Номер провадження 2/521/7240/15
У Х В А Л А

"17" грудня 2015 р. суддя Малиновського районного суду м. Одеси Лічман Л.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаною позовною заявою, посилаючись на наступне.

01.01.2014 р. померла ОСОБА_3 Відповідача ОСОБА_2Д,, який є сином померлої про долю своєї покійної матері не піклувався.

ОСОБА_3 була власником ? частини домоволодіння № 54, кв. 1 по вул. Чернишевського у м. Одесі.

Крім того, ОСОБА_3 було визнано наймачем житлової площі, яка складається з однієї кімнати площею 16,20 кв.м. комунальної квартири № 39 в буд. № 81, корп. 7 по вул. Академіка Корольова в м. Одесі.

У ОСОБА_3 з сином ОСОБА_2 були неприязні стосунки, вона потребувала стороннього догляду, матеріального забезпечення, які він не надавав. Так як ОСОБА_1 та її сімя проживали з ОСОБА_3 в одному будинку позивач за нею постійно доглядала, приносила їй харчі, ліки, готувала їжу, допомагала у веденні домашнього господарства, здійснювала поточний ремонт. Після смерті ОСОБА_3 позивач за власні кошти її поховала. Після звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини їй рекомендовано звернутися з заявою до суду.

На підставі зазначеного, ОСОБА_1 просила постановити рішення, яким усунути ОСОБА_2 від права на спадкування ? частини домоволодіння № 54 по вул. Чернишевського в м. Одесі та на житлову кімнату, площею 16,20 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, померлої 01.01.2014 р., встановити факт сумісного проживання спадкодавця ОСОБА_3 з спадкоємцем ОСОБА_1 строком більш ніж пять років на момент смерті ОСОБА_3, померлої 01.01.2014 р. за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за позивачем право власності на ? частину домоволодіння № 54 по вул. Чернишевського в м. Одесі та на житлову кімнату, площею 16,20 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3, померлої 01.01.2014 р.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заяву необхідно залишити без руху, виходячи з наступного.

На виконання п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України не зазначено ціну позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додано документ, що підтверджує сплату судового збору, однак сума сплаченого судового збору не відповідає розміру, встановленого законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплаті підлягає судовий збір у розмірі 0,4 відсотка мінімальної заробітної плати, майнового 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п.п. 12 і 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. № 10 у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Відповідно ч. 2 ст. 80 ЦПК та ч. 2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Зважаючи на викладене, та приймаючи до уваги той факт, що позовні вимоги ОСОБА_1 містять вимоги майнового та немайнового характеру, суд приходить до висновку, що сума сплаченого судового збору вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна та визначає суму судового збору за позовні вимоги немайнового характеру в розмірі 974,40 грн., а немайнового у розімірі, відповідному1 відсотку ціни позову.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» 07.02.2014 № 5 якщо пред'явлено позов про право власності на кілька жилих приміщень (квартир), розташованих у різних районах міста чи в різних містах, або позов про поділ спадкового майна, яке складається з кількох квартир (об'єктів нерухомості) у різних місцевостях, тобто наявні вимоги, для кожної з яких частиною першою статті 114 ЦПК встановлено виключну підсудність, то позов пред'являється до одного із судів за вибором позивача, але за місцезнаходженням основної частини нерухомого майна, яка за своєю вартістю перевищує ті, що знаходяться в інших районах чи місцевостях.

Таким чином, вимога позивача щодо визнання права власності стосується двох обєктів, однак не надано відомостей про їх вартість, що перешкоджає правильному визначенню підсудності позовної заяви.

Оскільки однією з позовних вимог є встановлення факту сумісного проживання з метою подальшого спадкування майна як спадкоємця четвертої черги за законом, ОСОБА_1 необхідно уточнити зміст позовних вимог у відповідності до ст. 1264 ЦК України.

Отже, подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

С У Д Д Я

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, встановлення факту сумісного проживання та визнання права власності в порядку спадкування, - залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків заяви строк - 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що у разі невиконання вищевказаних вимог у встановлений суддею строк заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д Я: