У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
за участі: представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» − Тузова В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми банківського вкладу та відсотків, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про стягнення суми банківського вкладу та відсотків

Посилався на те, що 19 серпня 2013 року ним через мережу Інтернет на сайті «Приват24» відкрито договір строкового вкладу (Депозит плюс) № НОМЕР_1 на 366 днів на суму 11 000 грн, зі сплатою 19 % річних, з терміном повернення 20 серпня 2014 року.

11 березня 2014 року він звернувся до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» про дострокове повернення вкладу, на що працівник банку запропонувала йому не закривати депозит, а отримати картку «Gold» з перерахуванням коштів на нову картку, на що він погодився.

17 березня 2014 року він виявив, що з його карткового рахунку зникли 5 500 грн кредитних коштів та 11 000 грн, які були внесені ним за договором вкладу та нараховані на них відсотки приблизно в розмірі 990 грн. Починаючи з 20 квітня 2014 року він неодноразово звертався до відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Києві, однак отримував лише письмові повідомлення з проханням зачекати з відповіддю на його заяви, а також надати довідку про відкритий на його ім'я депозит. Банк кошти не повернув, чим протиправно позбавив його права на користування ними. У зв'язку з викладеними обставинами позивач просив стягнути з відповідача суму вкладу з нарахованими відсотками та індексом інфляції в розмірі 16 678 грн 12 коп., матеріальні збитки в розмірі 2 049 грн 18 коп. та моральну шкоду в розмірі 500 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 17 232 грн 72 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_7 16 678 грн 12 коп. - суму строкового вкладу з нарахованими відсотками та індексом інфляції та 56 грн 40 коп. судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що вона має бути частково задоволена.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суди керувались тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення позивачу його депозитних коштів, а тому вони підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий − банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (п. 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (п. 1.10 Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Така ж правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року (справа № 6-149цс13).

Судами попередніх інстанцій не взято до уваги зазначених положень та не встановлено фактичних обставин, зокрема, чи перебував позивач у договірних відносинах з банком. Позивачем не надано доказів про перерахування грошових коштів та про отримання ним нової банківської розрахункової картки, а також матеріали справи не містять доказів, який розрахунковий рахунок банківського вкладу мав ОСОБА_7, коли і з яких підстав відбулось списання коштів.

Крім того, суди не звернули увагу, що матеріали справи не містять копії депозитного договору, а наявний витяг з мережі Інтернет сайту «Приват24» не є підтвердженням укладання депозитного договору в розмінні ч. 1 ст. 1059 ЦК України.

Також, як вбачається з копії довідки № 6761079, виданої Кримським регіональним управлінням ПАТ КБ «ПриватБанк» від 23 травня 2014 року, ОСОБА_7 має два рахунки - Bonus plus та Депозит плюс. Дана довідка підписана начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського РУ, а засвідчена печаткою Дарницького відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 7).

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Таким чином, при ухваленні рішення суди попередніх інстанцій взяли до уваги недопустимі докази, повно та всебічно не з'ясували всіх обставин справи та передчасно дійшли висновку про наявність у сторін договірних відносин та наявність підстав для стягнення депозитних коштів.

Оскільки допущені судами порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік