Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер №0530/2014/12
№ 22-ц/778/3009/15 Головуючий у 1-й інстанції Саржевська І.В.
Суддя-доповідач Воробйова І.А.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Бєлки В.Ю.

суддів Воробйової І.А.

Онищенко Е.А.

при секретарі Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 березня 2015 року за скаргою ОСОБА_3 на неправомірні дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції.

Зазначав, що 20 вересня 2013 року та 03 березня 2015 року державним виконавцем проведено розрахунок його заборгованості по сплаті аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання доньки.

Посилаючись на невідповідність таких розрахунків вимогам діючого законодавства, просив скаргу задовольнити та визнати дії державного виконавця неправомірними й скасувати вказані розрахунки.

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 березня 2015 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Частиною 4 вказаного Закону передбачено, що державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, про що складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику, а спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом ( ч. 9 Закону).

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України .

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" і відповідно до ч. 7 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустиме.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.04.2012 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції, на підставі виконавчого листа №530/2014/12, виданого 24.02.2012 року Краснолиманським міським судом Донецької області, відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2012 року до досягнення нею повноліття.

17.09.2013 року, в зв"язку з домовленістю між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про добровільну сплату аліментів та припинення неправомірних дій зі сторони останнього, стягувач звернулась до ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції з заявою про повернення виконавчого листа №530/2014/12, виданого 24.02.2012 року Краснолиманським міським судом Донецької області, відкрито виконавче провадження по стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання його неповнолітньої доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, без подальшого виконання.

Станом на вересень 2013 року борг по сплаті ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 становив 8135,64 грн.

Згідно вищезазначеної заяви ОСОБА_4 остання не відмовлялась від одержання боргу по сплаті аліментів.

Вказаний факт ОСОБА_4 підтвердила в судовому засіданні першої інстанції.

20.09.2013 року, на підставі письмової заяви ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу без подальшого виконання, державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, де зазначено борг ОСОБА_3 станом на 20.09.2013 року, який становив 8135,64 грн.

З жовтня 2013 року по серпень 2014 року ОСОБА_3 добровільно не надавав допомогу ОСОБА_4 на утримання доньки на виконання рішення суду про стягнення аліментів.

19.08.2014 року ОСОБА_4 звернулась до ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №530/2014/12, виданого 24.02.2012 року Краснолиманським міським судом Донецької області по стягненню з ОСОБА_3 на її користь аліментів.

Постановою державного виконавця ВДВС Краснолиманського міського управління юстиції 19.08.2014 року відкрито виконавче провадження.

Згідно проведених 20 вересня 2013 року та 03 березня 2015 року державним виконавцем розрахунків заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки складає 18046,84 грн., а саме :

станом на 20.09.2013 року - 8135,64 грн.;

з вересня 2013 року по грудень 2914 року - 9911,20 грн.

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 одноразово сплачено 300 грн.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Краснолиманського міського управління юстиції суд правильно виходив з того, що за правилами розділу VІІ ЦПК України предметом скарги можуть бути лише процесуальні рішення і дії державних виконавців, а дії державного виконавця по нарахуванню аліментів є законними.

Висновки суду відповідають вимогам матеріального і процесуального права.

ОСОБА_3 не погоджуючись з розрахунком заборгованості по аліментах, проведеним державним виконавцем, повинен звернутися до суду з відповідним позовом відповідно до ч.9 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження".

Зважаючи на викладене колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволені скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця суду першої інстанції постановив ухвалу з додержанням вимог закону.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її задоволення відсутні.

Керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 17 березня 2015 року

у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: