Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/2063/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.08.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Надопта А.А.,

при секретарі Онисько С.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що 29.10.2009 року помер батько позивача- Егреші ОСОБА_5, а 28.10.2013 року померла мати позивача -ОСОБА_6. Після смерті матері, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, розташованого с. Оклі Гедь по вул.Петефі 22, Виноградівського району.

На випадок своєї смерті, спадкодавцем заповідального розпорядження залишено не було.

Спадкоємцями до спадкового майна за законом є також рідні сестри позивача-відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, які спадщину не прийняли і не претендують на таку та не заперечують про успадкування позивачем в цілому спадкового майна.

В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі мною документів на оформлення спадщини.

Разом з тим нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлюючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, однак до суду подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомлені своєчасно, в судове засідання не зявилися, однак до суду подали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та про те, що не заперечують проти задоволення позову.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необовязковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй позовній заяві, відповідачкою позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

В судовому засіданні встановлено, що 29.10.2009 року помер батько позивача- Егреші ОСОБА_5, а 28.10.2013 року померла мати позивача -ОСОБА_6. Після смерті матері, відкрилася спадщина, що складалася із житлового будинку, розташованого с. Оклі Гедь по вул.Петефі 22, Виноградівського району.

На випадок своєї смерті, спадкодавцем заповідального розпорядження залишено не було.

Спадкоємцями до спадкового майна за законом є також рідні сестри позивача-відповідачі по справі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4, які спадщину не прийняли і не претендують на таку та не заперечують про успадкування позивачем в цілому спадкового майна.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 розяснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

В зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті спадкодавця, позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори для подачі мною документів на оформлення спадщини.

Разом з тим нотаріусом позивачу було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв"язку із тим, що спадкодавцем за життя не було оформлено правовстановлюючі документи на спадковий будинок та розяснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того у відповідності до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму Листі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до виготовленого КП Виноградівським РБТІ Технічного паспорту від 24.06.2015 року та Довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» за №482/15 від 30.06.2015 року вбачається, що житловий будинок, який розташований в с. Оклі Гедь по вул.Петефі 22, Виноградівського району, будівництвом завершений (рік закінчення будівництва 1953 рік), не є самочинно збудованим, будівля та інші господарські будівлі не є аварійними та придатні до користування і проживання, такі рахуються за моєю матір»ю, однак за життя нею не було виготовлено правовстановлюючих документів, які передбачені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на сьогоднішній день вимагаються нотаріусом для оформлення моїх спадкових прав.

Крім того, згідно Довідки виконкому Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району за №02-30/719 від 10.06.2015 року, вбачається, що житловий будинок, який розташований в с. Оклі Гедь по вул.Петефі 22, рахуються за ОСОБА_6.

Відповідно до ст.10-13 глави ІІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31. 01.1966 року, затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15.01.1966 року (втратила чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Як випливає з цього нормативного акту запис у по господарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, враховуючи, що мати позивача ОСОБА_6, згідно діючого на час побудови спадкового будинку законодавства набула на нього права власності, беручи до уваги, що спадщину в порядку, визначеному ст.1268 ЦК України я прийняв, і на даний час існують перешкоди в отриманні позивачем в нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину, є всі правові підстави для звернення до суду з позовом про визнання за позивачем права власності на вищезазначений спадковий будинок.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Керуючись ст.ст. 10, 27, 30, 60, 169, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 534, 535, 549 ЦК України( в ред.1963 року) п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред.2003 року), ст.16, 392 ЦК України, ст. 124 Конституції України,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.Клинова Гора, вул. Чолнокі 22, Виноградівського району, (ІПН НОМЕР_1) право власності в цілому на житловий будинок, що знаходиться в с. Оклі Гедь по вул.Петефі 22, Закарпатської області, (загальною корисною площею 56,9 кв.метрів в тому числі 16,4 кв.метрів житлової площі).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_8