на проживання в цій кімнаті від командування військової частини. Водночас, виселення з даного житлового приміщення порушує права її неповнолітньої доньки на житло, гарантовані законодавством України та її права, як одинокої матері.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з викладених вище підстав. Зустрічний позов не визнала, оскільки відповідачка ОСОБА_1 не має ніякого відношення до Міністерства оборони України та зареєстрована в АДРЕСА_3 . Дот того ж, остання виховує свою дитину без батька та не являється одинокою матір`ю.

Відповідачка ОСОБА_1 первісний позов не визнала, а свій зустрічний позов підтримала, з підстав викладених у позові.

Представник третьої особи військової частини НОМЕР_1 первісний позов підтримав, а зустрічний позов не підтримав, оскільки вважає, що відповідачі втратили право на проживання у спірному житлі.
Представник органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою, в якій просить справу розглянути без його участі, заперечує проти задоволення первісного позову.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі, як члени сім`ї ОСОБА_3 , який на даний час проходить службу в військовій частині НОМЕР_1 , проживають в кімнаті № НОМЕР_3 будівлі профілакторію, що має статус гуртожитку та розташований в АДРЕСА_4 . Водночас, даний профілакторій (гуртожиток) закріплений в експлуатації за військовою частиною НОМЕР_1 та знаходиться на балансі у Квартирно-експлуатаційному відділі м. Житомира і належить до державної власності.

Даний факт не оспорюється сторонами та підтверджується довідкою №249/581 від 24.12.2014 року про те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (а.с. 76), рішенням виконкому Новогуйвинської селищної ради №190 від 20.12.2012 року про присвоєння наведеному профілакторію статусу гуртожитку (а.с. 12) і бухгалтерською довідкою КЕВ м. Житомира №4723 від 17.11.2014 року (а.с. 16), згідно якої цей гуртожиток перебуває на обліку та балансі даного КЕВ.

14 травня 2003 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 19).

У відповідності до ч. 2 ст. 65 Житлового кодексу України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.
Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_3 до цього часу є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , суд вважає, що у відповідності до вищевказаних норм ЖК України, його неповнолітня дочка, тобто відповідачка ОСОБА_2 має право на проживання у спірній кімнаті.

Також, суд враховує той факт, що у власності відповідачів не має іншого житла та будь-якого іншого нерухомого майна (а.с. 67), а також висновок опікунської ради Новогуйвинської селищної ради №3 від 12.02.2015 року, згідно якого вказаний орган опіки та піклування заперечує проти виселення неповнолітньої ОСОБА_3 з даної кімнати (а.с. 60).

Окрім того, безпідставним є посилання позивача на п. 5.10 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, згідно якої підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, оскільки неповнолітня ОСОБА_2 до цього часу є членом сім`ї військовослужбовця ОСОБА_3 .

Отже, викладене є підставою для відмови у задоволенні первісного позову, та для задоволення у повному обсязі зустрічного позову .

Керуючись ст. ст. 65, 124 ЖК України, ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Відмовити у задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Житомира до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з участю третіх осіб військової частини НОМЕР_1 , органу опіки та піклування Новогуйвинської селищної ради Житомирського району, про виселення без надання іншого жилого приміщення.

Зустрічний позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право на проживання та користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_2 та області.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні під час проголошення рішення з моменту отримання його копії, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд.

Суддя: