Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про захист ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням особистих немайнових прав. Посилається на те, що у тижневій газеті «Карпатська Україна. Красне Поле», засновником, видавцем і головним редактором якої є відповідач ОСОБА_3, від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1 на 4-5 сторінках опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 на 4 сторінці опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» та від ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_3 на 4-5 сторінках опубліковано статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6». Автором цих статтей зазначений відповідач. Дані випуски газет були розповсюджені особисто відповідачем на території міста Ужгорода, Ужгородського району та на території Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А. Новака, де він - позивач - працює на теперішній час. Про зміст вказаних статтей він дізнався з телефонних дзвінків його колег. У даних статтях стосовно нього наведені відверто неправдиві та образливі відомості від імені відповідача. Зокрема, у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» зазначається, що: « ... В обласній лікарні, головним лікарем якої ще й сьогодні є корупціонер-хабарник ОСОБА_1...»; « ... ОСОБА_1, не без сприяння ОСОБА_8 перешкоджав досудовому розслідуванню...»; « ... ОСОБА_1, який не дозволяв побудувати на території обласної лікарні храм …, …. робить вигляд, що починає будівництво храму...». У статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4» зазначається, що:« ... Типовим прикладом змісту попереднього речення є хабарник, бездарний керівник, «заслужений» головний лікар ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_1...»; « ... Це він лікарю, який ... підсунув хабар.. ». У статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» зазначається, що:« ... забувати про корупціонерів теж злочин і, можливо, не менший ніж корупційні дії хабарника, головного лікаря ЗОКЛ ім. А.Новака...»; « ... хабарнику ОСОБА_1 було потрібно, щоб мене в лікарні не було зовсім...»; « ... рішення, у той же день мав на руках такий же хабарник та корупціонер ОСОБА_1...»; « ... організована ними (ОСОБА_1 та ОСОБА_7) фальсифікація судово-медичної експертизи...»; « ... І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6 для передачі справи іншому судді...»; « ... ОСОБА_1 наказав знищити матеріали розтину...».

Такі відверто неправдиві відомості та абсолютно безпідставні твердження суттєво принижують його ділову репутацію та завдають значної моральної шкоди. За свою багаторічну трудову діяльність, він жодного разу не притягувався до дисциплінарної відповідальності, жодного разу не порушив медичну етику та жодного разу не потрапляв у поле зору правоохоронних органів. На теперішній час за багаторічну сумлінну працю та значні досягнення у медичній діяльності неодноразово був нагороджений Почесними грамотами Закарпатської ОДА, Обласної Ради, тощо, присвоєно почесне звання «Заслужений лікар України». Публікацією недостовірних відомостей щодо порушення ним правил медичної етики, відверто брехливою та абсолютно безпідставною заявою про те, що він є хабарником, завдано суттєвої шкоди його діловій репутації лікаря. Поширення таких відомостей через ЗМІ дають вагомі підстави для сумніву у його порядності перед пацієнтами. Окрім цього, вигадані звинувачення, які підпадають під дію Кримінального кодексу України, очевидно, зумовлять численні перевірки його діяльності правоохоронними органами, що також різко негативно позначиться на його діловій репутації та авторитеті перед підлеглими, пацієнтами та іншими колегами лікарні. Вказаним приниженням його ділової репутації йому завдано значних душевних страждань, викликаних почуттям перед рідними, знайомими, колегами та пацієнтами. Заподіяну йому моральну та фізичну шкоду оцінює у розмірі 50000 грн.

