У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіфа», Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року та за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в інтересах якого діє Винник Олексій Петрович, на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпромбанк» (далі - ТОВ «Укрпромбанк»), ОСОБА_6 про визнання припиненим договору поруки, посилаючись на те, що 24 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Кіфа» був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав ТОВ «Кіфа» кредитні кошти в сумі 2 000 000,00 грн зі сплатою 18 % річних за користування кредитом на строк до 21 липня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 24 липня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, згідно з яким ОСОБА_6 зобов'язався відповідати перед ТОВ «Укрпромбанк» за невиконання ТОВ «Кіфа» кредитних зобов'язань.

Позивач вважає, що оскільки без його згоди та повідомлення 07 серпня 2008 року та 30 червня 2009 року були укладені додаткові договори до кредитного договору від 24 липня 2007 року, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, то відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України просив припинити з 07 серпня 2008 року договір поруки, укладений 24 липня 2007 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Кіфа» та ОСОБА_6

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 вересня 2012 року, що відображено у журналі судового засідання, була проведена заміна відповідача з ТОВ «Укрпромбанк» на ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року позов ОСОБА_6 до ТОВ «Укпромбанк», ТОВ «Кіфа» про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано припиненим з 07 серпня 2008 року договір поруки від 24 липня 2007 року, укладений між ОСОБА_6, ТОВ «Український промисловий банк» та ТОВ «Кіфа».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року у вступній та резолютивній частині рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року виправлено описку щодо зазначення процесуального статусу ПАТ «Дельта Банк» з третьої особи на співвідповідача, а також виправлено арифметичну помилку щодо розміру судових витрат.

Додатковим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ТОВ «Український промисловий банк» скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2015 року в частині виправлення арифметичної помилки щодо розміру судових витрат скасовано.

ПАТ «Дельта Банк», в інтересах якого діє Винник О.П., не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями першої та апеляційної інстанцій, подало касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційні скарги ПАТ «Дельта Банк», в інтересах якого діє Винник О.П. та ОСОБА_6 підлягають відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із положень ч. 1 ст. 559 ЦК України та вважав, що з моменту укладення додаткового договору від 07 серпня 2008 року про внесення змін до кредитного договору від 24 липня 2007 року, згідно з яким було збільшено розмір щомісячної комісії за управління кредитом та процентну ставку, порука припинилась, оскільки збільшився обсяг відповідальності поручителя, так як вказаний додатковий договір був укладений без згоди поручителя та без його повідомлення.

Крім того, судом першої інстанції було ухвалено додаткове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання договору поруки припиненим, оскільки судом не були вирішені позовні вимоги до ПАТ «Дельта Банк».

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ОСОБА_6 до ТОВ «Укрпромбанк» про визнання договору поруки припиненим та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції помилково задовольнив позовні вимоги до ТОВ «Укрпромбанк», оскільки на момент ухвалення рішення судом першої інстанції до ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань, перейшло право вимоги від ТОВ «Укрпромбанк», в тому числі і за договором поруки від 24 липня 2007 року, а тому ПАТ «Дельта Банк» є належним відповідачем у даній справі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (Постанова Пленуму ВССУ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24 липня 2007 року між ТОВ «Кіфа» та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений кредитний договір, згідно з яким банк зобов'язався надати кредит в сумі 2 000 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 18% річних на строк до 21 липня 2017 року (а.с.6-12).

Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ТОВ «Укрпромбанк», ТОВ «Кіфа» та ОСОБА_6 укладений договір поруки, згідно з яким позивач поручився відповідати перед банком за невиконання боржником кредитних зобов'язань щодо повернення кредиту у розмірі 2 000 000 грн., сплати процентів за користування кредитом у розмірі 18% річних, комісій та штрафних санкцій у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором (а.с. 5-7).

07 серпня 2008 року між ТОВ «Укрпромбанк» та ТОВ «Кіфа» був укладений додатковий договір №12/1/МС/К-07, відповідно до п. 1 якого було збільшено розмір щомісячної комісії за управління кредитом з 0,06 % до 0,17% від суми кредиту та на підставі п. 3 збільшено процентну ставку з 20 % до 26 % річних, що нараховується у разі несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту на суму простроченої заборгованості з дати її виникнення до дати її погашення.

Також 30 червня 2009 року між ТОВ «Кіфа» та ТОВ «Укрпромбанк» було укладено договір про внесення змін до кредитного договору за яким було змінено Графік погашення заборгованості та додатково встановлено, що у випадку невиконання позичальником умов п. 6.1.14 кредитного договору, процентна ставка за користування кредитом підвищується на 2% річних.

Пунктом 9.1. кредитного договору передбачено, що у випадку зміни умов придбання кредитних ресурсів або порядку виконання зобов'язань сторін за цим договором - за погодженням з позичальником та його поручителями (в т.ч. майновими поручителями, гарантами, тощо) вносяться зміни до цього договору та до договорів забезпечення, протягом 10 (десяти) календарних днів, з дати надіслання банком позичальнику відповідної пропозиції.

Відповідно до п. 13 договору поруки всі зміни та доповнення до нього вносяться в письмовій формі шляхом укладання додаткових договорів, підписаних уповноваженими представниками сторін та засвідчених печатками сторін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що додаткова угода між банком та поручителем про внесення змін та доповнень до договору поруки від 24 липня 2007 року не укладалась.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 30 червня 2010 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрпромбанк» був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», внаслідок чого останній отримав право вимоги від боржників, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором поруки від 24 липня 2007 року.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до ПАТ «Дельта Банк», ТОВ «Кіфа» про визнання договору поруки припиненим, з урахуванням зібраних у справі доказів, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов до обґрунтованого висновку про те, що внесення без згоди поручителя змін до кредитного договору про зміну обсягу зобов'язань, забезпеченого порукою, зокрема збільшення розміру процентної ставки та розміру комісії, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є підставою для визнання договору поруки припиненим.

При цьому судом апеляційної інстанції правильно було скасовано рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 до ТОВ «Укрпромбанк» про визнання договору поруки припиненим та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки ТОВ «Укрпромбанк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань від 30 червня 2010 року передало ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за всіма кредитними та забезпечувальними договорами, в тому числі і за договором поруки від 24 липня 2007 року, а тому позовні вимоги до ТОВ «Укрпромбанк» є безпідставними.

Інші доводи касаційних скарг спростовуються матеріалами справи та зводяться до переоцінки доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в інтересах якого діє Винник Олексій Петрович, відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 лютого 2013 року в частині, яка не скасована та не змінена апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 22 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук