Справа № 372/1699/15-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/6017/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 22 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Верланова С.М., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» та ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом Фермерського господарства «Ніна» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» про визнання договору недійсним, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Фермерського господарства «Ніна», третя особи - Верем'яцька сільська рада, Управління Держземагенства в Обухівському районі про визнання договору недійсним,-

встановила:

у квітні 2015 року Фермерське господарство «Ніна» звернулося до Обухівського районного суду Київської області із позовом доОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» про визнання договору недійсним, мотивуючи його тим, що 06 червня 2005 року було укладено договір оренди земельної ділянки (паю) між ФГ «Ніна» та ОСОБА_2, згідно якого останній передав в оренду позивачу земельну ділянку розміром 3,2566га., - кадастровий номер НОМЕР_1, строком на 10 років.

Даний договір був зареєстрований Верем'яцькою сільською радою Обухівського району Київської області 08.09.2005 року №51, строк дії цього договору закінчувався 08.09.2015 року, якщо жодна зі сторін не заявить вимогу про припинення дії даного договору.

В березні 2015 року ФГ «Ніна» стало відомо, що ОСОБА_2 у січні 2015 року, уклав договір оренди із ТОВ «Жуківці Агро» на земельну ділянку розміром 3,2566га., - кадастровий номер НОМЕР_1, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності і перебувала в оренді до 08.09.2015 року у ФГ «Ніна». Цей договір оренди зареєстрований в Реєстраційній службі Обухівського міськрайонного управління юстиції.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 не ставив питання щодо розірвання договору оренди, укладеного між ним та ФГ «Ніна», а отже він порушив норми законодавства в частині укладеного та зареєстрованого договору оренди з ФГ «Ніна», який дійсний та ніким не оскаржувався.

Просило суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ТОВ «Жуківці Агро» та ОСОБА_2

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом, в якому просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений між ФГ «Ніна» та ОСОБА_2 за №121 від 06.06.2015 року, зареєстрований у Верем'яцькій сільській раді Обухівського району Київської області 08 вересня 2015 року.

Зустрічний позов обґрунтовував тим, що у оскаржуваному договорі відсутні його істотні умови, а саме порядок перегляду, відповідальність за несплату орендної плати, умови і строки передачі земельної ділянки орендарю, умови збереження стану об'єкта оренди. Відсутні додатки до договору, порушений порядок реєстрації вказаного договору. Вказані обставини порушують його права як орендодавця.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року первісний позов було задоволено.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки №6 від 23 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» щодо земельної ділянки площею 3,2566га., з кадастровим номером НОМЕР_1.

Вирішено питання про судові витрати.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ФГ «Ніна», треті особи - Верем'яцька сільська рада, управління Держземагенства в Обухівському районі, про визнання договору недійсним відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» подали кожний окремо апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

Зазначили, що рішення суду першої інстанції було прийнято на підставі неповного з'ясування обставин та недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, а також з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права.

В доводах апеляційних скарг апелянти посилаються насамперед, на те, що договір оренди земельної ділянки №121 від 06.06.2005 року не пройшов державної реєстрації встановленої законом, відповідно не набрав юридичної чинності, оскільки був зареєстрований якимось чином у Державному реєстрі земель не уповноваженою на те особою, а не у книзі записів державної реєстрації договорів оренди, передбаченою законодавством України на момент укладання спірного договору.

ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» вважають, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, та не надана відповідна правова оцінка щодо розбіжності площі земельної ділянки, як істотної умови договору, оскільки, як вбачається із спірного договору - п.2 - в оренду передавалась земельна ділянка загальною площею 3,2566 +0,27га., а не 3,2566га., як зазначено в тексті судового рішення першої інстанції, оскільки представником ФГ «Ніна» не було пояснено щодо розбіжності, а тому дане питання залишається не з'ясованим.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленума Верховного Суду України, від 18 грудня 2009 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначене рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належить земельна ділянка площею 3,2566 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарна - сільськогосподарського виробництва, що підтверджується матеріалами справи та визнано сторонами.

06 червня 2005 року між ОСОБА_2 як орендодавцем та фермерським господарством «Ніна» як орендарем укладено договір оренди землі №121, який зареєстрований Верем'яцькою сільською радою у Державному реєстрі земель 08.09.2005 року за №151. Невід'ємними частинами вказаного договору є план або схема земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення земельної ділянки в натурі; акт приймання - передачі об'єкта оренди.

Відповідно до п.2 даного договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,2566га. Договір укладено на 10 років, а згідно п.9 визначено порядок та розмір орендної плати.

Також встановлено, що з часу укладання вказаного договору будь-яких претензій у жодної із сторін щодо виконання його умов не виникало.

23.01.2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Арго» укладено договір №6 оренди земельної ділянки площею 3,2566га., з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована на території Верем'яцької сільської ради Обухівського району Київської області, цільове призначення - для ведення товарна - сільськогосподарського виробництва, що на підставі державного акту належить ОСОБА_2 Вказаний договір зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно до п.8 договір укладено на 5 років, а відповідно до п.10, розмір орендної плати у рік не може бути меншим за 3500 грн. Невід'ємними частинами договору є план земельної ділянки, яка надається в оренду, копія державного акта на право власності на землю; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), акт прийняття - передачі земельної ділянки в оренду. Дані обставини підтверджуються договорами, актами прийому передачі, актами встановлення визначення меж земельних ділянок, кадастровими планами, схемою розміщення земельної ділянки та іншими додатками до договорів.

18 березня 2015 року ТОВ «Жуківці Агро» звернулось до ФГ «Ніна» із письмовою пропозицією про звільнення у строк до 20 березня 2015 року ряду земельних ділянок, в тому числі і звільнення належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 3,2566га., з кадастровим номером НОМЕР_1.

08 квітня 2015 року Верем'яцька сільська рада письмово підтвердила реєстрацію та строк дії укладеного із ФГ «Ніна» договору оренди, в тому числі щодо належної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 3,2556га., з кадастровим номером НОМЕР_1.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що договір оренди земельної ділянки, укладений 06 червня 2005 року між ОСОБА_2 та ФГ «Ніна» на даний момент є чинним. Сторонами не розривався та не був припинений, а укладенням у січні 2015 року договору оренди між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» з приводу тієї ж земельної ділянки порушуються законні права та інтереси орендаря ФГ «Ніна», а тому позовні вимоги про визнання цього договору оренди недійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ст.14 вищезазначеного Закону, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст.15 зазначеного Закону, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; оренда плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Згідно із ст. 27 зазначеного Закону, орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Відповідно до ст.31 даного Закону, договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

За правилами ч.ч.1,3 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидні сторони договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно з ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.125 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір між ФГ «Ніна» та ОСОБА_2 укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, зміст договору не суперечить Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства та не порушує права його сторін.

Крім того, з часу укладення вказаного договору будь-яких претензій у жодної із його сторін щодо виконання його умов не виникало.

У зв'язку з цим, доводи апеляційних скарг про недійсність правочину між ФГ «Ніна» та відповідачем за первісним позовом, є необґрунтованими та безпідставними.

Відповідно до ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною.

Враховуючи положення зазначених вище норм та дослідивши обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки №6 від 23 січня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Жуківці Агро» порушує права позивача за первісним позовом, оскільки на час укладення вказаного договору є чинним договір оренди, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Ніна» щодо тієї ж земельної ділянки.

Вказаний договір не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним, а тому він є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України.

У зв'язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 не довів суду належними та допустимими доказами порушення договором оренди земельної ділянки, укладеним між ним та позивачем його прав, свобод чи інтересів та невиконання умов договору позивачем.

Щодо інших доводів апеляційних скарг, то вони не містять жодних доказів які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

З урахуванням наведеного суд зробив правильний висновок про задоволення первісного позову та відмови у задоволенні зустрічного позову.

Викладені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Жуківці Агро» та ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді