У Х В А Л А

26 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого судді: Демянчук С.В.

суддів: Буцяка З.І., Ковалевича С.П.,

секретаря судового засідання: Пиляй І.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення незаконно і самовільно збудованого приміщення гаража з законної межі ОСОБА_1, узаконеної межі рішенням Дубенського міського суду 15 липня 1997 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про уснення незаконно збудованого гаража.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що оскаржувана ухвала є необгрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам справи.

Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, що рішенням Дубенського міськрайонного суду від 18 квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, позивачу було відмовлено в задоволенні позову, що не відповідає законодавству. Рішення суду від 18 квітня 2011 року в архіві немає.

Вказує, що в листопаді 2014 року він знов звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення незаконно і самовільно збудованого приміщення гаража з законної межі ОСОБА_1 і узаконеної межі рішенням Дубенського міського суду 15 липня 1997 року.

Однак суд першої інстанції ухвалив закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення незаконно самовільно збудованого гаража відповідачем ОСОБА_2, оскільки спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, на час повторного звернення позивача уже був вирішений судом, з цього приводу було ухвалено рішення, яке набрало законної сили. Проте дана обставина не _____________________________________________________________________________________________

Провадження № 22ц-787/1124/2015 Головуючий у суді 1 інстанції: Тростянчук Г.Г.

Доповідач : Демянчук С.В.

відповідає дійсності.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу на новий судовий розгляд.

У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення судової повістки позивачу.

ОСОБА_2 також не з'явився. Подав заяву про розгляд справи в його відсутність.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, на час повторного звернення позивача уже був вирішений судом, з цього приводу було ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Отже, застосування зазначеної норми можливе лише у разі тотожності позовів, яка означає, що вони мають однаковий предмет, підстави і суб'єктний склад.

При цьому, необхідно розмежовувати предмет позову, який являє собою матеріально- правову вимогу позивача до відповідача, та предмет спору, який є об'єктом спірних правовідносин.

Матеріали справи свідчать, що рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 квітня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовлено.

Так, предметом позову ОСОБА_1 в 2011 році було усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а предметом позовних вимог в 2014 році є усунення незаконно і самовільно збудованого приміщення гаража з законної межі ОСОБА_1 і узаконеної межі рішенням Дубенського міського суду 15 липня 1997 року.

Вказане свідчить про те, що дані позови не є тотожними, оскільки мають різні предмети, що, в свою чергу, виключає можливість застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Наявність рішення Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 18 квітня 2011 року, яке набрало законної сили, не є підставою для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення незаконно і самовільно збудованого будинка гаража з законної межі ОСОБА_1 і узаконеної межі рішенням Дубенського міського суду 15 липня 1997 року, проте його зміст має бути врахований судом під час розгляду позову ОСОБА_1.

З огляду на вищезазначене, ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 27 квітня 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: С.В. Демянчук

Судді : З.І. Буцяк

С.П. Ковалевич