У Х В А Л А

26 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Григор'євої Л.І.,

Лященко Н.П., Сеніна Ю.Л. -,

розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_3 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання вчинити певну дію,

встановила:

Рішенням Онуфрієвського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Рішенням апеляційного суду апеляційного суду Кіровоградської області від 18 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким ОСОБА_3 в задоволенні відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті касаційного провадження у справі.

У квітні 2015 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2015 року з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме ст. ст. 19, 20, 21, 22, 33 ЗК України, Закону України «Про особисте селянське господарство», Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502.

Для прикладу наявності зазначеної підстави ОСОБА_3 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, ухвалу Вищого адміністративного Суду України від 19 липня 2012 року та постанови Верховного Суду України від 5 березня 2013 року та від 8 квітня 2015 року, в яких на її думку, зазначені норми права застосовані по-іншому.

У судовому рішенні у справі, про перегляд якої подано заяву, касаційний суд, відмовляючи у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та виходив з недоведеності позивачем того факту, що земельна ділянка є предметом оренди не лише за договором оренди землі від 9 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем, а й за договором оренди від 1 квітня 2010 року між позивачем та ПП «СПД Агро» та відсутності порушення його прав.

У той самий час, зміст наданих для порівняння ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року, ухвали Вищого адміністративного Суду України від 19 липня 2012 року та постанови Верховного Суду України від 5 березня 2013 року та від 8 квітня 2015 року не свідчить про ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки в них викладені інші фактичні обставини.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Із огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у заяві ОСОБА_3 доводи не вказують на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а тому в допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Верес» про визнання договору оренди землі недійсним та зобов'язання вчинити певну дію відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Григор'єва

Н.П. Лященко

Ю.Л. Сенін