Провадження №2/761/422/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.

за участю представника позивача: Орищук О.В.,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором після скасування рішення суду Вищим спеціалізованим судом України по розгляду цивільних та кримінальних справ.

В позовних вимогах з врахуванням заяви про збільшення розміру заявлених вимог від 03.09.2014 року позивач просить: стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором №014/5636/74/55377 від 15.05.2007 року у сумі 253 673,58 доларів США або 3 007 202,12 грн.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 15.05.2007 року між позивачем (далі - Банк) та ОСОБА_5 (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір за умовами якого ОСОБА_5 отримала кредит в розмірі 151 500,00 доларів США строком користування до 15.05.2027 року зі сплатою відсотків. Позивач зазначає, що ним належним чином виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів, проте Позичальник кошти у відповідності до умов договору не повертає внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 20.06.2014року становить 253 673,58 доларів США або 3 007 202,12 грн. та складається з: заборгованість за кредитом - 103 780,06 доларів США, заборгованість за відсотками 40 189,54 долари США, пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків - 109 703,58 доларів США.

Крім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань Позичальника, 15.05.2007 року між Банком та ОСОБА_3 (далі - Поручитель) був укладений Договір поруки. За умовами якого Поручитель взяв на себе зобов'язання в повному обсязі відповідати за кредитними зобов'язаннями Позичальника.

Як зазначає позивач, 28.08.2012 року Позичальнику та Поручителю була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань, але вона виконана не була, кошти Банку не були повернуті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог та просила їх задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні заперечили проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що ними в повному обсязі виконані зобов'язання в частині повернення кредитних коштів про що свідчить виписка по особовому рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представника позивача, відповідачів, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено в судовому засіданні, 15.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_5 (далі - Позичальник) був укладений Кредитний договір №014/5636/74/55377. За умовами даного Договору, Банк надав Позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 151 500,00 доларів США на строк до 15.05.2027 року зі сплатою 12,85 % річних.

У відповідності з умовами Договору Позичальник зобов'язувалась сплачувати щомісячно до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок НОМЕР_1 в Райффайзен Банк Аваль», МФО 322904. А також Банком на ім'я ОСОБА_5 був відкритий позичковий рахунок НОМЕР_2.

Умовами п.12.6 Договору визначено, що листування між сторонами повинно вестись рекомендованою поштою (надсилатись з повідомленням).

15.05.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_3 (далі - Поручитель) був укладений Договір поруки.

За умовами Договору поруки Поручитель на добровільних засадах взяв не себе зобов'язання перед Кредитором відповідати за зобов'язаннями Боржника - ОСОБА_5, які виникають з умов Кредитного договору №014/5636/74/55377 від 15.05.2007 року та всіх додаткових угод, що були укладені до нього, в повному обсязі цих зобов'язань.

Пунктом 7.2 Кредитного договору передбачено право Позичальника достроково погасити кредит.

З виписки по рахунку ОСОБА_5 НОМЕР_2 (позичковий рахунок) станом на 05.02.2009 року вбачається, що рахунок відкрито 15.05.2007 року та зазначено заборгованість 151 500,00 доларів США та 24.11.2008 року закрито рахунок в зв'язку зі сплатою суми заборгованості - 151 500,00 доларів США (а.с.41-45 т.2).

З виписки по рахунку ОСОБА_5 НОМЕР_1 (для сплати процентів) станом на 05.02.2009 року вбачається, що рахунок відкрито 29.05.2007 року та зазначено дебет (заборгованість) 640,04 доларів США та 24.11.2008 року закрито рахунок. За цей час сплачено відсотків в розмірі 25 979,01 доларів США (а.с.46-49 т.2).

В судовому засіданні було оглянуто оригінали виписок по рахунках з якої вбачається, що вона має відбитки штампу банку та підпис працівника банку.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.08.2012 року на адресу ОСОБА_5 була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором. З копії зворотного повідомлення вбачається, що вимога була отримана ОСОБА_5 особисто 27.08.2012 року.

Крім того, 29.04.2013 року Банком на адресу відповідачів направлялась вимога про дострокове погашення кредиту. З копії зворотного повідомлення вбачається, що 16.05.2013 року мати ОСОБА_3 отримала лист. Повідомлення про те, що ОСОБА_5 отримала вимогу, суду надано не було.

До матеріалів справи було надано копію Додаткової угоди №1 від 13.04.2009 року до Кредитного договору №014/5636/74/55377 від 15.05.2007 року за умовами якої тимчасово на строк з 13.04.2009 року по 13.04.2010 року встановлюється процентна ставка 10,85% річних. Як вбачається зазначена додаткова угода підписана працівником банку, проте не підписана ОСОБА_5 Із записів на вказаній додатковій угоді вбачається, що ОСОБА_5 розписалась про отримання другого примірника цієї Додаткової угоди (а.с.22, 23 т.1).

В судовому засіданні ОСОБА_5 пояснила, що вона не погодилась з умовами Додаткової угоди та не підписала її, оскільки на той час вона вже сплатила заборгованість за кредитом. Як і не підписала згоду на зміну умов Кредитного договору.

Представник позивача в обгрунтування наявності заборгованості посилається на заяви ОСОБА_5 від 03.04.2013 року та 12.02.2009 року, якою ОСОБА_5 визнавала наявність заборгованості та повідомляла про зменшення розміру доходів (а.с.82, 84, 193 т.1).

ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона не зверталась до Банку із зазначеними заявами, підпис на заявах не її. Проте суду доказів на підтвердження підписання заяви не ОСОБА_5 суду надано не було. Проте суд не може взяти до уваги посилання на зазначений лист, оскільки з виписки по кредитному рахунку вбачається, що ОСОБА_5 зобов'язання виконала та рахунок закритий.

Представником Банку на неодноразові ухвали суду не було надано виписку по рахункам ОСОБА_5, які зазначені в кредитному договорі. Представник пояснив неможливість надання виписки по рахункам тією обставиною, що 27 листопада 2008 року відбулась «міграція» рахунків і попередні рахунки були закриті, а відкрито нові на які було перенесено заборгованість за кредитом.

В той же час представник позивача не надала суду доказів на підставі якого наказу, розпорядження чи іншого документу було прийнято рішення про зміну рахунків.

Попередження про зміну рахунків, як зазначила представник позивача, був направлений в день зміни рахунків - 27.11.2008 року.

Відповідачка в судовому засіданні заперечила отримання зазначеного листа. Представником Банку в судовому засіданні не було надано доказів направлення зазначеного листа відповідачу та його отримання, на виконання умов Кредитного договору.

Виписка по особовому рахунку, що є первинним документом обліку операцій по рахунку має містити обов'язкові реквізити, передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Розділ 19 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 р. N 492 визначає порядок зміни рахунків.

Пункт 19.1 Інструкції визначає, що зміною рахунків клієнтів уважається процедура відкриття нових рахунків і закриття раніше відкритих рахунків клієнтів не за їх ініціативою, у результаті проведення якої змінюються всі або окремі (один або кілька) банківські реквізити клієнтів - найменування банку, код банку, номер рахунку, валюта рахунку.

Зміна рахунків клієнтів здійснюється банком у разі:

проведення реорганізації в межах одного банку;

проведення реорганізації банків шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення;

зміни місцезнаходження банку, у результаті якої змінюється код банку;

зміни порядку бухгалтерського обліку рахунків клієнтів (у тому числі рахунків клієнтів, за якими операції не здійснювалися протягом трьох років і більше та на яких є залишки коштів) (п.19.2 Інструкції).

Про зміну рахунків банк зобов'язаний завчасно повідомити всіх клієнтів у порядку, установленому внутрішніми положеннями банку (п.19.3 Інструкції).

Суд не може взяти до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, який міститься в матеріалах справи, як належний доказ невиконання зобов'язань ОСОБА_5 в частині повернення кредиту, оскільки він не підтверджений випискою по рахункам, які зазначені в кредитному договорі. А виписки, які надала представник позивача в судовому засіданні не є виписками по особовим рахункам, оскільки не містить реквізити, які передбачені ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Крім того, відповідачка в судовому засіданні пояснила, що вона в лютому 2009 року зверталась до Банку із заявою про зняття обтяження з квартири, на підтвердження чого надала суду копію заяв із копіями зворотних повідомлень.

Отже, так як відповідачами належним чином було виконано зобов'язання в частині повернення коштів за кредитним договором, суд не вбачає підстав для задоволення заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.526 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відхилити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула