Справа №482/115/15-ц 21.05.2015 21.05.2015 21.05.2015
Провадження № 22ц/784/1208/15 Суддя першої інстанції Гажа О.П.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

21 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Горенко Ю.В.,

за участю: представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачки - ОСОБА_3

її представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2015 року за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона є спадкоємицею четвертої черги після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та з яким вона проживала однією сім'єю більше 5 років. Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка для сільськогосподарського виробництва площею 9,68 га.

Крім неї є інший спадкоємець - ОСОБА_3, яка є донькою спадкодавця. Проте, остання ухилялась від виконання свого обов'язку утримувати престарілого батька, який потребував допомоги.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_5 просила усунути ОСОБА_3, від права на спадкування після смерті ОСОБА_7

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Червоноволодимирівка Новоодеського району Миколаївської області, помер ОСОБА_7 (а.с.5). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянки площею 9,68 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Воронцівської сільської ради Новоодеського району Миколіївської області (а.с.6).

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є його діти - ОСОБА_3, яка подала заяву про прийняття спадщини та ОСОБА_8, яка подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.38-55).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 3 березня 2014 року встановлено, що ОСОБА_5 постійно з 1980 року по день смерті ОСОБА_7, проживала з ним однією сім'єю (а.с.11).

За даними свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року у віці 68 років (а.с. 5).

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухиляється від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, за змістом цієї норми закону лише при одночасному настанні цих обставин і доведеності зазначених фактів у сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Пленум Верховного Суду України у п. 6 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця слід врахувати поведінку особи і розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов'язку.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечувати умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухиленням особи від надання спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає у умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Статтею 57 ЦК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

З огляду на наведені правові норми та надані сторонами докази, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою не надано доказів про те, що ОСОБА_7 знаходився у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги, а також на підтвердження фактів потреби останнього в отриманні такої допомоги від відповідачки.

Враховуючи, що в суді першої інстанції сукупність зазначених фактів не доведена, а тому колегія суддів вважає, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог щодо усунення ОСОБА_3 від спадщини за законом.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, зокрема, показання свідків, з яких вбачається, що спадкодавець емоційно переживав віддаленість проживання відповідачки в м. Миколаєві, та не відвідувала батька так часто, як він того жадав, були предметом дослідження районним судом та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду по їх оцінці.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновки місцевого суду не спростовують, а тому підстави, визначені ст. 309 ЦПК України для скасування рішення, відсутні.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5,- ОСОБА_6, відхилити, а рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: