НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6921/14
№ 2/183/754/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2015 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Пошивайло І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років та визнання права власності в порядку спадкування за законом -
Позивач звернувся до суду з позовом (з урахуванням уточнюючих позовних вимог), в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_1, з серпня 1984 року до дня смерті ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на нерухоме майно в порядку спадкування першої черги на 7/25 частини будинку АДРЕСА_1, Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_2.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживав з ОСОБА_3 з 1984 року та з 20 грудня 1991 року прописався за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровська області. За вищезазначеною адресою з ними проживав ОСОБА_4 з яким вони мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися про нього, доглядали його а коли він помер, ІНФОРМАЦІЯ_2 року поховали його та оплатили усі ритуальні послуги. Єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 був його брат - ОСОБА_5, який з 1992 року проживав за адресою: АДРЕСА_1. З ОСОБА_5 позивач та ОСОБА_3 мали спільний сімейний бюджет, вели спільне господарство, піклувалися про нього, доглядали його а коли він помер, то поховали його та оплатили усі ритуальні послуги. ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3 померла. Залишила заповіт у якому заповідала позивачу 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, Дніпропетровської області. Але, 7/25 частини вищезазначеного будинку належало на підставі свідоцтва про право на власність виданого Новомосковським міськвиконкомом та зареєстрованого в Новомосковському інвентаризаційному бюро 5240-63, ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вказує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім'єю в одному будинку з ОСОБА_2, піклувалися про нього протягом тривалого часу, опікувалася, матеріально забезпечували, а коли він помер, то поховали його та оплатили усі ритуальні послуги. Спадкоємцями четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_2 була ОСОБА_3, яка не прийняла спадщину, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла та позивач - ОСОБА_1. Інших спадкоємців на спадкове майно у померлого немає, так як рідних дітей та родичів у нього не було. Позивач звернувся до Новомосковської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2. Але в нотаріальній конторі позивачу роз'язнили, що він не є спадкоємцем, так як відсутні необхідні докази (документи), які підтверджують родинний зв'язок між ним та ОСОБА_2 і запропонували в судовому порядку вирішити це питання.
В судове засідання позивач не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Підстав неявки не повідомив.
Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечила.
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З урахуванням зазначених положень закону та думки позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
При цьому, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог з огляду на наступні обставини.
У відповідності до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивач є власником 9/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровська області. Іншими співвласниками майна є ОСОБА_6 - 9/50 частини та ОСОБА_7 - 9/50 частини /а.с.34/.
У відповідності до договору купівлі-продажу від 12 листопада 1971 року, зареєстрованого в КП «Новомосковське БТІ» за №5240-45, власником 7/25 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровська області є ОСОБА_8 /а.с.9-10/.
ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року /а.с.6/.
Згідно відповіді Новомосковської міської державної нотаріальної контори № 1034/01-16 від 12 листопада 2014 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась.
Позивач, звернувшись до суду з позовними вимогами, фактично просить визнати за ним право власності на майно ОСОБА_8 спадкоємцем якого був ОСОБА_2, вказуючи що він є спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_2 на підставі спільного проживанням із ОСОБА_2 однією сім`єю протягом 5 років до відкриття спадщини, для встановлення факту чого також звернувся із позовом.
Водночас, згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_2 отримав у спадщину 7/25 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, Дніпропетровська області, власником якого є ОСОБА_8 матеріали справи не містять.
Так, при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. На час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Доказів того, що ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину, вступив в управління майном, є спадкоємцем ОСОБА_8І будь-якої черги матеріали справи не містять.
Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, суд враховує наступне. Матеріали справи свідчать про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 у період чинності ЦК УРСР, внаслідок чого до правовідносин, що склалися застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР.
Так, при встановленні судами факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до дня смерті (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати положення ст. 3 СК, відповідно до якої сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а також те, що сім'я створюється на підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Щодо встановлення факту прийняття спадщини, то, враховуючи положення статей 1268, 1269 ЦК, мова може йти лише про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо спадкові правовідносин виникли після набрання чинності ЦК (після 1 січня 2004 року). Якщо спадщина відкрилась до набрання чинності ЦК, слід враховувати, що ст. 549 ЦК УРСР було визначено перелік дій, які свідчать про прийняття спадщини - фактичний вступ спадкоємцем у володіння та управління спадковим майном, внаслідок чого позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю задоволенню не підлягають.
Щодо визнання права власності на майно, то матеріали справи містять довудку секретаря Михайлівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, що ОСОБА_2 був опікуном ОСОБА_1 Водночас, згідно ст.ст.531, 532 ЦК УРСР, до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Усиновлені та їх нащадки при спадкоємстві після смерті усиновителя або його родичів прирівнюються до дітей усиновителя та їх нащадків. Вони не успадковують за законом після смерті своїх батьків та інших кровних родичів по висхідній лінії, а також братів і сестер. враховуючи відсутність
Доказів того, що Позивач у період 21 квітня 1994 року - 21 квітня 1995 року був непрацездатним матеріали справи не містять. Крім того, доказів на підтвердження набуття майна, право власності на яке просить визнати позивач ОСОБА_2 матеріали справи не містять.
Окрім того, доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, доказів відмови нотаріуса у видачі свідоцтва, підстав такої відмови матеріали справи також не містять, як не отримано означених доказів від нотаріуса і на ухвалу суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради, третя особа - Новомосковська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю понад п`ять років та визнання права власності в порядку спадкування за законом - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.О. Парфьонов