У Х В А Л А

про повернення апеляційних скарг

12 серпня 2015 року м. Ужгород

Суддя-доповідач колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1, вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2, а також ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року по справі за позовом ТзОВ «Магазин «Взуття» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_8, приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу ОСОБА_9, ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року позов ТзОВ «Магазин «Взуття» (далі Товариство) задоволено. Постановлено визнати недійсним договір купівлі-продажу від 07.07.2011 року, укладений між Товариством та ОСОБА_4 Витребувано на користь Товариства з володіння ОСОБА_5 нерухоме майно - вбудовані приміщення част. літ. «А» 1-го поверху (позиція 1, 2) площею 67,4 кв.м реєстраційний номер - 3921708, за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Корзо № 17, яке розташоване на земельній ділянці площею 53,9 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки :06:001:0029, шляхом його передачі в натурі. Витребувано на користь Товариства з володіння ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нерухоме майно - вбудовані приміщення, част. літ. «А» 1-поверху (позиція 1''', 2''', 3, 4, 5, 6, 7) загальною площею 67,4 кв.м, реєстраційний номер - 36233656 за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Корзо № 17, яке розташоване на земельній ділянці площею 53,9 кв.м, кадастровий номер земельної ділянки: :06:001:0029 шляхом його передачі в натурі. Стягнуто з ОСОБА_10, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно на користь Товариства сплачений судовий збір у розмірі 1 420 грн. та 114 грн. 70 коп.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року вказане рішення місцевого суду змінено, виключено із мотивувальної частини рішення абзац із посиланням на норми статей 1212-1213 ЦК України. Резолютивну частину рішення суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат викладено в іншій редакції, постановлено стягнути із ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ТзОВ «Магазин «Взуття» з кожного по 674,93 грн. судових витрат. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06.03.2015 року залишено без змін.

06.08.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (особи, які не брали участі у справі) подали на рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року апеляційні скарги разом з клопотаннями про поновлення їм строку апеляційного оскарження.

У апеляційних скаргах зазначають, що витребуване на користь Товариства від ОСОБА_5 нерухоме майно перебуває у їх користуванні на підставі договорів оренди від 17.01.2014 року та 17.12.2014 року, а тому суд, не залучивши їх до участі у справі, вирішив питання про їх права та обов'язки.

Про існування оскаржуваного рішення їм стало відомо тільки 04.08.2015 року, коли вони отримали позовну заяву ТзОВ «Магазин «Взуття» про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу даної статті видно, що особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права чи обов'язки цих осіб. При цьому законом не передбачено правових підстав для апеляційного оскарження рішень суду, які лише в майбутньому можуть вплинути на права та обов'язки осіб, які не залучалися до справи.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не брали участі у справі, позовних вимог до них не предявлялося.

Оскільки рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року не вирішувалось питання про права та обов'язки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а тому в них відсутнє право на апеляційне оскарження такого рішення.

Крім цього, здійснюючи перевірку наявності порушених прав та обовязків скаржників, суддя-доповідач вважає необґрунтованими посилання апелянтів на договори оренди № 2, 3 від 17.01.2014 року, строк дії яких закінчився (16.12.2014 року), а також договори оренди від 17.12.2014 року, що укладені під час накладення арешту на спірне нерухоме майно, згідно ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 28.02.2014 року (а.с. 96 виділених матеріалів), яку залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17.04.2014 року.

Згідно розяснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наведених у листі від 13.02.2012 р. № 4-183/0/4-12 видно, що якщо рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, то суддя-доповідач повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги (повернути її) на підставі прямої норми процесуального права - частини першої статті 292 ЦПК України.

За таких обставин, апеляційні скарги на підставі ч. 1 ст. 292 ЦПК України підлягають поверненню апелянтам.

При цьому слід зазначити, що згідно розяснень п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» за змістом частини третьої статті 14, частини третьої статті 61, частини другої статті 223 ЦПК України особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями. У такому випадку суд ухвалює рішення на основі досліджених у судовому засіданні доказів.

Наведене означає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не позбавлені права оспорювати обставини, встановлені рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 18.03.2014 року при розгляді інших справ, зокрема, за предявленим у серпні 2015 року позовом ТзОВ «Магазин «Взуття» про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, сума судового збору сплачена ОСОБА_2 в розмірі 710 грн., та ОСОБА_3 в розмірі 710 грн. підлягають поверненню апелянтам.

Керуючись ч. 1 ст. 292 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

У прийнятті апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 березня 2014 року - відмовити та повернути їх апелянтам.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір з рахунку управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді № 002, сплачений нею за квитанцією № 1872/з3 від 05.08.2015 року за подання апеляційної скарги, в сумі 710 грн. (сімсот десять гривень).

Повернути ОСОБА_3 судовий збір з рахунку управління Державної казначейської служби України у м. Ужгороді № 002, сплачений нею за квитанцією № 1872/з5 від 05.08.2015 року за подання апеляційної скарги, в сумі 710 грн. (сімсот десять гривень).

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, однак протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя Ю.Г. Чужа