Справа № 203/1467/15-ц
Провадження № 2/0203/656/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю прокурора Рєзнік О.І.,

позивача ОСОБА_1, представника третьої особи - органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради Кушнерової З.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи - орган опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_4, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року позивач пред'явила через суд зазначений позов до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_3 будучи батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті матері дитини і своєї дружини - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, сином не опікується, проживає окремо від дитини, не приймає участі у її вихованні, батьківські обов'язки щодо дитини не виконує, заливши на утримання та виховання позивача - бабусі хлопчика і саме вона з чоловіком ОСОБА_4 утримує і опікується онуком, тому позивач просила суд позбавити ОСОБА_3. батьківських прав по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. на місяць до досягнення нею повноліття на користь опікуна - позивача у справі.

В судовому засіданні позивач підтримала позов у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав.

Прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позові підстав.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради підтримала позов у повному обсязі, пояснивши, що відповідач після смерті матері дитини, не зважаючи на вік останньої, так і не став піклуватися про дитину, залишивши сина на утриманні тещі - позивача у справі, яка в змозі утримувати дитину, оскільки працює, має належні житлові умови, тоді як відповідач ні житла, ні роботи, ні стабільного доходу на утримання себе і дитини не має та, крім того, надав нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5, тому просила позов задовольнити.

Третя особа - ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, подавши клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому одночасно позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, подавши також нотаріально посвідчену заяву про згоду на позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та в подальшому клопотав про розгляд справи у його відсутності.

Суд, вислухавши сторони, прокурора, представника третьої особи на стороні позивача, дослідивши наявні письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_6, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в книзі реєстрації актів цивільного стану 12 серпня 2014 року вчинено актовий запис №347 та видано свідоцтво про народження, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.8).

Мати дитини ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ 29 грудня 2014 року, актовий запис №9389, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.9).

Позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 - матері малолітнього ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_6 сукупно зі свідоцтвом про шлюб, що зареєстрований 05 квітня 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.57, 11), та, відповідно, вказані особи доводяться бабою та дідом малолітньому ОСОБА_5.

У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов'язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Статтею 258 СК України визначено право баби, діда на самозахист внуків. Баба і дід мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітніх непрацездатних внуків до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Слідуючи роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, даних в п.п.15,16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, суд приймає до уваги, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), які надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 проживає та зареєстрований разом з позивачем у справі та третьою особою ОСОБА_4, про що свідчить довідка квартального комітету №4 Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 01 березня 2015 року (а.с.12) та що узгоджується з даними акту обстеження умов проживання, складеного 01 квітня 2015 року управлінням-службою у справах дітей Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, яким зафіксовані належні умови проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з бабою ОСОБА_1 та дідом ОСОБА_4, наявність окремої кімнати для дитини, дитячого ліжка, іграшок, харчів відповідно до віку дитини, тощо (а.с.56).

Відповідач з народження дитини з нею не проживає, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує. Будучи дієздатною особою, соціальним життям, розвитком, станом здоров'я сина після смерті дружини ОСОБА_6 не цікавиться, уваги дитині не приділяє, не відвідує, що останній визнав у судовому засіданні.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 компетентним органам, посвідченої 13 січня 2015 року нотаріусом П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованої в реєстрі за № 1-17, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 15), останній надав згоду на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Висновком органу опіки і піклування Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 17 квітня 2015 року №16/130, затвердженим рішенням Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради №109 від 17 квітня 2015 року, визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з підстав ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (а.с.36-38).

Відтак, оскільки обов'язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач після смерті матері дитини залишившись єдиним з рідних батьків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, виховання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує необхідного харчування, одягу, лікування і медичного огляду, не спілкується з дитиною, не відвідує дитину, що з урахуванням віку дитини вкрай негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не виявляє інтересу до нього як до члена суспільства, не створює умов для його виховання, суд, зазначені обставини в своїй сукупності оцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5.

Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно його сина.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

За змістом ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини та одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Судом встановлено, що відповідач з 29 січня 2009 року за трудовим договором не працює, що узгоджується з даними його трудової книжки (а.с.52), має мінливий нерегулярний дохід від виконання робіт за випадковими цивільно-правовими угодами, є працездатною особою, вад здоров?я не має, як і не має інших осіб на утриманні, окрім сина ОСОБА_5, що визнано ним у судовому засіданні та підтверджується зібраними у справі доказами.

З огляду на те, що обов'язок по утриманню дитини не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, вбачаються усі підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на користь особи, в сім?ї якої виховується та утримується дитина, та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги матеріальний стан та стан здоров'я дитини, визначений у висновку про стан здоров?я, фізичний і розумовий розвиток дитини від 12 лютого 2015 року (а.с.20), матеріальний стан одержувача аліментів, відсутність документального підтвердження доходів відповідача та джерел їх отримання, чим визначається ризик їх мінливості й нерегулярності, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальний стан одержувача аліментів, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 500,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з відповідно до вимог ст. ч.1 ст. 191 СК України року з дня звернення з позовом до суду - 12 березня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

За правилами ст.88 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 214, 215, 218, 222, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Дніпропетровськ, позбавити батьківських прав відносно його малолітньої дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця м. Дніпропетровська (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки с. Чаплине Дніпропетровської області (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Дніпропетровська, аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн. (п'ятсот гривень 00 коп.) до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 12 березня 2015 року.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах місячних платежів.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

З повним текстом рішення особи, що беруть участь у справі можуть ознайомитись 22.05.2015.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Колесніченко