Просить зобов'язати ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду у даній справі законної сили, тиражем в 1500 примірників, розміром площі на двох аркушах газети, а саме 4-тому та 5-тому аркушах, таким же шрифтом, як і вказані статті, спростувати наведені у статтях «ІНФОРМАЦІЯ_2», опублікованій у газеті «Карпатська Україна. Красне поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1; у газеті «Карпатська Україна. Красне Поле», від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 на 4 сторінці у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4»; у газеті «Карпатська Україна. Красне Поле», від ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_3 на 4-5 сторінках у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6», перелічені у позові недостовірні відомості щодо нього шляхом опублікування у цій же газеті спростування наступного змісту: «Я, ОСОБА_3, приношу свої вибачення перед ОСОБА_1 та заявляю, що є неправдивими, такими що не відповідають дійсності, та принижують ділову репутацію ОСОБА_1 відомості, наведені у статтях: «ІНФОРМАЦІЯ_2», опублікованій у газеті «Карпатська Україна Красне поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1 НОМЕР_1; у газеті «Карпатська Україна. Красне Поле», від ІНФОРМАЦІЯ_3 НОМЕР_2 на 4 сторінці у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_4»; у газеті «Карпатська Україна. Красне Поле», від ІНФОРМАЦІЯ_5 НОМЕР_3 на 4-5 сторінках у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6», про те, що: «... В обласній лікарні, головним лікарем якої ще й сьогодні є корупціонер-хабарник ОСОБА_1...»; « ... ОСОБА_1, не без сприяння ОСОБА_8 перешкоджав досудовому розслідуванню...»; «... ОСОБА_1, який не дозволяв побудувати на території обласної лікарні храм..., ... робить вигляд, що починає будівництво храму...»; «... Типовим прикладом змісту попереднього речення є хабарник, бездарний керівник, «заслужений» головний лікар ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_1...»; «... Це він лікарю, який ... підсунув хабар...»; «... забувати про корупціонерів теж злочин і, можливо, не менший ніж корупційні дії хабарника, головного лікаря ЗОКЛ ім. А.Новака...»; «... хабарнику ОСОБА_1 було потрібно, щоб мене в лікарні не було зовсім...»; «... рішення, у той же день мав на руках такий же хабарник та корупціонер ОСОБА_1...»; «... організована ними (ОСОБА_1 та ОСОБА_7) фальсифікація судово-медичної експертизи...»; «... І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6 для передачі справи іншому судді...»; «... ОСОБА_1 наказав знищити матеріали розтину...». Також просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації та приниженням ділової репутації і судові витрати по справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що він є головним редактором та власником газети «Карпатська Україна. Красне Поле». Викладена у спірних статтях інформація щодо ОСОБА_1, автором яких він є, стосується позивача, така є правдивою і у ній немає брехні.

Представник відповідача у судовому засіданні просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову. Пояснила, що твердження позивача про те, що він зазнав моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, справедливості та визначенням, передбачених ст. 23 ЦК України. У своєму позові ОСОБА_1 зазначив, що випуск газети «Карпатська Україна. Красне поле» НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_1 був розповсюджений 28.03.2014 р. на території міста Ужгорода, Ужгородського району та на території Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А. Новака. У зв'язку з цим постає питання як може бути випуск газети від 29 березня розповсюджений на день раніше - 28 березня. Жодних фактичних даних з приводу особи ОСОБА_1, будь-яких його дій відповідачем у вищевказаних статтях не зазначалося. Позивач зазначає, що відповідачем нібито було зроблено висновок про вчинення позивачем дій, які підпадають під дію Кримінального кодексу України. Зі змісту публікацій вбачається, що жодних висновків автора про те, що дії позивача підпадають під дію КК України, вони не містять. Жодних доказів того, що позивачу завдано значних душевних страждань та шкоди честі, гідності, діловій репутації лікаря саме вищезазначеними публікаціями немає. Викладені позивачем обставини не містять сукупність усіх обставин, а саме наявність моральної шкоди, протиправна поведінка заподіювача, докази, на підставі яких можна зробити такі висновки, та причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями та шкодою. Позивачем не доведено вини відповідача в заподіянні моральної шкоди, відсутній причинний зв'язок між діями та шкодою, тощо. Позивачем не зазначено, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір моральної шкоди, жодними доказами це не підтверджується.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що у номері НОМЕР_1 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1 на 4-5 сторінках опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_2». Зі змісту даної статті вбачається, що у абзаці 12 тексту, розміщеного на 4 сторінці газети, викладено фрагменти текстів: «… В обласній лікарні, головним лікарем якої ще й сьогодні є корупціонер-хабарник ОСОБА_1…», «ОСОБА_1, не без сприяння ОСОБА_8 перешкоджав досудового розслідуванню…», а у абзаці 13 статті, розміщеного на 5 сторінці газети, викладено фрагмент тексту: «…ОСОБА_1, який не дозволяв побудувати на території обласної лікарні храм…, … робить вигляд, що починає будівництво храму…».

В номері НОМЕР_2 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_3 на 4 сторінці опубліковано статтю «ІНФОРМАЦІЯ_4». Зі змісту даної статті вбачається, що у абзаці 6 тексту викладено фрагмент тексту: «... Типовим прикладом змісту попереднього речення є хабарник, бездарний керівник, «заслужений» головний лікар ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_1...», ау абзаці 7 статті викладено фрагмент тексту: «…Це він лікарю, який… підсунув хабар…».

В номері НОМЕР_3 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_5 на 4-5 сторінках опубліковано статтю «Правда про мене і від мене. ОСОБА_1 - одна з причин корупції в правоохоронних органах і не тільки». Зі змісту даної статті вбачається, що на 4 сторінці газети, у абзаці 1 тексту викладено фрагмент тексту: «… забувати про корупціонерів теж злочин і, можливо, не менший ніж корупційні дії хабарника, головного лікаря ЗОКЛ ім. А. Новака…», у абзаці 3 тексту викладено фрагмент тексту: «... Хабарнику ОСОБА_1 було потрібно, щоб мене в лікарні не було зовсім...», у абзаці 4 тексту викладено фрагменти текстів: «... рішення, у той же день мав на руках такий же хабарник та корупціонер ОСОБА_1...», «...Організована ними фальсифікація судово-медичної експертизи...», у абзаці 5 тексту викладено фрагменти текстів: «...І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6...», «...ОСОБА_1 наказав матеріали знищити...».

Автором вказаних статтей є відповідач ОСОБА_3, який є шефом-редактором, головним редактором, засновником і видавцем газети «Карпатська Україна. Красне Поле».

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст. 3, 28).

Також, згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Частиною 1 статті 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року закріплено право на вільне вираження своїх поглядів.

Разом з тим, ст. 32 Конституції України встановлено, зокрема, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За правилами статей. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики.

Відповідно до вимог частин третьої і четвертої статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Згідно з роз'ясненнями, наданими у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування їх у пресі, передання по радіо, телебаченню, використання інших засобів масової інформації; поширення в мережі «Інтернет» чи з використанням інших телекомунікаційних засобів зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Судом встановлено, що поширена інформація у спірних статтях стосується саме позивача ОСОБА_1, який є головним лікарем Закарпатської обласної клінічної лікарні ім. А. Новака, і мало місце доведення такої інформації до відома багатьох осіб, що у судовому засіданні підтвердив відповідач.

Проаналізувавши інформацію, наведену у спірних статтях, а також характер використаних при її викладенні мовних засобів, суд приходить до висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватися як оціночні судження, з огляду на використання мовних оборотів, застосованих у статтях.

Отже, із мовного наповнення наведених речень вбачається, що вони містять багато дієслів та стверджувальних висловів, які вказують на вчинення позивачем тих чи інших протиправних дій та дискредитують його в очах оточуючих, формуючи у них відповідну негативну оцінку його ділових та професійних якостей, і очевидно що змістовне спрямування зазначених фрагментів статтей є негативним та подане саме у формі фактичних даних.

Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1 передбачено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Відповідачем не було представлено жодного доказу в підтвердження достовірності поширеної щодо позивача інформації, на підставі чого суд вважає, що зазначена вище інформація про позивача, і викладена у спірних статтях, не відповідає дійсності.

З огляду на наведені норми права, враховуючи, що поширена відносно позивача інформація подана у формі фактичних тверджень, а відповідачем не було надано належних та допустимих доказів правдивості такої інформації, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання поширеної щодо нього інформації, а саме: в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», що опублікована в номері НОМЕР_1 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що «...В обласній лікарні, головним лікарем якої ще й сьогодні є корупціонер-хабарник ОСОБА_1...», «...ОСОБА_1, не без сприяння ОСОБА_8 перешкоджав досудовому розслідуванню...», «...ОСОБА_1, який не дозволяв побудувати на території обласної лікарні храм …, … робить вигляд, що починає будівництво храму...»; в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», що опублікована в номері НОМЕР_2 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_3. про те, що «...Типовим прикладом змісту попереднього речення є хабарник, бездарний керівник, «заслужений» головний лікар ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_1...», «...Це він лікарю, який ... підсунув хабар...»; в статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», що опублікована в номері НОМЕР_3 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_5 про те, що «...забувати про корупціонерів теж злочин і, можливо, не менший ніж корупційні дії хабарника, головного лікаря ЗОКЛ ім. А.Новака...», «...Хабарнику ОСОБА_1 було потрібно, щоб мене в лікарні не було зовсім...», «... рішення, у той же день мав на руках такий же хабарник та корупціонер ОСОБА_1...», «...Організована ними фальсифікація судово-медичної експертизи...», «...І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6...», «...ОСОБА_1 наказав матеріали знищити...», - недостовірною.

Разом з цим, згідно прохальної частини позову позивач просить спростувати поширені відносно нього відповідачем недостовірні відомості, що містяться у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6» наступного змісту:« ... організована ними (ОСОБА_1 та ОСОБА_7) фальсифікація судово-медичної експертизи...»; « ... І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6 для передачі справи іншому судді...»; « ... ОСОБА_1 наказав знищити матеріали розтину...». Однак, як встановлено судом, у цій статті вказані фрагменти тексту, що містять відомості, які просить спростувати позивач, викладені наступним чином (згідно тексту): «...Організована ними фальсифікація судово-медичної експертизи...»; «...І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6...»; «...ОСОБА_1 наказав матеріали знищити...». За правиламист.ст. 214-215 ЦПК України у резолютивній частині рішення слід навести точний, вичерпний і однозначний висновок (рішення) суду відповідно до встановленого в справі, що виключає неясність рішення, можливість його неоднозначного тлумачення тощо. На думку суду, така неточність має значення в справі, оскільки відповідний текст повинен бути точно відтворений у резолютивній частині рішення суду.

Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, суд констатує наступне.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

У відповідності до частин шостої і сьомої вказаної статті ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

З огляду на викладене, на думку суду, відповідача ОСОБА_3 слід зобов'язати протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 1500 примірників, на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», на 4 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» недостовірну інформацію, шляхом опублікування відомостей про те, що інформація про ОСОБА_1, яка опублікована у номері НОМЕР_1 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1, у номері НОМЕР_2 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_3. і у номері НОМЕР_3 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_5 є неправдивою і такою що не відповідає дійсності.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_3 принести свої вибачення перед позивачем, то такі задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до роз'яснень, наданих у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. А відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної інформації та приниженням ділової репутації, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті закону моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.

Як роз'яснено у п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ. Моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я. При визначенні моральної шкоди суд з'ясовує чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, чи знаходяться дії відповідача в причинному зв'язку з наслідками, що настали.

У зв'язку із частковим задоволенням вимог про визнання недостовірною поширеної щодо позивача інформацію, суд визнає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер, ступінь і тривалість моральних страждань та переживань позивача, негативні наслідки, які настали для нього в результаті дій відповідача, час який необхідний позивачу для відновлення попереднього стану, особу позивача, який є відомою в широких колах суспільства особою, кандидатом медичних наук, заслуженим лікарем України, неодноразово нагороджувався різного ступеня грамотами, а також характер публікації, тираж газет та сферу їх розповсюдження. Тому, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, встановлених обставин у справі, а також заявлений позивачем розмір грошового відшкодування заподіяної моральної шкоди, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5000 грн. заподіяної моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи представника відповідача наведені у запереченнях проти позову не заслуговують на увагу, оскільки суперечать обставинам справи та спростовуються її матеріалами.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 підлягають стягнення на користь позивача 487.2 грн. (243.6 грн. за пред'явлення вимог немайнового характеру в частині спростування недостовірної інформації + 243.6 грн. за пред'явлення вимоги про відшкодування моральної шкоди = 487.2 грн.) сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, керуючись ст.ст. 3, 28, 32, 34, 68 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 277, 297, 299 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 р. № 1, постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про інформацію» суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати такими, що не відповідають дійсності та принижують ділову репутацію ОСОБА_1 відомості поширені в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», що опублікована в номері НОМЕР_1 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1: про те, що «...В обласній лікарні, головним лікарем якої ще й сьогодні є корупціонер-хабарник ОСОБА_1...», «...ОСОБА_1, не без сприяння ОСОБА_8 перешкоджав досудовому розслідуванню...», «...ОСОБА_1, який не дозволяв побудувати на території обласної лікарні храм, … робить вигляд, що починає будівництво храму...», відомості поширені в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», що опублікована в номері НОМЕР_2 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_3.: про те, що «...Типовим прикладом змісту попереднього речення є хабарник, бездарний керівник, «заслужений» головний лікар ЗОКЛ ім. А. Новака ОСОБА_1...», «...Це він лікарю, який ... підсунув хабар...», відомості поширені в статті «ІНФОРМАЦІЯ_6», що опублікована в номері НОМЕР_3 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_5: про те, що «...забувати про корупціонерів теж злочин і, можливо, не менший ніж корупційні дії хабарника, головного лікаря ЗОКЛ ім. А.Новака...», «...Хабарнику ОСОБА_1 було потрібно, щоб мене в лікарні не було зовсім...», «... рішення, у той же день мав на руках такий же хабарник та корупціонер ОСОБА_1...», «...Організована ними фальсифікація судово-медичної експертизи...», «...І тут почалось. ОСОБА_1 використав свого заступника по лікувальній роботі ОСОБА_6...», «...ОСОБА_1 наказав матеріали знищити...».

Зобов'язати ОСОБА_3 протягом десяти днів з дня набрання рішенням суду законної сили, тиражем в 1500 примірників, на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_2», на 4 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_4», на 4 або 5 сторінці, таким же шрифтом, як і вказана стаття, спростувати наведену в статті «ІНФОРМАЦІЯ_6» недостовірну інформацію, шляхом опублікування відомостей про те, що інформація про ОСОБА_1, яка опублікована у номері НОМЕР_1 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_1, у номері НОМЕР_2 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_3. і у номері НОМЕР_3 газети «Карпатська Україна. Красне Поле» від ІНФОРМАЦІЯ_5 є неправдивою і такою що не відповідає дійсності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5000 (п'ять тисяч) гривень спричиненої моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.