АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/3038/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1246/15Головуючий у 1-й інстанції Бондаренко О. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області на ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року по справі за заявою ОСОБА_2, зацікавлені особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області про примусове виконання мирової угоди від 5 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні садибою, зустрічним позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа Білецьківська сільська рада, служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення права користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Зобов'язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області примусово зняти з реєстрації за адресою : АДРЕСА_1 Кременчуцького району Полтавської області ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, фактичне місце проживання АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області (надалі управління), посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні заяви, оскільки міграційна служба не є стороною мирової угоди та відповідно на неї не можуть поширюватись визнані сторонами умови та обставини мирової угоди, а відтак вирішення питання про покладення обов'язку про зняття з реєстрації у спосіб розгляду заяви однієї із сторін мирової угоди не ґрунтується на законі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Як вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5, діючи у власник інтересах та в інтересах своїх дітей, звернулись з позовом до ОСОБА_2 про вселення та зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні садибою АДРЕСА_1

В грудні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до позивачів із зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та зняття з реєстрації.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 5 лютого 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2, за умовами якої ОСОБА_2 погодився на часткове задоволення позовних вимог позивачів, а саме : ОСОБА_3 повинна самостійно на протязі 10 днів знятись з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 Кременчуцького району. Натомість, ОСОБА_2 зобов'язався вселити свою дочку ОСОБА_4 до домоволодіння по АДРЕСА_1 в с. Чечелеве Кременчуцького району та не чинити перешкоди у користуванні садибою. При цьому, позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залишаються зареєстрованими у домоволодінні по АДРЕСА_1 в с. Чечелеве Кременчуцького району без вселення.

Сторони відмовилися від своїх вимог по первісному та зустрічному позовах та прохали затвердити мирову угоду на вищезазначених умовах.

Затверджуючи мирову угоду, суд закрив провадження по справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ОСОБА_8 в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дітей ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про вселення та зобов'язання не чинити перешкод у користуванні садибою, зустрічним позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, третя особа Білецьківська сільська рада, служба у справах дітей Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області про позбавлення права користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації.

9 лютого 2015 року до суду звернувся ОСОБА_2 із заявою про постановлення додаткового рішення про примусове зняття з реєстрації в домоволодінні по АДРЕСА_1 в с. Чечелеве Кременчуцького району позивача ОСОБА_3 у зв'язку з невиконанням нею мирової угоди в добровільному порядку.

Задовольняючи вказану заяву, суд свої висновки мотивував тим, що в разі невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по мировій угоді інша сторона в порядку ст. 16 ЦК України може звернутись до суду з заявою про зобов'язання відповідача виконати такі дії в примусовому порядку, що стане підставою для вчинення дій, спрямованих на примусове виконання і відповідатиме належному способу захисту цивільного права згідно до п.5 ч.2 зазначеної статті.

З вказаним висновком не може погодитись колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При розгляд вказаної заяви, поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що ухвала про затвердження мирової угоди згідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час вчинення процесуальної дії, не є тим виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню державною виконавчою службою.

Відтак, законодавчо не передбачено виконання ухвали про затвердження мирової угоди в примусовому порядку, в тому числі законом не передбачено видачу виконавчого листа по ухвалі про затвердження (визнання) мирової угоди, позаяк презюмується добровільне виконання сторонами умов мирової угоди.

Крім того, судом першої інстанції при визнанні мирової угоди було закрито провадження по справі, що вже процесуально виключає розгляд будь-яких позовних вимог.

Як вбачається, із змісту заяви ОСОБА_2 він прохав постановити додаткове рішення в частині його вимоги про примусове зняття з реєстрації у спосіб примусового виконання мирової угоди одним із відповідачів, що взагалі не передбачено чинним законодавством.

Крім того, процитувавши положення ст. 16 ЦК України, суд першої інстанції не звернув увагу, що остання визначає способи захисту порушеного цивільного права шляхом звернення до суду з заявами в порядку ст.ст. 3,4 ЦПК України, а не у спосіб подання заяви про примусове виконання ухвали про затвердження мирової угоди, оскільки остання за своєю природою фактично є цивільно - правовою угодою, до якої застосовуються загальні правила Цивільного кодексу України, в тому числі у спосіб пред'явлення відповідного позову, зокрема про спонукання виконати умови мирової угоди.

Крім того, суд допустився чергової процесуальної помилки, поклавши зобов'язання по примусовому виконанню мирової угоди на відповідача - Управління Державної міграційної служби у Полтавській області, яка участі в укладанні мирової угоди не приймала, а відтак ніяких зобов'язань перед учасниками такої угоди не має.

Враховуючи порушення норм процесуального та матеріального права, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні заяви про примусове виконання мирової угоди.

Керуючись ст.ст. 303, 312 ч.1 п.2, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області задовольнити.

Ухвалу Кременчуцького районного суду Полтавської області від 16 лютого 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про примусове виконання мирової угоди від 5 лютого 2014 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.