Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/6796/14
№ провадження 22-ц/778/2911/15 Головуючий у 1 інстанції: Крамаренко А.І.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„14" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення, виселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1. про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

У позові зазначало, що відповідно до укладеного договору від 10.07.2007 року відповідач(до шлюбу ОСОБА_1.) отримала кредит у розмірі 30 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09.07.2027 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.07.2007 року між банком та відповідачем був укладений договір іпотеки нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 41,80 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу на праві власності.

Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 207 050 грн. 00 коп.

Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 22.07.2014 року становить 29 780,44 доларів США, що еквівалентно 347 537 грн. 72 коп., яка складається з: 26 025,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 658,83 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 381,68 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 275,57 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 21,42 доларів США - штраф (фіксована частина), 1 417,10 доларів США - штраф (процентна складова).

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10.07.2007 року в розмірі 29 780,44 доларів США, що складає 347 537 грн. 72 коп., звернути стягнення на квартиру загальною площею 41,80 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у спірній квартирі та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 березня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвалене по справі рішення відповідає не в повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, суд першої інстанції, правильно встановивши, що ОСОБА_1 порушені зобов"язання за кредитним договором та допущена заборгованість у розмірі 29 780,44 доларів США, що станом на 22.07.2014 року еквівалентно 347537 грн. 72 коп., і розмір якої відповідачем не спростований, а отже в силу ст.ст. 33,39 Закону України „Про іпотеку" банк вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, однак при цьому виходив з того, що при вирішенні даного спору підлягає застосуванню Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (набрав чинності 07 червня 2014 року), згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника), оскільки наявні всі умови для застосування цього Закону України.

Відповідно до названого Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте ( відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із ст. 4 Закону України „Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із ст. 5 Закону України „Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов"язань громадянина України(позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об"єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об"єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Між тим, пославшись на вказаний Закон, як на підставу відмови у позові, суд не звернув уваги на те, що вказаний Закон не може бути підставою для відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки передбачені ним заходи носять тимчасовий характер.

Мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов"язків, відкладання певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта.

Такими чином, введений вказаним Законом мораторій є підставою для відстрочки виконання рішення в порядку ст. 217 ЦПК України на час дії цього Закону.

Судом встановлено, що 10.07.2007 року між ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ZPB0GK00000036, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 30000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 09.07.2027 року.

З метою забезпечення виконання зобов"язань за цим договором 11.08.2007 року ОСОБА_1 . передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: належну їй на підставі договору купівлі-продажу від 11.08.2007 року квартиру загальною площею 41,80 кв. м, житловою площею 26,40 кв.м, вартістю 207050грн., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором.

У зв"язку з неналежним виконанням позичальником умов договору станом на 22.07.2014 року утворилась заборгованість у розмірі 29 780,44 доларів США, що еквівалентно 347 537 грн. 72 коп., яка складається з заборгованості за кредитом - 26 025,84 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 1658,83 доларів США, заборгованості по комісії - 381,68 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 275,57 доларів США, а також штрафні санкції відповідно до п.5.4 кредитного договору: штраф(фіксована частина)- 21,42 доларів США, штраф (процента складова) - 1417, 10 доларів США.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави(іпотеки) закріплене у ст. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 33 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов"язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов"язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.22 договору іпотеки квартири у випадку порушення кредитного договору позичальником іпотекодержатель направляє іпотекодавцю і позичальнику письмову вимогу про усунення порушення протягом тридцятиденного строку. Якщо вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п.п.16.7.1; 16.7.2; 16.9 цього договору, відповідно до розділу У Закону України „Про іпотеку" на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в договорі.

Згідно п.п. 16.7.1; 16.7.2 іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов"язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Як передбачено ч.1 ст. 35 Закону України „Про іпотеку", у разі порушення основного зобов"язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов"язань, вимога про виконання порушеного зобов"язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Вимога про повернення суми кредиту в повному обсязі в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, з попередженням, що у разі невиконання цієї вимоги банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки, тому у вказаний строк вимагає добровільно звільнити квартиру, була направлена банком на ім"я ОСОБА_1. на зазначену у договорі адресу рекомендованим листом 18.06.2014 року за № 30.1.0.0/2-49(а.с.13), була отримана нею 25.06.2014 року(а.с.14,15), однак виконана у добровільному порядку не була.

На підставі рішення суду звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України „Про іпотеку".

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною1 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встаньовленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст. 109 ЖК України, у ч.1 якої передбачені підстави виселення.

Частинв 3 ст. 109 ЖК України регулює порядок виселення громадян.

За змістом ч.2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" та ч.3 ст. 109 ЖК України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов"язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЖК України громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

У п.43 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитним правовідносин" роз"яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати, що згідно з ч.4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39,40 Закону України „Про іпотеку" виселення мешканців із жилого будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців житлового будинку чи житлового приміщення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, передана в іпотеку квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1. за рахунок кредитних коштів.

За довідкою КП"Житлосервіс-2А", крім відповідачки, у вказаній квартирі зареєстрована її неповнолітня дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 а також її чоловік ОСОБА_3, з яким вона уклала шлюб 06 лютого 2008 року(а.с. 69, 75,76).

Оскільки у добровільному порядку письмова вимога банку від 18.06.2014 року за № 30.1.0.0/2-49 про звільнення квартири відповідачем виконана не була, а в силу ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, ОСОБА_1. разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають виселенню з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого постійного жилого приміщення.

Щодо виселення із вказаного приміщення чоловіка відповідачки ОСОБА_3, то з дотриманням встановлених ст. 119 ЦПК України правил вимоги про його виселення позивачем не заявлялись, а тому в силу ст. 11 ЦПК України вони не можуть бути предметом спору по даній справі.

За вимогами ст. 39 Закону України „Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", при визначенні способу реалізації предмета іпотеки банк фактично просив звернути на нього стягнення шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України „Про іпотеку", якою передбачено, що дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Зазначене право іпотекодержателя здійснювати продаж предмету іпотеки будь-якій особі та будь-яким способом, на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України „Про іпотеку", для чого іпотекодавець надає іпотекодержателю право укласти такий договір і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавця, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, передбачено п.27 іпотечного договору (а.с.19).

Щодо вимоги банку про можливість здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, то вона носить загальний характер, а отже не погоджуються зі змістом ч.5 ст. 38 Закону України „Про іпотеку" , у зв"язку з чим підстав для її задоволення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ„ПРИВАТБАНК" підлягають присудженню документально підтверджені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3840 грн. 78 коп. та у суді апеляційної інстанції у сумі 1737 грн. 69 коп., всього 5578 грн.47 коп.(а.с.1-3,100).

Керуючись ст.ст. 217, 307, 309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від13 березня 2015 року по даній справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту:

„Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК„ПРИВАТБАНК" про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості, що утворилася за кредитним договором №№ZPB0GK00000036 від 10.07.2007 року , укладеним між ЗАТ КБ „ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_1, станом на 22.07.2014 року у розмірі 29 780, 44 доларів США, що станом на 22.07.2014 року еквівалентно 347537 грн. 72 коп., яка складається з: 26 025,84 доларів США - заборгованість за кредитом, 1 658,83 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 381,68 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 275,57 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, , а також штрафних санкцій відповідно до п.5.4 кредитного договору: 21,42 доларів США - штраф (фіксована частина), 1 417,10 доларів США - штраф (процентна складова), звернути стягнення на двокімнатну квартиру загальною площею 41,80 кв.м, житловою площею 26,40 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Порохнею О.В. 11 липня 2004 року за реєстром № 1109, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України „Про іпотеку", з правом продажу ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" на підставі договору іпотеки квартири від 11.07.2007 року предмета іпотеки, з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документі на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб"єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Виселити ОСОБА_1 разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого постійного жилого приміщення.

В порядку ст. 217 ЦПК України рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відстрочити виконанням на час дії Закону України від 03.06.2014 року „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" судовий збір у сумі 5578 грн.47 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити"

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: