У х в а л а

іменем україни

4 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом компанії «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «Ком Сат Технолоджі» про стягнення заборгованості за мировою угодою, за касаційною скаргою ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року компанія «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що 29 травня 2012 pоку було укладено з ТОВ «Ком Сат Технолоджі» мирову угоду у справі № 46/39, що розглядалась Господарським судом м. Києва та була затверджена ухвалою Господарського суду м. Києва від 15 червня 2012 року. На забезпечення виконання мирової угоди з ОСОБА_1 29 травня 2012 року було укладено договір поруки. Внаслідок неналежного виконанням відповідачами умов мирової угоди утворилась заборгованість, яку Компанія «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» просила стягнути.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 29 липня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного м. Києва від 11 листопада 2014 року рішення суду першої інстанції змінено в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за договором поруки від 29 травня 2012 року, ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь компанії «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» заборгованість за договором поруки від 29 травня 2012 року в сумі 213 804 доларів США. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Як встановлено судами, 29 травня 2012 року компанією «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» та ТОВ «Ком СатТехнолоджі», ОСОБА_1 було укладено договір поруки, за яким останній поручився за виконання умов укладеної між цими юридичними особами мирової угоди від 29 травня 2012 року, затвердженої ухвалою господарського суду м. Києва від 15 червня 2012 року, згідно якої ТОВ «Ком СатТехнолоджі» зобов'язалось сплатити компанії «Спейс-Коммюнікейшн Лтд.» у встановлені в ній строки кошти в розмірі 200000 доларів США, обов'язок по сплаті яких у повному обсязі мав бути виконаний 20 вересня 2013 року.

Вимоги про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів позивач обґрунтовував неналежним виконанням умов мирової угоди боржником та обов'язком поручителя відповідати за порушення ним зобов'язання, як це передбачено ст. 553 ЦК України.

Встановивши, що зобов'язання, яке забезпечувалось порукою, порушене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення відповідальності за його невиконання на поручителя та стягнув з останнього кошти, обов'язок по сплаті яких лежав на ТОВ «Ком СатТехнолоджі».

Посилання в касаційній скарзі, що на момент звернення до суду з позовом строк виконання зобов'язання ще не настав, підлягають відхиленню з огляду на те, що на час подання позову зобов'язання щодо сплати окремих платежів були порушені і саме про їх стягнення були заявлені вимоги.

Оскільки протягом розгляду справи не були виконані зобов'язання і по сплаті інших платежів, строк сплати яких настав, то таке давало право позивачу збільшити розмір позовних вимог, яким він скористався відповідно до положень ст. 31 ЦПК України.

Наведеним спростовуються доводи касаційної скарги про те, що вимоги кредитора стосувались дострокового стягнення заборгованості.

З огляду на викладене та те, що договір поруки у встановленому порядку недійсним не визнаний, апеляційний суд обґрунтовано задовольнив позов, який був предметом розгляду.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні апеляційного суду висновків у зв'язку з чим підстави для його скасування і задоволення касаційної скарги відсутні.

В частині вирішення вимог до ТОВ «Ком СатТехнолоджі» судові рішення не оскаржуються у зв'язку з чим їх законність в цій частині судом касаційної інстанції не перевіряється.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, який діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов