САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
У Х В А Л А

Справа № 206/6583/15-ц

15.12.2015 року Провадження № 4-с/206/39/15

Cуддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Зайченко С.В., розглянувши скаргу ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

2 грудня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_2 зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2008 року з нього стягнуті аліменти на утримання сина. Дане рішення перебувало на примусовому виконанні в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ. В ході виконання цього виконавчого провадження 26 травня 2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про накладення арешту на його майно та заборону його відчуження. Вважає цю постанову неправомірною, оскільки державний виконавець в ній зазначив, що він, як боржник добровільно заборгованість по сплаті аліментів не сплачує, в той час, як у матеріалах виконавчого провадження відсутні дані про будь-яку заборгованість з його боку та ухилення від її сплати. Він звертався до виконавчої служби з заявою про скасування арешту, але йому було відмовлено. Дану відмову він отримав 23 листопада листопада 2015 року, тому перебіг строку на її оскарження починається з наступного дня і закінчується 3 грудня 2015 року.

Заявник просив визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 25 травня 2015 року по виконавчому провадженню №29381527 про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів від 27.07.2011р., зобовязати Самарський ВДВС Дніпропетровського МУЮ відкликати з реєстраційних органів повідомлення про арешт та заборону відчуження майна, на яке було накладено арешт.

Вивчивши та дослідивши скаргу та додані матеріали, вважаю, що дана скарга підлягає залишенню без розгляду та поверненню заявнику з наступних підстав.

Судом встановлено, що в Самарському ВДВС Дніпропетровського МУЮ на примусовому виконанні перебував виконавчий лист №2-2178/2008р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 300 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття.

В рамках цього виконавчого провадження 26.05.2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 та заборону його відчуження.

14.07.2015 року державним виконавцем Самарського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документу (листа) №2-2178 стягувачу.

Самарський ВДВС ДМУЮ в своєму листі №13020 від 23.10.2015 року на письмове звернення ОСОБА_6 про зняття арешту з його майна повідомив, що арешт з майна знімається лише у разі досягнення дитиною повноліття за умови відсутності заборгованості по сплаті аліментів або за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

У відповідності до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ст. 67 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо не визначені законом, - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 72 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Згідно ст. 73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Так, 26 травня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 23 жовтня 2015 року Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ було надано відповідь на заяву ОСОБА_6 про відмову в знятті арешту. Однак заявник звернувся до суду із скаргою лише 02 грудня 2015 року, тобто більше ніж через десять днів від дня винесення оскаржуваної постанови та отримання відмови у знятті арешту.

Заявник в своїй скарзі не зазначає дати отримання оскаржуваної постанови, а лише вказує, що відмову Самарського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на його заяву про зняття арешту він отримав 23 листопада 2015 року. Жодних відомостей на підтвердження даної обставини не надав, хоча відповідно до ч 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заяви щодо поновлення строку одночасно зі скаргою заявником не подано та не викладено цього в скарзі у вигляді клопотання.

Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз'яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Відповідно до положень статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Таким чином, враховуючи, що заявник не скористався визначеним правом щодо оскарження дій державного виконавця у встановлений законом строк, а звернувшись до суду зі скаргою, заяви чи клопотання про поновлення пропущеного строку не подав, скарга підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 208-210, 293, 385 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції - залишити без розгляду та повернути заявникові.

Роз'яснити заявнику право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня отримання її копії. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: