Справа №584/121/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Гриценко П. П.
Номер провадження 22-ц/788/2174/15 Суддя-доповідач - Околот Г. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

при секретарі судового засідання - Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету, зобов'язання укласти договір найму квартири,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що із січня 2011 року по квітень 2014 року він працював начальником Путивльського районного відділу УМВС України в Сумській області. Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 20 серпня 2013року №115 квартиру АДРЕСА_1 включено до службових та передано її Путивльському районному відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області для розподілу між його працівниками. На підставі рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 11 вересня 2013року №126 йому було видано службовий ордер на заселення квартири АДРЕСА_1, склад сім'ї одна особа, без зняття з черги квартирного обліку. Наказом УМВС України в Сумській області від 16 квітня 2014 року №64о/с його було звільнено з органів внутрішніх справ у зв'язку з виходом на пенсію. Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради Сумської області від 15 жовтня 2014 року №141 вказану квартиру виключено з числа службових приміщень. Рішенням ВК Путивльської міської ради Сумської області від 14 січня 2015 року №3 його знято з черги обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у зв'язку з забезпеченням жилою площею та відмовлено в задоволенні його заяви про укладання договору найму на вказану квартиру. Посилаючись на те, що зазначене рішення є незаконним, на даний час він утримує квартиру користується нею як житлом, просив задовольнити позов та зобов'язати відповідача укласти з ним договір найму квартири.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено за безпідставністю (а.с.93-94).

Не погодившись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу (а.с.98-101), в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та провадження у справі закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. В обґрунтування скарги зазначає, що Виконавчий комітет Путивльської міської ради, приймаючи спірне рішення, здійснював свої функції суб'єкта владних повноважень, а тому дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Крім того, зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не застосував до спірних правовідносин положення ст.125 ЖК України, згідно з якою без надання іншого житлового приміщення у випадках, зазначених у ст.124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. Він же звільнився зі служби в органах внутрішніх справ за віком, пропрацювавши більше десяти років, тому вважає, що не може бути виселений зі спірної квартири без надання рівноцінної. Абзацом 6 ст.125 ЖК України встановлено, що без надання іншого житлового приміщення у випадках, зазначених у ст.124 зазначеного Кодексу, не можуть бути виселені, зокрема, пенсіонери по старості. Вказує, що погоджуючись з рішенням Путивльської міської ради в частині зобов'язання укласти договір найму квартири, місцевий суд не перевірив повноваження саме Виконавчого комітету Путивльської міської ради щодо прийняття рішення на укладання такого договору. Зазначає, що приймаючи рішення про зняття його з квартирного обліку, відповідач фактично скасував своє попереднє рішення про взяття його на квартирний облік.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню,з наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, зазначеними вимогам дане рішення суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 вересня 2015 року було скасовано ухвалу апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2015 року та справу було передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.139-140). При скасуванні ухвали апеляційного суду Сумської області від 14 квітня 2014 року суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не звернув уваги на, те що належна позивачеві на праві власності 1/2 частина квартири АДРЕСА_2, знаходиться в іншому населеному пункті, тобто він не може вважатися забезпеченим житлом у м.Путивлі, де перебував на обліку. Крім того, апеляційним судом не враховано, що ОСОБА_3 був вселений у вказану квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру № 927 серія 2927 і з ним було укладено договір найму, але чи вплинуло на його права та обов'язки за цим договором виведення квартири із числа службових не вказано.

Відповідно до ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких судом касаційної інстанції були скасовані рішення є обов'язковими для суду апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При новому апеляційному розгляду справи колегія суддів встановила, що ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_3 має у приватній власності житло, а саме 1/2 частку двохкімнатної квартири загальною площею 48,0 кв.м., житловою площею 27,9 кв.м в м.Суми, тобто в розмірах більше ніж передбачено ст.47 ЖК України нормою жилої площі, тому виконком Путивльської міської ради, приймаючи своє рішення від 14 січня 2015 року №3 про зняття ОСОБА_3 з черги обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов у зв'язку із забезпеченням житловою площею, відмову в укладанні договору найму, діяв згідно з чинним законодавством.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, оскільки він є помилковим та не відповідає вимогам закону, обставинам справи і нормам матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом УМВС України в Сумській області «По особовому складу» №38 о/с від 22 лютого 2011 року ОСОБА_3 був призначений на посаду т.в.о.начальника Путивльського РВ УМВС України в Сумській області, а наказом №80 о/с від 05 травня 2011 року - начальника цього райвідділу (а.с.7-8).

Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради № 157 від 06 вересня 2011 року ОСОБА_3 був взятий на квартирний облік та включений у список громадян, які знаходяться на квартирному обліку за реєстраційним номером 2219, а станом на 01.01.2015 року за номером 597 (а.с.88, 62).

Рішенням виконавчого комітету Путивльської міської ради від 20 серпня 2013 року №115 однокімнатна квартира НОМЕР_1 загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 23,2 кв.м. по АДРЕСА_1 переведена до розряду «службова» та передана Путивльському РВ УМВС України в Сумській області для розподілу між працівниками Путивльського РВ УМВС України в Сумській області (а.с.84).

На підставі рішення виконавчого комітету Путивльської міської ради № 126 від 11 вересня 2013 року ОСОБА_3 був виданий службовий ордер на заселення квартири АДРЕСА_1 без зняття з черги квартирного обліку (а.с.9, 10).

Наказом УМВС України в Сумській області «По особовому складу» від 16 квітня 2014 року №64 о/с ОСОБА_3 був звільнений з органів внутрішніх справ (а.с.7).

На підставі листа начальника УМВС України в Сумській області від 26 серпня 2014 року про виключення з розряду службового житла однокімнатної квартири по АДРЕСА_1, виконавчий комітет Путивльської міської ради рішенням від 15 жовтня 2014 року №141 виключив вказане жиле приміщення з категорії службових та визнав п.4 рішення виконкому від 20 серпня 2013 року №115 таким, що втратив чинність, а саме про віднесення квартири АДРЕСА_1 до розряду службових та передачу її для розподілу між працівниками Путивльського РВ УМВС України в Сумській області (а.с.15, 16).

Із заяви ОСОБА_3 від 28 жовтня 2014 року вбачається, що він звернувся до голови виконкому Путивльської міської ради про укладання договору найму на квартиру АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що вказана квартира виведена із категорії "службова" (а.с.18).

Рішенням виконкому Путивльської міської ради від 14 січня 2015 року №3 «Про розгляд звернення ОСОБА_3» останній знятий з черги обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у зв'язку із забезпеченням житловою площею та йому відмовлено в укладанні договору найму вказаної квартири (а.с.20).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини 2 цієї статті способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Компетенція сільських, селищних, міських рад встановлена ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», відповідно до якої виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, віднесені до їх відання.

Укладання договорів найму не входить до компетенції сільських, селищних, міських рад.

Як встановлено судом апеляційної інстанції , житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на балансі ОСББ «Заріччя-АДРЕСА_1», а спірна квартира НОМЕР_1, в якій проживає позивач, належить територіальній громаді м.Путивль і дані обставини позивачем ОСОБА_3 не оспорюються.

Після задоволення подання начальника УМВС України в Сумській області та виведення квартири з розряду службових, орган місцевого самоврядування не ставив питання про звільнення займаного позивачем ОСОБА_3 житлового приміщення та не звертався до суду з цього приводу, а також не приймав жодного рішення про надання спірної квартири іншим особам та видачу їм ордера, а тому виведення квартири із числа службових не вплинуло на права та обов'язки позивача, оскільки ОСОБА_3 був вселений у квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру №2927 серія 2927 і з ним було укладено договір найму.

Таким чином колегія суддів вважає, що оскаржуваним рішенням міської ради житлові права позивача не порушені, оскільки він набув право користування жилим приміщенням у встановленому порядку, забезпечений на час розгляду справи житловим приміщенням у м.Путивлі, що не оспорюється у засіданні суду апеляційної інстанції і самим позивачем ОСОБА_3, а тому рішення виконавчого комітету про зняття позивача з обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов у зв'язку із забезпеченням житловою площею є законним.

Дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку про те, що Путивльська міська рада Путивльського району також не порушувала права позивача ОСОБА_3, відмовивши укласти з ним договір найму квартири, оскільки не має повноважень на укладення такого договору, а тому вимоги позивача про зобов'язання укласти договір найму не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України і не підлягають задоволенню.

Крім того, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. №560, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України від 22.06.1998р. №939, якою був затверджений Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, у зв'язку з чим фактично договір найму житлового приміщення не укладається, а укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджений постановою КМУ від 20.05.2009 року №529.

Тому доводи апеляційної скарги позивача з приводу того, що суд першої інстанції не перевірив повноваження виконавчого комітету Путивльської міської ради щодо прийняття ним рішення стосовно укладання договору найму, оскільки міська рада не має права укладати такий договір, є обґрунтованими і колегія суддів приймає їх до уваги.

Доводи апеляційної скарги про те, що дана справа підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі підлягає закриттю, є безпідставними, оскільки відповідно до ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із житлових відносин.

Доводи апеляційної скарги про незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин положення ст.125 ЖК України колегією суддів до уваги не приймаються і відхиляються, оскільки як вбачається з матеріалів справи, вимоги щодо виселення позивача із займаного ним жилого приміщення не заявлялись і не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому, враховуючи принцип диспозитивності, положення ч.1 ст.303 ЦПК України, зазначене питання знаходиться поза межами розгляду апеляційним судом.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що приймаючи рішення про зняття позивача з квартирного обліку, відповідач фактично скасував своє попереднє рішення про постановку його на облік, є необґрунтованим, оскільки як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, ОСОБА_3 знято з черги обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов у зв'язку із забезпеченням житловою площею.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду не можна визнати законним і обґрунтованим, рішення ухвалене судом з неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення позовних вимог, що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволені позову.

Керуючись ст.ст.303, п.1,4 ч.1 ст.309, ст.ст.314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 березня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Путивльської міської ради Путивльського району Сумської області про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету, зобов'язання укласти договір найму квартири - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді -