Справа № 500/6931/13-ц
Провадження № 2/500/1132/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого - судді Присакар О.Я.,

при секретарі - Сирбу Г.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок частково недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району Одеської області стосовно ОСОБА_3, з припиненням за нею права власності на 1/2 частину даного житлового будинку на користь ОСОБА_1, мотивуючи тим, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року видано на нього та ОСОБА_3, при цьому рішення про відвод земельної ділянки під забудову видавалося тільки на нього, у будівельному паспорті на забудову зазначено тільки його ім'я, тобто свідоцтво про право власності видно на ОСОБА_3, яка не є забудовником. Оформлення свідоцтва про право власності було проведено за ініціативою ОСОБА_3, він не знав про наявність такого свідоцтва, не отримував його, видача свідоцтва здійснювалась без його згоди, крім цього він не підписував акт про завершення будівництва будинку.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та наполягали на задоволенні позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що 02.06.1984 року уклала шлюб з позивачем, рішенням Бросківської сільської ради № 3 від 28.09.1990 року було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 під будівництво на ім'я ОСОБА_1, як голові сім'ї, за час спільного життя та спільно з позивачем вони у 1991 році побудували господарські будівлі, а будівництво будинку завершили у 1995 році. Рішенням Ізмаїльського районного суду від 21.02.1997 року шлюб між нею та позивачем було розірвано, але не зверталися для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, через деякий час вони помирилися і стали проживати разом, у 1998 році разом з позивачем побудували деякі господарські будівлі, після цього у 2002 році у них погіршилися відносини і 07.07.2002 року позивач отримав свідоцтво про розірвання шлюбу. Будинок по АДРЕСА_1 в с. Броска був побудований нею та позивачем під час шлюбу і є спільною сумісною власністю, при цьому позивач 22.04.2004 року звертався до Броськівської сільської ради із заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності, а з даним позовом він звернувся у жовтні 2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно письмових заперечень на позов від 05.11.2014 року (а.с. 142) ОСОБА_3 просила застосувати позовну давність згідно ст. 257 ЦК України.

Представник Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виконавчого комітету Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області - сільський голова Москвич С.В. в судове засідання не з'явилась, надала заяву від 28.01.2015 року про розгляд справи за її відсутності, згідно письмових заперечень (а.с. 180) просила відмовити у задоволенні позову та застосувати позовну давність, в зв'язку з тим, що будинок по АДРЕСА_1 в с. Броска був побудований позивачем та ОСОБА_3 під час шлюбу і є спільною сумісною власністю, крім цього позивач 22.04.2004 року звертався до сільської ради із заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності.

Представник комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» в судове засідання не з'явився, надав клопотання від 28.04.2015 року про розгляд справи без участі представника, вирішення справи залишив на розсуд суду, з письмових пояснень (а.с. 180) представника вбачається, що свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року було виготовлено на підставі замовлення ОСОБА_3, в матеріалах інвентарної справи є замовлення позивача № 866 від 03.03.2004 року на виготовлення технічного паспорту, до замовлення він додав копію рішення Бросківської сільської ради № 31 від 12.11.2002 року «Про правову реєстрацію домоволодіння», 28.04.2004 року позивач подавав заяву про внесення змін до свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району, однак правових підстав для внесення змін до свідоцтва у КП «Ізмаїльське МБТІ» не було.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського районного суду від 21.02.1997 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований Долголеською сільською радою Гомельського району Гомельської області республіки Білорусь 02.06.1984 року, актовий запис № 7 (а.с. 13).

Свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було видано 07.02.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського районного управління юстиції (а.с. 147).

Згідно ст. 44 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Рішенням Бросківської сільської ради від 28.09.1990 року було виділено ОСОБА_1 земельну ділянку під будівництво площею 0,12 га по АДРЕСА_1 (а.с. 29).

Для забудови земельної ділянки, виділеної ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 в с. Броска, районним архітектором було погоджено будівельний паспорт (а.с. 25).

Рішенням виконкому Бросківської сільської ради від 12.11.2002 року № 31 «Про правову реєстрацію домобудови» було дозволено оформити право власності на домобудову АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а Ізмаїльському МБТІ зареєструвати власність за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 157).

19.12.2002 року до Ізмаїльського МБТІ звернулась ОСОБА_3 із замовленням № 5562 на проведення технічної інвентаризації об'єкту нерухомого майна та виготовлення свідоцтва про право власності, розташованого по АДРЕСА_1 в с. Броска (а.с 155).

На підставі рішення виконкому Бросківської сільської ради від 12.11.2002 року № 31, було видано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району Одеської області на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 149).

03.03.2004 року до Ізмаїльського МБТІ звернувся ОСОБА_1 із замовленням № 866 на виготовлення копії технічного паспорту та дублікату свідоцтва про право власності на об'єкт нерухомого майна АДРЕСА_1 Ізмаїльського району (а.с. 160).

22.04.2004 року ОСОБА_1 звертався до голови Бросківської сільської ради із заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності (а.с. 150).

23.04.2004 року було прийняте рішення виконкому Бросківської сільської ради № 28 про звернення до Ізмаїльського МБТІ про внесення змін до свідоцтва про право власності на домобудову АДРЕСА_1 (а.с. 187).

28.04.2004 року ОСОБА_1 звертався до начальника МБТІ із заявою про внесення змін до свідоцтва про право власності на АДРЕСА_1 (а.с. 154).

Таким чином, ОСОБА_1 станом на 22.04.2004 року знав про наявність свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району, з даним позовом він звернувся до суду 15.10.2013 року, тобто з пропуском строку позовної давності, із заявою про поновлення цього строку позивач не звертався.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Із технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 19) вбачається, що житловий будинок був побудований у 1995 році, а надвірні споруди у 1998 - 1999 роках.

В судовому засіданні позивач пояснив, що будівництво житлового будинку було розпочато у 1991 році, а завершено у 1996 році.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час шлюбу спільно побудували житловий будинок АДРЕСА_1, спільно проживали в цьому будинку до 2003 - 2004 р., потім ОСОБА_1 переїхав в інше місце.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 був нажитий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до п. 2.3. Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. N 7/5 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно власник (власники) або належним чином уповноважена ним (ними) особа подає заяву встановленої форми (додаток 3).

Тобто, ОСОБА_3, як співвласник нерухомого майна мала право на звернення для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно.

Згідно пп. 6.2, 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 р. N 7/5 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити БТІ.

Свідоцтво про право власності містить таку інформацію: назву об'єкта нерухомого майна; місце видачі свідоцтва; дату видачі свідоцтва; назву органу, який видав свідоцтво; адресу (місцезнаходження) нерухомого майна; відомості про власника (власників); форму власності; вид і розмір часток спільної власності; дату прийняття рішення; прізвище, ім'я, по батькові керівника органу, який прийняв рішення; підпис керівника. Свідоцтво скріплюється печаткою органу, який видав зазначене свідоцтво.

Таким чином, житловий будинок АДРЕСА_1 був нажитий ОСОБА_1 та ОСОБА_3 під час шлюбу, суд вважає, що виконавчим комітетом Бросківською сільської ради Ізмаїльського району Одеської області у свідоцтві про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року правомірно було зазначено два співвласника цього будинку - ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Щодо заяви відповідача про пропущення позивачем строку позовної давності, слід вказати, що правила про позовну давність, відповідно до ст. 267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено існування самого суб'єктивного права. У випадках відсутності такого права або коли воно ніким не порушене, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

Враховуючи, що житловий будинок АДРЕСА_1 є спільним майном подружжя, у суду відсутні підстави для припинення права власності ОСОБА_3 на 1/2 частину даного житлового будинку на користь ОСОБА_1.

Таким чином, в задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району Одеської області стосовно ОСОБА_3, з припиненням на нею права власності на 1/2 частину даного житлового будинку на користь ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст.10, 57, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 12 лютого 2003 року на житловий будинок АДРЕСА_1 Ізмаїльського району Одеської області стосовно ОСОБА_3, з припиненням на нею права власності на 1/2 частину даного житлового будинку на користь ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.Я.Присакар