Ухвала

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,

суддів: Висоцької В.С., Іваненко Ю.Г.,

Завгородньої І.М., Умнової О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах», ОСОБА_5 про відшкодування страхового відшкодування та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 червня 2015 року,

встановила:

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), скоєної з вини ОСОБА_5, цивільна відповідальність якого була застрахована приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Інкомстрах» (далі - ПрАТ «СК «Інкомстрах») був пошкоджений належний ОСОБА_3 автомобіль марки «Міtsubіshі Саіrsmа», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4

Оскільки відповідачі відмовляються добровільно відшкодовувати вимоги, просили стягнути з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у сумі 50 000 грн, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у сумі 1 600 грн, витрати за послуги евакуатора у сумі 270 грн, штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сумі 15 171,58 грн, та на користь

ОСОБА_4 страхове відшкодування у сумі 6 165,10 грн, штрафні санкції за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сумі

1 987,35 грн.

Також, просили стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у сумі 51 455,12 грн, та штрафні санкції за затримку виконання грошового зобов'язання у сумі 17 425,39 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 5 березня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від

25 червня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Інкомстрах» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування у розмірі 50 000 грн, витрати за проведення оцінки пошкодженого автомобіля в розмірі 1 600 грн та витрати за послуги евакуатора в розмірі 270 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою у сумі 51 455,12 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить змінити ухвалені в справі судові рішення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st213> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що страховик відшкодовує страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності, а різниця між розміром заподіяної шкоди та лімітом відповідальності страховика підлягає стягненню з винної, у скоєнні ДТП, особи.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що 13 вересня 2013 року мала місце ДТП за участю автомобіля марки «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5 та автомобіля марки «Міtsubіshі Саіrsmа», державний номерний знак НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, під керуванням водія ОСОБА_4

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 1 жовтня 2013 року ОСОБА_5, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Цивільно-правову відповідальність ОСОБА_5 на час вчинення ДТП було застраховано ПрАТ «СК «Інкомстрах», що підтверджується полісом.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1192> з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів <nau://ukr/1961-15|st30>» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки <nau://ukr13>», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів <nau://ukr/1961-15|st30>», який згідно зі ст. 8 ЦК України <nau://ukr/435-15|st8> (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню в зв'язку з пошкодженням автомобіля, з'ясуванню підлягають вартість транспортного засобу, вартість його ремонту і зазначені обставини повинні бути оцінені з точки зору економічної обґрунтованості ремонту; при цьому розмір страхового відшкодування залежить і від того, чи погоджується власник транспортного засобу на визнання такого транспортного засобу фізично знищеним.

Суди в повній мірі цих обставин у справі не з'ясували та, вирішуючи питання щодо розміру збитків, які підлягають стягненню, залишили поза увагою, що згідно до звіту про оцінку транспортного засобу від 18 серпня 2014 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Міtsubіshі Саіrsmа», державний номерний знак НОМЕР_1, складає 101 445,12 грн. Даним висновком установлено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 37 570 грн. Тобто суди не перевірили економічної обґрунтованості відновлювального ремонту автомобіля позивача, а тому дійшли передчасного висновку про часткове задоволення позову.

Оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 5 березня

2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 червня

2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук

Судді:В.С. Висоцька

Ю.Г. Іваненко

І.М. Завгородня

О.В. Умнова