У Х В А Л А

02 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Маляренка А.В.,

Савченко В.О., Ступак О.В.,

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року в справі за позовом прокурора Ленінського району Автономної Республіки Крим в інтересах держави до Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів,

в с т а н о в и в:

У серпні 2013 року прокурор Ленінського району Автономної Республіки Крим звернувся до суду з указаним позовом та просив визнати недійсним розпорядження Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим від 17 листопада 2004 року № 950 «Про видачу державних актів про право власності на земельні ділянки громадянам для ведення особистого селянського господарства із земель резервного фонду Семисотської сільської ради» та визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки площею по 2 га, видані на ім'я відповідачів в межах прибережної захисної смуги Азовського моря.

Рішенням Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 листопада 2013 року, в позові відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції та ухвалою апеляційного суду, заступник прокурора Автономної Республіки Крим подав касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року касаційну скаргу заступник прокурора Автономної Республіки Крим відхилено, рішення Ленінського районного суду Автономної Республіки Крим від 02 жовтня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 26 листопада 2013 року залишено без змін.

05 лютого 2015 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заступник Генерального прокурора України звернувся з заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року.

На підтвердження підстав неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм матеріального права, а саме: ст. ст. 19-21, 58-60, 84 Земельного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 88 Водного кодексу України, ст. ст. 50-54 Закон України «Про землеустрій», заявник послався та додав копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року, від 26 листопада 2014 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Відповідно до положень ст. ст. 19, 20 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі: землі житлової та громадської забудови й землі водного фонду; віднесення їх до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання відповідно до ст. 21 ЗК України недійсними рішень про надання земель, угод щодо земельних ділянок, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною тощо.

Згідно з п. г ч. 3 ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗК України лише на умовах оренди громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися земельні ділянки прибережних захисних смуг для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства при наданні в користування земельних ділянок навколо водних об'єктів, у разі відсутності землевпорядної документації (документації із землеустрою, проекту землеустрою) та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо прибережних захисних смуг водних об'єктів, збереження водних об'єктів повинно бути досягнуто шляхом урахування нормативних розмірів прибережних захисних смуг, установлених ст. 88 ВК України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до Порядку, з урахуванням конкретної ситуації.

Оскільки зі змісту заяви та доданих до неї копій ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2014 року, від 26 листопада 2014 року вбачається неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, справу слід допустити до провадження Верховного Суду України.

Керуючись ст. ст. 356, 359, 360 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Справу за позовом прокурора Ленінського району Автономної Республіки Крим в інтересах держави до Ленінської районної державної адміністрації Автономної Республіки Крим, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про визнання недійсним розпорядження, визнання недійсними державних актів, за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року допустити до провадження Верховного Суду України.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

А.В. Маляренко

В.О. Савченко

О.В. Ступак