Справа №2-1677/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

2 квітня 2015 року м. Київ

Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Г.О. Козленко

за участю секретаря - А.К. Слободянюк

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Солом'янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, просила суд припинити право власності ОСОБА_2 на ? частину квартири АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1) в м. Києві, визнати право власності на 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1) в м. Києві за ОСОБА_1, стягнути з депозитного рахунку Солом'янського районного суду м. Києва на користь ОСОБА_2 93918,50 грн, зняти ОСОБА_2 з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_1) в м. Києві.

В обґрунтування позову зазначила, що вона на праві приватної власності володіє 3/4 частиною квартирою АДРЕСА_1 ( колишня АДРЕСА_1) в м. Києві. Решта частини квартири ? належить її брату ОСОБА_2 Позивач вважає за доцільне звернутись до суду з позовом про припинення права ОСОБА_2 на частку у майні, яка складає 25/100, що перебуває у спільній частковій власності зі стягненням відповідної грошової компенсації на користь відповідача, зважаючи на те, що частка ОСОБА_2 є незначною і не може бути виділена в натурі, частина квартири є неподільною, спільне користування нею неможливе, до того ж таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачу та членам його сім'ї у зв'язку з тим, що він має інше помешкання, та можливість за грошову компенсацію придбати аналогічне житло в даному регіоні. Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 в м. Києві, по інвентаризаційній справі №14637 станом на 25.02.2013 знаходиться на 5-му поверсі, та технічно не може бути обладнана самостійним виходом, тим більше не можливо переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Також позивач зазначила, що з відповідачем перебувають у родинних стосунках, є зовсім різними людьми, і ця різниця не лише по статі, а по соціальної позиції та, навіть, по кримінальній. Позивач сама виховує двох малолітніх дітей 4 - річного та 9 - річного віку, та не може користуватися належною 3/4 жилою площею, так як відповідач веде асоціальний спосіб життя, а саме кожний день вживає алкогольні напої, відповідно, знаходиться в стані алкогольного сп'яніння. Постійні п'яні оргії відповідач проводить на території сумісної власності, квартирі АДРЕСА_2. Позивач не в змозі допустити, щоб діти бачили дану асоціальну поведінку, тому була змушена наймати житло в іншому місці. Також позивач відзначила, що намагалась захистити свої права та на окремі двері в оселі вставляла замки, які були миттєво зламані відповідачем. Всі комунальні платежі за утримання сумісного житла сплачувала позивач, більш того після заливання сусідів відповідачем, для запобігання судових позовів також сплачувала позивач, та довірені особи, при неможливості зробити це самостійно. На даний час позивачу відомо, що відповідач проживає за місцем реєстрації, а іноді у своєї законної дружини в приватному будинку, в м. Яготин, точна адреса невідома. Запропонована позивачем сума за частку в суспільному майні, досить достатня, для купівлі аналогічного житла в м. Києві. У зв'язку з чим просила позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, електронне повідомлення, яке надійшло від представника відповідача, без надання доказів щодо причин неявки, суд не вважає таким, що заслуговує на увагу.

Суд, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що на праві приватної власності ОСОБА_1 належить ? частини та ОСОБА_2 належить ? частини квартири за адресою: АДРЕСА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 08.09.2006 Відділом приватизації державного житла Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, №366697 (а.с.10), свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 13.09.2013 державним нотаріусом П'ятої Київської державної нотаріальної контори Войстрік О.В. та зареєстрованого в реєстрі за №7-810 (а.с.14).

Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна №2233 від 26.02.2013 відповідно до проведеної інвентаризації від 25.03.2013 квартира за адресою: АДРЕСА_3 має такі показники: загальна площа - 54,0 кв.м.; житлова площа - 36,7 кв.м. Інвентаризаційна вартість - 96424,00 грн. При оформленні правовстановлюючих документів данні БТІ не використовувались. Житлова площа зменшилась за рахунок вилучення квартирного коридору (шлюзу) згідно листа Держбуду та Держжитлокомунгоспу України від 01.01.1992 (а.с.13).

В матеріалах справи міститься постанова Солом'янського районного суду м. Києва від 11.06.2012 про залишення без задоволення подання відділу КВІ в Солом'янському районі м. Києва про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого ОСОБА_2 для відбування призначеного судом покарання згідно вироку Солом'янського районного суду м. Києва від 11.07.2011 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України (а.с.17) .

Згідно розписки ОСОБА_5 від 04.12.2012, яка проживає за адресою: АДРЕСА_6, остання отримала грошові кошти у розмірі 2200 грн від ОСОБА_6 за компенсацію матеріального збитку в результаті залиття квартири мешканцями АДРЕСА_1 (а.с.18).

З листа АЕК «Київенерго» СВП «Енергозбут Київенерго» №571 від23.03.2011 вбачається про наявну заборгованість за комунальні послуги у споживачів квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.25). Також матеріали справи містять рахунки на сплату за житлово-комунальні та інші послуги та квитанції про їх сплату на імя ОСОБА_6, ОСОБА_1 (а.с.26-36), а також платіжні доручення та квитанція, де платником значиться ОСОБА_1 (а.с.19-22, 37).

Крім того, в матеріалах справи наявний типовий договір №142/18 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 11.02.2014 Центру обслуговування споживачів №2, з якого вбачається, що підприємство надало ОСОБА_1 розстрочку у погашенні заборгованості з квартирної плати (плати за утримання житла) та плати за комунальні послуги, що утворилась станом на 11.02.2014 на суму 1372,26 грн з 11.02.2014 по 11.05.2014 за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.23-24).

Тож з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 здійснює сплату комунальних послуг квартири за адресою: АДРЕСА_3 та несе матеріальні витрати по ній.

ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 про що свідчить довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України від 09.07.2014 (а.с.66).

В матеріалах справи міститься копія заповіту, посвідченого 16.12.2014 державним нотаріусом П'ятої КДНК Войстрік О.В. та зареєстрована в реєстрі за №7-844, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок його смерті зробив таке розпорядження: належному йому на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. АДРЕСА_1) в м. Києві, заповідає ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.92).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст. ст.355, 356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Керуючись цими положеннями правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні права власності мають рівні права.

Статтею 365 ЦК України визначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Враховуючи незначну частку, яка належить відповідачу на праві власності, а саме 1/4 частини, неможливість виділення її в натурі та з урахуванням планування квартири, відповідач участі в утриманні майна не приймає, постійно проживає в іншому житлі, суд вважає, що спільне володіння і користування квартирою є неможливим.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Виходячи з аналізу зазначеної норми та враховуючи положення статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 316, 317, 319, 358, 361 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду судом справи.

Згідно звіту ТОВ «Інтернейшинал Консалтинг ЛТД» про проведення незалежної оцінки вартості 3-кімнатної квартири №18 за адресою: АДРЕСА_3, оціночна вартість 3-кімнатної квартири загальною площею 54,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, розрахована за порівняльним підходом (аналогів продажу) на дату оцінки 16.06.2014 становить без ПДВ (округлено): 375674 грн 00 коп; ? частка: 93918 грн 50 коп. (а.с.38-56).

В зв'язку з вищевикладеним, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині припинення права власності ОСОБА_2 на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_3, визнання права власності на ? частину вказаної квартири за ОСОБА_1, стягнення з депозитного рахунку Солом'янського районного суду м. Києва грошових коштів у розмірі 93918,50 грн, сплачених ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Відповідно до п.1.3. Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів(зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за №2109/22421), реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС України) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС України) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Позивач наполягала на задоволенні позовних вимог пред'явлених саме до ОСОБА_2 у спосіб його зняття з реєстрації місця проживання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В конкретному випадку, суд дійшов категоричного висновку про те, що позивачем пред'явлено позовні вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку особи не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, а тому з врахуванням норм чинного законодавства у сукупності з проаналізованими доказами, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов категоричного висновку, що ОСОБА_2 не є особою, яка має відповідати за даними позовними вимогами про зняття з реєстраційного обліку і відповідно правових підстав для задоволення такого у пред'явлений позивачем спосіб у суду немає.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати, а саме - судовий збір в розмірі 939,20 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись, ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст.317, 355, 356, 365 ЦК України, ст.ст.3,4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223, 224, 226 ЦПК України, Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників - задовольнити частково.

Припинити право власності ОСОБА_2 на належну йому 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1

Визнати право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Виплатити ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) внесені ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в рахунок компенсації припинення права власності на 1/4 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1, грошові кошти в розмірі 93918 (дев'яносто три тисячі дев'ятсот вісімнадцять) грн 50 коп., які знаходяться на депозитному рахунку Солом'янського районного суду м. Києва.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1) суму сплаченого судового збору 939 (дев'ятсот тридцять дев'ять) грн 20 коп.

В іншій частині позову - відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Київської області через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - Г.О. Козленко