Справа 611/976/15-ц

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Барвінківський районний суд Харківської області.

головуючого Черниха Є.А.

секретаря Левченко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.

Перебуваючи з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, вона 15.05.2011 року народила сина ОСОБА_3. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батьком дитини вказано відповідача.

Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

В цьому звязку позивачка просила стягнути аліменти з відповідача на свою користь на утримання дитини в розмірі 50 грн. щомісяця .

Позивачка, будучи належним чином повідомлена п р дату, час та місце слухання справи, до суду не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Судом вжиті всі можливі заходи для забезпечення його явки шляхом повідомлень за місцем проживання. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.

При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що перебуваючи з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, позивачка 15.05.2011 року народила сина ОСОБА_3. Дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Батьком дитини вказано відповідача.

Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 2 ст. 183 СК України передбачено, що якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Правовідносини, що виникли, регулюються ст. ст. 180, 182, 183 СК України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері, батька; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсоткам прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з копією свідоцтва про народження дитини серії І-ВЛ № 240023, батьком ОСОБА_4 вказано відповідача по справі (а.с.3).

Приймаючи до уваги матеріальне становище, стан здоровя дитини та відповідача, та враховуючи рівність обов'язку обох батьків утримувати своїх дітей, достатність присудженої судом суми аліментів для задоволення розумних потреб дитини, а також те, що позивачкою була доведено та обґрунтовано необхідність стягнення аліментів у розмірі, вказаною нею у позовній заяві, суд приходить до висновку щодо обов'язку відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 50 грн. щомісяця.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214 215, 224 - 226 ЦПК України, ст. ст. 180, 182,184 Сімейного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути аліменти з ОСОБА_5, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 50 (п?ятдесят) грн. щомісяця, починаючи з 09.11.2015 року до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 487.20 грн. суми судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення позивачкою може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.А. Черних.