УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про визначення порядку користування квартирою за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що його довірителі та відповідач є співвласниками квартири АДРЕСА_1 та мають такі розміри часток у праві спільної часткової власності: ОСОБА_5 -2/5, ОСОБА_6 - 2/5, ОСОБА_7 - 1/5. Зазначав, що позивачі є рідними братом і сестрою та не зважаючи на те, що в сукупності вони мають право на спірну квартиру в розмірі 4/5, не можуть домовитись з відповідачем про спільне користування квартирою, яка продати меншу 1/5 належну їй частину відмовляється, а виділ 1/5 частини квартири в натурі неможливий. Також вказував, що не вдається сторонам домовитись про порядок користування квартирою, тому єдиним способом здійснення позивачами свого права спільної часткової власності на спірну квартиру є встановлення рішенням суду порядку користування квартирою між сторонами, відповідно до варіанту № 1, запропонованого у висновку будівельно-технічного дослідження за № 22 від 3 квітня 2015 року.

Ураховуючи вищевикладене, просив встановити порядок користування спірною квартирою по першому варіанту згідно висновку будівельно-технічного дослідження.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 29 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 10 вересня 2015 року, позов ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено. Встановлено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 між співвласниками відповідно до варіанту № 1, запропонованого у висновку будівельно-технічного дослідження за № 22 від 3 квітня 2015 року, а саме: приміщення № 2 ( житлова кімната) площею 10,1 кв.м виділено у користування ОСОБА_7; приміщення № 3 (житлова кімната) площею 19 кв.м, балкон площею 3,0 кв.м виділено у користування ОСОБА_5; приміщення № 4 (житлова кімната) площею 14,0 кв.м, лоджія площею 3,9 кв.м виділено у користування ОСОБА_6; приміщення № 1 (коридор) площею 5,8 кв.м, приміщення № 5 (кухня) площею 8,5 кв.м, приміщення № 6 (кладова) площею 0,9 кв.м, приміщення № 7 (ванна кімната) площею 2.5 кв.м, приміщення № 8 (туалет) площею 1,2 кв.м, приміщення №9 (коридор) площею 3,3 кв.м залишено у загальному користуванні ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність оскаржуваних судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього; він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Установлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них.

У пункті 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» роз'яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Право кожного із співвласників на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, передбачене ч. 3 ст. 358 ЦК України.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що встановлення порядку користування спірною квартирою за варіантом, запропонованим позивачем, є можливим та не порушує права іншого співвласника. Визначений судом порядок користування спірною квартирою найбільш точно відповідає розміру часток сторін у спільній частковій власності та їх інтересам та вирішує спір між сторонами.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 29 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О.Писана