У Х В А Л А

16 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Штелик С.П.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2014 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Згода», ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Раміта-2008», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткредит», орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: арбітражний керуючий Нікітенко Микита Олександрович, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2010 року публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (далі - ПАТ «Промінвестбанк») звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Згода» (далі - ТОВ «Фірма «Згода»), ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Раміта-2008» (далі - ТОВ «Раміта-2008»), товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткредит» (далі - ТОВ «Інвесткредит»), орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» (далі - ОП «ЗМБТІ), обґрунтовуючи вимоги тим, що 30 березня 2006 року між банком та ТОВ «Фірма «Згода» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 04-0085/02-01, згідно з умовами якого останньому відкрито кредитну лінію в розмірі 2 000 000 грн зі сплатою 18 % річних за користування кредитом, терміном до 29 березня 2009 року. На забезпечення виконання вказаного договору 31 березня 2006 року між ПАТ «Промінвестбанк» та ЗАТ «Запорізький завод алюмінієвих конструкцій» укладено договір фінансової поруки.

14 лютого 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» і ТОВ «Фірма «Згода» укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії, згідно з умовами якого товариству відкрито відновлювальну кредитну лінію в розмірі 15 000 000 грн зі сплатою 17 % річних за користування кредитом при кредитуванні у національній валюті та 11,7 % річних при кредитуванні у доларах США або євро, терміном до 07 лютого 2012 року. Крім того, позичальник зобов'язався щомісячно сплачувати комісійну винагороду в розмірі 0,01 % від ліміту кредитної лінії, сплата якої здійснюється у гривні. На забезпечення виконання умов цього договору 14 лютого 2007 року між банком та ТОВ «Фірма «Згода» укладено договір застави, відповідно до якого банку передано в заставу обладнання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також договір іпотеки, згідно з умовами якого в іпотеку банку передано виробничу базу за тією ж адресою.

15 листопада 2007 року між ПАТ «Промінвестбанк» і ТОВ «Фірма «Згода» укладено договір про відкриття мультивалютної кредитної лінії, згідно з умовами якого позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію в розмірі 10 065 284 грн 50 коп. зі сплатою 20,5 % річних за користування кредитом при кредитуванні у національній валюті, 13 % річних при кредитуванні у доларах США та 12,5 % річних при кредитуванні в євро, строком до 07 листопада 2010 року. Також зі сплатою комісійної винагороди в розмірі 0,01 % від ліміту кредитної лінії, сплата якої здійснюється у гривні. На забезпечення виконання умов цього договору 15 листопада 2007 року між банком і ТОВ «Фірма «Згода» укладено договір застави, згідно з яким в заставу банку передано обладнання на суму 1 900 000 грн, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, та договір застави, відповідно до якого в заставу банку передано обладнання на суму 970 000 грн за тією ж адресою.

Рішеннями господарського суду Запорізької області від 04 листопада 2009 року, від 11 листопада 2009 року та від 18 січня 2010 року, які набрали законної сили, з ТОВ «Фірма «Згода» на користь ПАТ «Промінвестбанк» стягнуто заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у розмірі 29 924 434 грн 98 коп., 57 581 долари 39 центів США та 1 440 євро 87 центів.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 11 лютого

2010 року порушено справу про банкрутство ТОВ «Фірма «Згода» та постановою цього ж суду від 15 лютого 2010 року ТОВ «Фірма «Згода» визнано банкрутом й відкрито ліквідаційну процедуру

Постановою Вищого господарського суду України від 16 червня 2010 року постанову господарського суду Запорізької області від 15 лютого 2010 року скасовано, провадження у справі про банкрутство ТОВ «Фірма «Згода» припинено.

За період з моменту визнання ТОВ «Фірма «Згода» банкрутом до дня скасування Вищим господарським судом України постанови господарського суду Запорізької області від 15 лютого 2010 року майно, що перебувало в заставі та іпотеці банку, було неодноразово відчужено на користь інших осіб без згоди банку як заставодержателя.

Посилаючись на викладене, позивач просив визнати недійсними договори купівлі-продажу від 26 березня 2010, укладені між ТОВ «Фірма «Згода» та ОСОБА_3, договори дарування від 01 квітня 2010 року, укладені між ОСОБА_3 та ТОВ «Раміта-2008», договори купівлі-продажу від 30 квітня 2010 року, укладені між ТОВ «Раміта-2008» та ТОВ «Татісс Бізнес», договори іпотеки від 10 червня 2010 року, укладені між ТОВ «Татісс Бізнес» та ТОВ «Інвесткредит»; витребувати від ТОВ «Татісс Бізнес» спірне нерухоме майно та визнати за ТОВ «Фірма «Згода» право власності на це нерухоме майно; зобов'язати ОП «ЗМБТІ протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили скасувати реєстраційні записи, якими зареєстровано право власності на спірне майно за ОСОБА_3, ТОВ «Раміта-2008», ТОВ «Татісс Бізнес», та зареєструвати право власності на це майно за ТОВ «Фірма «Згода»; зобов'язати приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 протягом п'яти днів з дня набрання рішенням законної сили поновити у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек із заміною найменування іпотекодавця на ТОВ «Фірма «Згода» записи, які існували до моменту укладення ліквідатором ТОВ «Фірма «Згода» та ОСОБА_3 договорів купівлі-продажу нерухомого майна.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року в позові відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 12 лютого 2014 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу будівлі виробничого корпусу № 2 літ. «Т» площею 1 732,1 кв. м, будівлі гаража літ. «Х» площею 144,8 кв. м, будівлі контрольно-пропускного корпусу літ. «Ч» площею 24,2 кв. м, будівлі виробничого корпусу № 1 площею 3 490,4 кв. м, будівлі адміністративно-побутового корпусу літ. «С-2» площею 588,4 кв. м, що розташовані по АДРЕСА_1, укладених 30 квітня 2010 року між ТОВ «Раміта-2008» та ТОВ «Татісс Бізнес»; визнання недійсними договорів іпотеки від 10 червня 2010 року № № 05-10/ІОЛ/1, 05-10/ІОЛ/2, 05-10/ІОЛ/3, 05-10/ІОЛ/4, 05-10/ІОЛ/5, згідно з умовами яких ТОВ «Татісс Бізнес» передало в іпотеку ТОВ «Інвесткредит» зазначене нерухоме майна та витребування його від ТОВ «Татісс Бізнес» скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2013 року касаційну скаргу ПАТ «Промінвестбанк» відхилено на підставі ст. 337 ЦПК України. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2012 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла заява ПАТ «Промінвестбанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2013 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема ст. ст. 9, 12 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 5, 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», ст. ст. 215, 216 ЦК України.

Згідно зі ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року в справі за позовом про скасування розпорядження, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу, за зустрічним позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 23 квітня 2014 року в справі № 6-30цс14, справа має переглядатися за всіма доводами заяви, посиланнями на всі судові рішення щодо неоднакового застосування норм матеріального права, які додано до заяви про перегляд, незалежно від того, висловлена правова позиція щодо неправильності застосування норми матеріального права в судовому рішенні, ухваленому по суті, чи в ухвалі про передачу справи касаційним судом на новий розгляд.

Як вбачається зі змісту ухвали, на яку здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, при її постановленні суд касаційної інстанції не висловлював правову позицію щодо правильності застосування норм матеріального права, судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд з підстав порушення норм процесуального права.

Також, як на приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції вказаних норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, заявник посилається на ухвалу Вищого господарського суду України від 16 грудня 2014 року в справі за заявою про визнання банкрутом.

Відповідно до п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2011 року № 11 «Про судову практику застосування статей 353-360 Цивільного процесуального кодексу України» неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права полягає зокрема: у різному тлумаченні судами змісту і сутності правових норм, що призвело до різних висновків про наявність чи відсутність суб'єктивних прав та обов'язків учасників відповідних правовідносин; у різному застосуванні правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням юридичної сили цих правових норм, а також їх дії у часі, просторі та за колом осіб, тобто різне незастосування закону, який підлягав застосуванню; у різному визначенні предмета регулювання правових норм, зокрема застосуванні різних правових норм для регулювання одних і тих самих правовідносин або поширенні дії норми на певні правовідносини в одних випадках і незастосуванні цієї самої норми до аналогічних відносин в інших випадках, тобто різне застосування закону, який не підлягав застосуванню; у різному застосуванні правил аналогії права чи закону у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. Зміст правовідносин із метою з'ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

Зі змісту заяви та долученої до заяви копії судового рішення, на яке здійснюється посилання як на приклад неоднакового застосування норм матеріального права судами касаційної інстанції, не вбачається неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема, судові рішення ухвалені у справах, в яких підстави та предмет позову не є тотожними та за різних встановлених судами фактичних обставин.

Оскільки неоднакове застування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах відсутнє, у допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 355, 359 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Згода», ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Раміта-2008», товариства з обмеженою відповідальністю «Інвесткредит», орендного підприємства «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», треті особи: арбітражний керуючий Нікітенко Микита Олександрович, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання правочинів недійсними та витребування майна із чужого незаконного володіння, за заявою публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2013 року до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

С.П. Штелик