Справа № 181/405/15-ц
Провадження №6/181/6/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2015 р.

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гончаренка О.О.,

з участю секретаря Васільєвої І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Межова подання начальника ВДВС Межівського РУЮ ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИВ:

Начальник ВДВС Межівського РУЮ ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 до виконання ним своїх зобов'язань.

З матеріалів подання вбачається, що 23 січня 2015 року вчетверте відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь УПФ України в Межівському районі Дніпропетровської області заборгованості на загальну суму 3455,07 гривень, які ухиляється сплачувати. На виклики до відділу ДВС Межівського РУЮ ОСОБА_2 не зявляється, відомості про його працевлаштування відсутні, являється фізичною особою-підприємцем. При проведенні виконавчих дій були отримані дані про можливість виїзду останнім за межі України, а також відсутності майна на яке можливо було звернути стягнення.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст. 3771 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Частинами 2, 3 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен є вільним залишати свою країну, на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні. Взагалі відсутні будь-які документи, які б свідчили про проведену роботу державного виконавця.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів подання, на підтвердження доводів, викладених у поданні, державним виконавцем не надано жодних доказів. Також зі змісту подання не вбачається, що боржник має намір покинути територію України, відсутні дані про наявність у останнього закордонного паспорту.

Згідно п.5 ч.1 ст.6 Закону України Про порядок виїзду та вїзду в Україну громадян України, передбачає, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язань.

Таким чином, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання.

Саме невиконання боржником самостійно зобовязань протягом тривалого строку, про що вказує державний виконавець у своєму поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.

Неповнота вчинення виконавчих дій, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобовязань, є підставою для відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.3771 ЦПК України, Законом України Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання начальника ВДВС Межівського РУЮ ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя

ОСОБА_3