Номер провадження: 22-ц/785/7639/15
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2015 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Лінійного відділу на станції Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці, Державної казначейської служби України, УМВС України на Одеській залізниці, начальника ЛВ ст. Одеса-Головна Вовченко Олега Валерійовича, заступника начальника ЛВ ст. Одеса-Головна Полтавцева Валентина Петровича, заступника командира взводу РПМ ЛВ на ст. Одеса-Головна Сандул Сергія Сергійовича, інспектора РПС ЛВ ст. Одеса - Головна Подлубного Володимира Миколайовича, за участю прокуратури Приморського району м. Одеси про стягнення моральної шкоди,

встановила:

14 грудня 2009 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому після неодноразових уточнень просила стягнути за рахунок Державного Бюджету на її користь завдану їй незаконним діями співробітників міліції Лінійного відділу ст.Одеса-Головна УМВС України на Одеській Залізниці та УМВС України на Одеській Залізниці моральну шкоду у сумі 100000,00 грн.; стягнути з начальника ЛВ ст.Одеса-Головна Вовченка О.В. на її користь завдану незаконним діями моральну шкоду у сумі 50000,00 грн., стягнути із заступника начальника ЛВ ст. Одеса-Головна Полтавцева В.П. на її користь завдану незаконними діями моральну шкоду у сумі 50000,0 грн., стягнути із заступника командира взводу РПМ ЛВ на ст. Одеса-Головна Сандула С.С. на її користь завдану незаконними діями моральну шкоду у сумі 50000,0 грн., стягнути з інспектора РПС ЛВ ст. Одеса - Головна Подлубного В.М. на її користь завдану незаконним діями моральну шкоду у сумі 50000,00 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до вказівок начальника ЛВ на ст. Одеса-Головна та його заступника, 18.11.2008 року співробітник ЛВ на ст. Одеса-Головна л-т міліції Сандул С.С. склав протокол про адміністративні правопорушення по відношенню до директора Турфірми «Галатур» ОСОБА_3 за ст. 185-9 КУпАП, згідно якої адміністративним правопорушенням є «Злісна непокора законному розпорядженню або вимозі працівника транспорту, який здійснює контроль за перевезенням пасажирів пов'язана з фізичним опором або образою, а так само з іншими протиправними діями».

Згідно постанови заступника начальника ЛВ на ст. Одеса-Головна справа про адміністративне правопорушення була направлена до Приморського районного суду м.Одеси. Провадження по справі тривало майже 4 місяця - з січня по квітень 2009р. Постановою судді Приморського районного суду м.Одеси від 14 квітня 2009 року справа про адміністративне порушення по відношенню до ОСОБА_3 була закрита на підставі п.п. 1 та 7 ч. 1 ст.247 КУпАП. Таким чином, судовим рішенням встановлена відсутність у діях ОСОБА_3 складу правопорушення.

Посилаючись на те, що протиправні та незаконні дії співробітників міліції ЛВ ст.Одеса-Головна заподіяли позивачці моральну шкоду, просила її вимоги задовольнити.

Представник УМВС України на Одеській залізниці та представник Державної казначейської служби України позовні вимоги не визнали, надавши суду письмові заперечення.

Відповідачі Сандул С.С., Вовченко О.В., Полтавцев В.П. у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у його задоволенні відмовити.

Відповідач Подлубний В.М. у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити та справу слухати у його відсутність.

Представник прокуратури Приморського району м. Одеси позов не визнав.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи не доведено винних дій з боку відповідачів по відношенню до позивача, а тому у задоволенні позовних вимог як майнового, так і морального характеру слід відмовити.

З таким висновком суду повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2008 року заступником командира взводу РПМ ЛВ на ст. Одеса-Головна лейтенантом міліції Сандул С.С. складено протокол про адміністративні правопорушення по відношенню до ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185-9 КУпАП (а.с.3).

Згідно постанови за справою про адміністративне правопорушення, складеного заступником начальника ЛВ на ст. Одеса-Головна Полтавцевим В.П. матеріали за вищевказаним протоколом були направлені до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду (а.с.4).

Підставою для складення протоколу було те, що 02 листопада 2008 року біля 12 год. громадянка ОСОБА_3, знаходячись на платформі залізничного вокзалу ст. Одеса-Головна своєю поведінкою заважала виконанню функціональних обов'язків робітникам вокзалу ст. Одеса-Головна, не виконувала законні вимоги при здійсненні контролю за перевозкою пасажирів, а також виражалася у їх бік нецензурною лайкою.

Разом з тим, постановою Приморського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2009 справа про адміністративне правопорушення по відношенню до ОСОБА_3 була закрита на підставі п.п. 1 та 7 ч. 1 ст.247 КУпАП - за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення і через сплив строку притягнення її до адміністративної відповідальності.

Зазначені обставини стали підставою для звернення ОСОБА_3 за захистом своїх прав з позовом, який вона обгрунтовувала незаконним складенням протоколу про вчинення нею адміністративного правопорушення, з посиланням на ст. ст. 1167, 1172 та 1176 ЦК України.

Так, загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до частин 1 яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності їх вини.

У відповідності до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Частиною 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст. ст. 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативним наслідками.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року (з наступними змінами), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що для наявності зобов'язання по відшкодуванню шкоди відповідно до вимог ст.ст. 1176, 1167 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності працівників міліції, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв'язок між його діями та шкодою.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що відповідачі діяли по відношенню до позивачки незаконно і цими діями їй завдано матеріальної і моральної шкоди.

Факт складання працівниками міліції протоколу про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення і направлення цього протоколу на розгляд до суду, не свідчить про вчинення відповідачами протиправних дій по відношенню до ОСОБА_3

Навпаки, у разі, якщо співробітники міліції вважали, що в діях ОСОБА_3 мається адміністративне правопорушення, вони мали діяти саме в межах своїх повноважень, шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення та направлення цього протоколу до суду для прийняття рішення.

Та обставина, що суд не вбачав в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, також не свідчить про протиправні дії відповідачів, оскільки саме суд приймає рішення щодо наявності або відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення, оскільки саме з метою розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та прийняття судового рішення протокол був направлений для розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.

При цьому слід врахувати, що позивач ОСОБА_3 не затримувалась співробітниками міліції на ст. Одеса-Головна УМВС України на Одеській залізниці, відносно неї не вилучались будь-які речі та не здійснювалось будь-яких дій.

Та обставина, що протокол про адміністративне правопорушення був складений лише 18.11.2008 року, тобто після 16-ти днів після події, то це стало наслідком того, що на пропозицію начальника ЛВ ст. Одеса-Головна Вовченко О.В. дати пояснення стосовно інциденту, остання категорично відмовилась від дачі пояснень.

Як пояснив у суді апеляційної інстанції відповідач Вовченко О.В., у разі надання ОСОБА_3 пояснень стосовно виниклого інциденту, можливо протокол про адміністративне правопорушення не складався б.

Однак, через відсутність її пояснень, заступник командира взводу РПМ ЛВ на ст. Одеса-Головна лейтенант міліції Сандул С.С. діяв у відповідності до службових обов'язків, а тому склав протокол про адміністративне правопорушення, який направив до суду для прийняття рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи не доведено факту здійснення винних дій з боку відповідачів по відношенню до позивачки ОСОБА_3, відсутності причинного зв'язку між діями відповідачів і наставшими наслідками, які, як зазначила позивачка, полягають у тому, що на протязі 7 років вона змушена в судах доводити неправомірні дії по відношенню до неї з боку співробітників міліції, якими їй завдано матеріальної і моральної шкоди.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко