Справа № 2-1558/11 Головуючий у І інстанції Мора О. М.
Провадження № 22-ц/780/1240/15 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 18 20.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

20 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Суханової Є.М.,

суддів: Мережко М.В., Данілова О.М.,

при секретарі: Франюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Першого заступника прокурора Київської області на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року по справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів , Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України», Старобезрадичівська сільська рада Обухівського району Київської області, про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок,-

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в інтересах позивачів звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в ході проведення перевірки було встановлено, що Київською обласною державною адміністрацією в порушення вимог ст. ст. 20, 22, 57, 116, 118, 122, п. 9 ст. 149 Земельного Кодексу України, п. 5 ст. 27, ст. ст. 31, 57 Лісового Кодексу України, ст. ст. 3, 21, 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» з постійного користування державного підприємства «Київське лісове господарство» було вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення лісів першої групи, змінено цільове призначення даних земельних ділянок та передано у приватну власність фізичним особам - відповідачам у справі. Відповідачі як власники земельних ділянок відповідачі, згідно з договорами купівлі-продажу відчужили їх ОСОБА_2, який на підставі розпоряджень Київської обласної державної адміністрації змінив цільове призначення даних земельних ділянок.

Оскільки відповідачами неправомірно отримані у власність земельні ділянки, просив поновити йому строк позовної давності, визнати незаконними та скасувати розпорядження Київської обласної державної адміністрації, визнати недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок, укладені відповідачами, визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки останніх, визнати за державою право власності, повернути земельні ділянки в постійне користування та стягнути з відповідачів судові витрати.

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 6 грудня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2012 року, позов задоволено частково. Поновлено строк позовної давності. Визнано протиправними та скасовано розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 2 листопада 2007 року №№ 1143, 1144, 1146, 1149, 1150, 1151, 1154, 1163, 1175, 1176, 1181, 1182, 1193, 1198, 1209 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, посвідчені приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н.Р. та укладені 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17.

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку, видані на ім'я ОСОБА_2 щодо земельних ділянок на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області: серія НОМЕР_1 від 9 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2); серія НОМЕР_3 від 9 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4); серія НОМЕР_5 від 5 серпня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_6).

Повернуто в постійне користування державного підприємства «Київське лісове господарство» земельні ділянки на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 10,89 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7), площею1,9801 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), площею 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 6 грудня 2011 року, та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2012 року скасовано в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Верховного Суду України від 17 квітня 2013 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2012 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 травня 2013 року рішення Обухівського районного суду Київської області від рішення Обухівського районного суду Київської області від 6 грудня 2011 року, та ухвалу апеляційного суду Київської області від 28 лютого 2012 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 11 липня 2013 року справу прийнято до провадження судді Мори О.М.

Через канцелярію суду 10.09.2013 року від Генеральної прокуратури України надійшла заява про зміну предмета позову в якій позивач просив визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № 1150, 1144, 1146, 1209, 1181, 1175, 1198, 1154, 1193, 1151, 1149, 1143, 1176, 1182, 1163 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнати недійсними державний акт серії НОМЕР_8 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_19, державний акт серії НОМЕР_9 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, державний акт серії НОМЕР_10 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, державний акт серії НОМЕР_11 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, державний акт серії НОМЕР_12 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_6,державний акт серії НОМЕР_13 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7, державний акт серії НОМЕР_14 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_8, державний акт серії НОМЕР_15 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_9, державний акт серії НОМЕР_16 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_10, державний акт серії НОМЕР_17 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_20, державний акт серії НОМЕР_18 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_12, державний акт серії НОМЕР_19 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_13, державний акт серії НОМЕР_20 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_14, державний акт серії НОМЕР_21 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_15 державний акт серії НОМЕР_22 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_16, державний акт серії НОМЕР_23 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_17

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_25 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), серії НОМЕР_24 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4); серії НОМЕР_26 від 05 серпня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_27),видані ОСОБА_2.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 земельні ділянки на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області площею 10,89 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_7), площею1,9801 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), площею 1,9799 га (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4) ринковою вартістю 5,2 млн.грн. та повернути їх в постійне користування Державного підприємства «Київське лісове господарство».

В судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі з урахуванням заяви про зміну позовних вимог та просив їх задовольнити, так як відповідачами в порушення законодавства отримані земельні ділянки та державі заподіяні збитки.

Представник позивача, Кабінету Міністрів України, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача, Державного агентства земельних ресурсів, будучі повідомлений про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, але подавши письмові пояснення позовні вимоги підтримав та просив розглядати справу за його відсутністю .

Позивачі, Державний комітет України із земельних ресурсів та Державне підприємство «Київське лісове господарство», будучі повідомлені про час, місце розгляду справи в судове засідання не з'явились, про поважність неявки суд не повідомили.

Представники відповідача, Київської обласної державної адміністрації, подавши письмові заперечення, в судовому засіданні пояснили, що розпорядження були прийняті ними відповідно до діючого законодавства, з отримання відповідних погоджень, висновків державної експертизи землевпорядної документації, без порушення прав позивачів, а тому просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Представник відповідача, ОСОБА_2 подавши письмові заперечення, в судовому засіданні пояснив, що останній придбав земельні ділянки, згідно нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу, без порушення прав позивачів. Будучи власником земельних ділянок він змінив їх цільове призначення, а тому набувши право власності у встановленому законодавством порядку просив в задоволенні позову відмовити повністю.

Представники відповідачів, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та самі відповідачі будучи повідомлені про час, місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про поважність неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» просив суд відмовити в задоволені позовних вимог подав письмові заперечення проти позову.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року позов заступника Генерального прокурора України в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України, Державного агентства земельних ресурсів України, Державного комітету України із земельних ресурсів , Державного підприємства «Київське лісове господарство» до Київської обласної державної адміністрації, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, третя особа Публічне акціонерне товариство «Державний експортно - імпортний банк України» про визнання незаконними і скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на землю та витребування земельних ділянок задоволено частково.

Визнано незаконними та скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 02 листопада 2007 року № 1150, 1144, 1146, 1209, 1181, 1175, 1198, 1154, 1193, 1151, 1149, 1143, 1176, 1182, 1163 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність».

Визнано недійсними державний акт серії НОМЕР_8 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_19, державний акт серії НОМЕР_9 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_3, державний акт серії НОМЕР_10 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_4, державний акт серії НОМЕР_11 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_5, державний акт серії НОМЕР_12 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_6, державний акт серії НОМЕР_13 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_7, державний акт серії НОМЕР_14 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_8, державний акт серії НОМЕР_15 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_9, державний акт серії НОМЕР_16 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_10, державний акт серії НОМЕР_17 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_20, державний акт серії НОМЕР_18 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_12, державний акт серії НОМЕР_19 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_13, державний акт серії НОМЕР_20 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_14, державний акт серії НОМЕР_21 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_15, державний акт серії НОМЕР_22 від 26.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_16, державний акт серії НОМЕР_23 від 20.12.2007 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я ОСОБА_17

Визнано недійсними державні акти на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_25 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_2), серії НОМЕР_24 від 09 жовтня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4); серії НОМЕР_26 від 05 серпня 2009 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_27),видані ОСОБА_2.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в яких просив рішення першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції Перший заступник прокурора Київської області подав апеляційну скаргу, в яких просив рішення першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Судом першої інстанції було встановлено наступне.

Розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 2 листопада 2007 року №№ 1143, 1144, 1146, 1149, 1150, 1151, 1154, 1163, 1175, 1176, 1181, 1182, 1193, 1198, 1209 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельної ділянки у власність» було затверджено проекти землеустрою щодо припинення користування земельною ділянкою державного підприємства «Київське лісове господарство», вилучено із постійного користування останнього земельні ділянки площею по 0,99 га (ліси 1 групи), розташовані на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, змінено цільове призначення земельних ділянок із категорії земель лісогосподарського призначення на категорію земель сільськогосподарського призначення, передано у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 ці ж земельні ділянки площею по 0,99 га для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначених розпоряджень 20 грудня 2007 року було видано державні акти на право власності на земельну ділянку з цільовим призначення для ведення особистого селянського господарства на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17.

28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 були укладені та нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, відповідно до яких право власності на спірні ділянки перейшло до ОСОБА_2.

На підставі вказаних вище договорів купівлі-продажу 15 квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 були видані державні акти на право власності на земельні ділянки з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

Розпорядженнями Київської обласної державної адміністрації №№ 128, 129 від 27 лютого 2009 року затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок зі зміною цільового призначення - для будівництва та обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів, змінено цільове призначення спірних земельних ділянок, віднесено ці ж ділянки до земель промисловості.

На підставі вказаних вище розпоряджень ОСОБА_2 видано державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_1 від 9 жовтня 2009 року: серії НОМЕР_3 від 9 жовтня 2009 року, серії НОМЕР_5 від 5 серпня 2009 року, в яких зазначено цільове призначення ділянок - для будівництва та обслуговування готельно-ресторанних та торгівельних комплексів.

Визначивши спірні правовідносини та обставини справи колегія суддів всановила про те, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону, частиною 9 ст. 149 Земельного кодексу України передбачено, що Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статі, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу, а ч. 7 ст. 122 Земельного кодексу України встановлено, що Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтями 149, 150 цього Кодексу.

Спірні земельні ділянки є землями лісового фонду, віднесені до категорії лісів 1 категорії та перебували у державній власності до винесення оскаржуваних розпоряджень і їх передачі відповідачам, що підтверджується проектом організації та розвитку лісового господарства, листами різних органі Держкомзему, ДП «Київське лісове господарство» та іншими матеріалами справи.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Статтею 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» встановлено, що розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства або є недоцільними, неекономними, неефективними за очікуваними чи фактичними результатами, скасовуються Президентом України, Кабінетом Міністрів України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку, а згідно ст. 50 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голів місцевих державних адміністрацій, акти інших посадових осіб, які призначаються ними, можуть бути оскаржені в судовому порядку відповідно до закону.

Колегія суддів встановила, що Київська обласна державна адміністрація перевищивши свої повноваження, розпорядилась земельними ділянками, якими не мала права розпоряджатися, тим самим порушивши права держави прийняла незаконні розпорядження, які на думку суду підлягають скасуванню.

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю, ст. 317 ЦК України, лише власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 658 ЦК України, право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України, право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Згідно п.п. "а", "б" ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, що підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Вищевикладене свідчить про наявність достатніх підстав для визнання протиправними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні ділянки, оскільки право власності від держави до фізичних осіб перейшло неправомірно.

Пунктом «г» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А тому, розпорядження Київської обласної державної адміністрації №№ 1143, 1144, 1146, 1149, 1150, 1151, 1154, 1163, 1175, 1176, 1181, 1182, 1193, 1198, 1209 прийняті в порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 20, 52, 122 Земельного кодексу України, а тому колегія суддів приходить до висновку про те, що дані розпорядження мають бути визнані незаконними та скасовані, як і видані на їх підставі державні акти на право власності на земельні ділянки.

Стаття 153 ЗК України визначає, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

У відповідності до статті 658 ЦК України, право продажу належить власнику.

Колегію суддів не встановлено обставин, які б вказували на вибуття спірних земельних ділянок з власності держави у власність фізичних осіб з волі власника.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність і посилання позову на неправомірність набуття відповідачами права на землю та недійсність виданих на ім'я відповідачів та третіх осіб - фізичних осіб державних актів, на неправомірність подальшого розпорядження ними такими земельними ділянками, які за відсутності належно набутого відповідно до закону права власності на підставі недійсних державних актів за нотаріально посвідченими договорами продавали спірні земельні ділянки, що вказує на нікчемність і протиправність такого розпорядження чужою (державною) власністю.

Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Державна реєстрація права власності вказаних вище фізичних осіб на спірні земельні ділянки була проведена незаконно, оскільки їм таке право власності було передано не уповноваженою особою, неналежним власником - третіми особами, а не державою, тому видані на їх ім'я державні акти є недійсними і такими, що не породжують правових наслідків.

Зважаючи на те, що спірні державні акти на право власності на земельну ділянку були зареєстровані, відновити становище, яке існувало до порушення закону і прав держави можливо шляхом визнання протиправною і скасування державної реєстрації таких державних актів і прав на землю, тому позов цій частині також слід задовольнити.

Згідно ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 387 Цивільного кодексу України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч. 1 ст. 388 цього ж Кодексу, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача, серед іншого, і тоді, коли майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Більше того, спірні землі вибули із власності держави безкоштовно, а саме, в порядку безоплатної приватизації, передбаченої ст. 118 Земельного кодексу України. А тому, відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України, дані землі можуть за будь-яких обставин витребувані у добросовісного набувача.

Згідно до ст. 393 ЦК України, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно до ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

В матеріалах справи наявний висновок експерта Незалежного інституту судових експертиз № 8149 від 29.10.2014 з висновків якого вбачається, що зміна цільового призначення із земель лісогосподарського призначення до категорії земель сільськогосподарського призначення та подальшої передачі їх у власність 15 громадянам в межах Старобезрадичівської сільської ради Обухівського району Київської області, проведена з порушенням вимог статей 14 та 19 Конституції України; статей 20, 22, 118, 141, 142, 149, 162, 163, 164, 207 Земельного кодексу України; статей 1, 27, 31, 57 Лісового кодексу України; статті 6 Закон України «Про місцеві державні адміністрації»; статей 50, 51, 55 Закону України «Про Землеустрій»; статей 9, 33, 35 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації»; пункту другого Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, ствердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.1993 № 284; підпункту 5.4. пункту 5 статті 5 Статуту ДП «Київське лісове господарство», затвердженого наказом Державного комітету лісового господарства України від 16.11.2007 року № 697, без згоди землекористувача ДП «Київське лісове господарство» за погодженням Органу управління майном на вилучення земельних ділянок.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимог про визнання права власності та витребування майна із чужого незаконного володіння, оскільки чинним законодавством, зокрема Конституцією України та ЗК України не встановлено підвидів або різновидів права державної власності на землю в залежності від уповноваженого на розпорядження нею органу, скасування спірних держаних актів про право власності на спільні земельні ділянки достатньою мірою захищає інтереси держави і забезпечує судових захист інтересів держави, тобто після скасування державних актів на право власності на спірні земельні ділянки зазначені земельні ділянки автоматично переходять у розпорядження державного органу в якого вони знаходились до порушення права.

Колегія суддів вважає необґрунтованим зазначення у резолютивній частині позовних вимог вартості спірних земельних ділянок, оскільки, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів визначення дійсної (ринкової) вартості майна у передбаченому законом порядку, зокрема висновку судового експерта або оцінювача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 3 ст. 2, 12 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що діями відповідачів було порушено вимоги законодавства України, що регулює земельні відносини, у зв'язку з чим суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про часткове задоволення позову.

Посилання апелянта - Першого заступника прокурора Київської області на необґрунтованість оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог прокурора не підтверджені належними доказами.

Посилання апелянта - ОСОБА_2 на відсутність аргументації з використання норм Лісового кодексу України та системного аналіз ст.ст. 149, 150 ЗК України, належного розгорнутого правового аналізу та застосування яких має ключове значення для вирішення даного спору не ґрунтуються на належних доказах та безпідставні.

Підстав, для скасування рішення суду, передбачених вимогами ст. 309 ЦПК України, колегія суддів не встановила та апелянтом не доведена апеляційна скарга.

Згідно з вимогами ст. 308 ЦПК України, Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 293, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та Першого заступника прокурора Київської області відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: