Справа №557/366/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в особі:

Судді Чорноус Л.І.

при секретарі Суконнік С.Ю.

за участю:

представників :

позивачки ОСОБА_1,ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

органу опіки та піклування

Гощанської райдержадміністрації Сухляк А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща цивільну справу за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6

про

позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_6 щодо його малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Рівне, актовий запис про народження №1607 посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі , який було розірвано 11 травня 2006 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав та проживає з позивачкою. Всі питання щодо виховання сина вирішуються позивачкою самостійно і вона прикладає всі можливі зусилля для його розвитку. Син перебуває на повному її утриманні.

Під час спільного проживання сторін , відповідач мав проблеми з азартними іграми , чим погіршував матеріальне становище сім'ї і, в результаті, між ними часто виникали сварки, які закінчувались фізичним насильством з боку ОСОБА_6 , свідком чого був і неповнолітній син. Поведінка відповідача змусила позивачку у 2009 році продати належну їй квартиру і вони з дитиною залишились без житла. Проте , незважаючи на це , вона усіляко намагалася зберегти батька синові, навіть після розірвання шлюбу.

З 2009 року та по 2011 рік , хоча позивачкою ніяким чином не створювалися перешкоди для спілкування батька та сина , відповідач ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не виявляв до сина батьківської турботи , не відвідував і не турбувався про духовний і фізичний розвиток сина. Оскільки відповідач їй не надавав матеріальної допомоги, у 2010 році позивачка була змушена звернутися з позовом до суду про примусове стягнення з нього аліментів на утримання сина. Однак , відповідач ухиляється від їх сплати і станом на 01.01.2015 року загальна сума заборгованості за аліментами складає 18700 грн.

Оскільки вони з сином перебували у скрутному матеріальному становищі , позивачка змушена була поїхати на заробітки за кордон. На протязі останніх чотирьох років , відповідач , з метою створення перешкод для позбавлення позивачкою його батьківських прав , зрідка телефонує сину. Проте його дзвінки та сама форма спілкування з сином , завдають тому страждань та душевного болю і ОСОБА_7 почав уникати спілкування з батьком.

Також, син хворіє та потребує лікування, а позивачка має можливість забезпечити його таким лікуванням за кордоном, проте , відповідач постійно шантажує її та сина тим , що анулює дозвіл на виїзд дитини за кордон. Позивачка вважає, таку поведінку відповідача по відношенню до сина неприпустимою.

Вважає, що, оскільки відповідач зовсім не піклувався про фізичний та духовний розвиток сина, підготовкою його до самостійного життя - взагалі не забезпечує його харчуванням, медичним доглядом, так як дитина хворіє, в добровільному порядку не надає дитині матеріальної допомоги, практично взагалі не спілкується з дитиною, не надає дитині доступу до культурних та духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не дивлячись на те, що саме в такому віці в дітей формується внутрішній світ, сприйняття зовнішнього світу , і робить це свідомо , то є всі підстави для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Вважають, що оскільки відповідачу ніяким чином не створюються перешкоди для спілкування з сином , про що свідчить те , що ОСОБА_6 жодного разу не звертався з відповідними заявами до органів опіки та піклування , і відповідач свідомо нехтує виконанням своїх батьківських обов'язків , то є всі підстави для позбавлення його батьківських прав.

Представник відповідача ОСОБА_3, яка є матір'ю відповідача , у судовому засіданні позову не визнала і пояснила, що під час спільного проживання між її сином та невісткою дійсно часто виникали сварки , в результаті чого син сторін нервував. Негативна поведінка сина була зумовлена поведінкою самої позивачки, яка має психічні відхилення. ОСОБА_7 також росте хворобливим. Що стосується того , що відповідач рідко спілкується із сином , то позивачкою постійно чинились перешкоди у його спілкуванні з дитиною, але син нікуди з цього приводу із заявами не звертався. Онук приїжджає до неї щороку на свята ( Паска , Різдво), а вона їздить до нього на Дні народження. На даний час відповідач проживає в Запорізькій області , у нього інша сім'я. Взимку він із сім'єю близько півтора місяці проживав у неї в смт.Гоща і , коли ОСОБА_7 приїжджав на свята , син один день з ним спілкувався. Що стосується того , що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина , то коли ОСОБА_7 йшов до школи, син дав 2000 грн. , крім того , вона та її доньки дають гроші ОСОБА_7. Постійно надавати матеріальну допомогу сину відповідач не має можливості , він перебуває у пошуку роботи, і як знайде її , то надаватиме таку допомогу. Що стосується позбавлення її сина батьківських прав , то було рішення Рівненського міського суду , яким у задоволенні позову позивачки про позбавлення відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_7 було відмовлено. Вважає, що відсутні вагомі підстави для позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав і просить в задоволенні позову відмовити.

Представник органу опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації в судовому засіданні вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина ОСОБА_7 , оскільки знайшов своє підтвердження факт ухилення його від виконання своїх батьківських обов`язків.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши висновок представника органу опіки та піклування і в сукупності з іншими доказами , дослідженими в судовому засіданні , суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

У відповідності до ст.ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав та проживає з позивачкою.

З пояснень представника позивачки вбачається, що відповідач свідомо нехтує своїми обов`язками по вихованню дитини, що полягає у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання - відповідач не відвідував сина , не цікавився його умовами життя, а навпаки -забороняв його фізичному розвитку та реалізації його уподобань - заняттям футболом, чого не заперечувала і представник відповідача у судовому засіданні. .

Суд критично оцінює пояснення представника відповідача стосовно того , що позивачкою чинилися перешкоди у спілкуванні батька із сином , оскільки відповідач ОСОБА_6 з цього приводу із заявами до органів опіки та піклування не звертався.

За таких обставин, суд вважає доведеним свідоме нехтування відповідача своїми обов`язками щодо виховання сина ОСОБА_7, а недоведеним чинення перешкод батькові дитини у спілкуванні з сином.

Згідно висновку №382/01-61 від 18.05.2015 року орган опіки та піклування Гощанської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити ОСОБА_6 1976 року народження батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 і з цим висновком суд погоджується, так як зроблений він з урахуванням пояснень самого відповідача, а також дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213 ЦПК України, в силу ст.ст 164 , 166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " від 30.03.2007 року №3, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_5 - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрованого у АДРЕСА_2, відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Рівне, актовий запис про народження № 1607.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання ними копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :

Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2015 року.