Провадження № 2-6702/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває зазначена вище цивільна справа.

16.12.2015, в судовому засіданні, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову в такий спосіб може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_7 та представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_8 підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 заперечував проти заявленого клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Відповідач - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві - подав суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутності представника відповідача.

Заслухавши клопотання, думку всіх учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відповідно до роз'яснень п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що 19.08.2015 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом в якому просили визначити їм додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року їх рідної сестри ОСОБА_10.

25.09.2015 року, на виконання ухвали судді про залишення позову без руху і надання сторонам строку на усунення недоліків, позивачі подали суду нову редакцію позову з якої вбачається, що позивачі звертаються до суду з вимогою про продовження позивачам строку для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_10 у вигляді квартири яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.

Таким чином, з урахуванням предмету позову, суд приходить до висновку, що вид забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, є невідповідним до заявлених позовних вимог, оскільки невжиття заходів забезпечення про які просить представник позивача не впливає на виконання рішення по суті даного спору.

Беручи до уваги наведене, а також те, що представником позивача не зазначено та не надано доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разі його незабезпечення у вказаний представником позивача спосіб, суд знаходить заяву про вжиття заходів забезпечення позову необґрунтованою, у зв'язку з чим приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Враховуючи, викладене та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_6 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :