Єдиний унікальний номер 236/1746/15-ц Номер провадження 22-ц/775/749/2015
головуючий в I інстанції Ткачов О.М.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
___________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 грудня 2015 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Новікової Г.В., Соломахи Л.І.

при секретарі судового засідання Гарварт Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості із платежів за житлово-комунальні послуги, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2015 року комунальне підприємство «Краснолиманська служба єдиного замовника» /надалі Підприємство/ звернулося в суд з позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги, яка виникла за період з 01 квітня 2012 року по 01 березня 2015 року в сумі 4274,02 грн., 3% річних в сумі 186,83 грн. та інфляційні втрати в сумі 1522,03грн.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року позов задоволено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила скасувати рішення суду та ухвалити нове яким в позов відмовити, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та суд не взяв до уваги всіх обставин що мають значення для справи, зокрема суд вирішив спір що виник між сторонами з приводу якості послуг і їх вартості, та не врахував того, що жодних договірних відносин між сторонами не існує, та позивачем не надано доказів з приводу того, що послуги надавалися та ці послуги були належної якості.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_2, за відсутності позивача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином, про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Рішенням встановлено, що ОСОБА_1 проживає і є власником квартири АДРЕСА_1 та була споживачем житлово-комунальних послуг, за які сплачувала не своєчасно і не у повному обсязі, через що виникла заборгованість, яку суд стягнув з відповідача відповідно до наданого Підприємством розрахунку в повному обсязі, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції встановив всі обставини справи та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини також вірно застосував матеріальний закон.

Так на спірні правовідносини з приводу оплати відповідачем комунальних послуг поширюється дія Житлового кодексу України /ст.ст. 67, 68, 162/, згідно з приписами наведених норм відповідач була зобов'язана своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) за тарифами затвердженими органами місцевого самоврядування, як того вимагає стаття 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до матеріалів справи відповідач не сплачувала за житлово-комунальні послуги.

При цьому, вирішуючи питання про розмір заборгованості судом першої інстанції суму заборгованості обґрунтовано визначено на підставі розрахунку здійсненого у відповідності до виписок з особового рахунку виданого Підприємством /а.с. 5-7, з якого вбачається що заборгованість виникла за період з 01 квітня 2012 року по 01 березня 2015 року в сумі 4274,02 грн.

Погоджуючись із розміром заборгованості визначеним Підприємством за період 01 квітня 2012 року по 01 березня 2015 року в сумі 4274,02 грн., суд першої інстанції обґрунтовано врахував наявну в матеріалах справи ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 18 травня 2015 року відповідно до якої за заявою ОСОБА_1 скасовано судовий наказ від 24 квітня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Підприємства заборгованості по оплаті за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в сумі 5982,88 грн., та зазначений наказ можна розцінювати як пред'явлення Підприємством вимоги та в даному випадку дії Підприємства щодо звернення до суду за видачею судового наказу свідчать про переривання перебігу строку позовної давності.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що доводи викладені в апеляційній скарзі по своїй сутті є ідентичними тому що викладено в позовній заяві, та ці обставини були предметом судового дослідження.

У той же час, суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги аргументи позивача стосовно неналежної якості послуг з утримання будинку та прибудинкової території, які були вирішальними для результатів розгляду справи, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів з приводу того, що вона отримувала комунальні послуги неналежної якості, чи взагалі таких послуг не отримували, так само не зазначено які саме житлово-комунальні послуги не надавалися або надавалися не в повному обсязі чи неналежної якості, а отже відповідач не змогла підтвердити обставини на які вона посилалася в підтвердження своїх заперечень, а відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України саме відповідач зобов'язаний довести ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх заперечень.

Разом з тим, чинним законодавством передбачений механізм реалізації споживачем послуг своїх прав, якого позивач не дотрималася, при цьому одностороння відмова від оплати за послуги що є предметом спору не може вважатися належним способом захисту споживачем своїх прав.

Що ж стосується доводів про те, що відсутній договір, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідно встановлених обставин між сторонами існували фактичні договірні відносини, що не протирічить положенням цивільного законодавства, у той же час, відповідач не позбавлена можливість захистити своє право у спосіб звернення до суду із відповідним позовом.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, висновки суду зроблені у відповідності до матеріальних норм які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і встановлених обставин справи, та за таких підстав, згідно статті 308 ЦПК України колегія апеляційного суду вважає за необхідне рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 15 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: