АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 676/8226/14-ц
Провадження № 22-ц/792/1539/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів: Гринчука Р.С., Грох Л.М.,

при секретарі : Гриньовій А.М.

з участю : позвача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 676/8323/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 8 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору дарування удаваним, поділ майна подружжя. Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказував, що з 7 липня 1995 року перебував з зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 Під час перебування в шлюбі у 2002 році спільно придбали 1/2 частину будинку з надвірними будівлями та земельну ділянку за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський. ОСОБА_1 зазначав, що при укладенні договору розрахунок з продавцем будинку ОСОБА_5 проводив особисто. Також позивач вказував, що за домовленістю подружжя, вказане нерухоме майно було оформлене на ім'я дружини. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 26 грудня 2011 року укладений між ними шлюб було розірвано. При цьому, спору про поділ майна на той час між ними не було. Однак, в липні 2014 року йому стало відомо, що у 2011 році ОСОБА_3 звернулась до суду з позовами про поділ майна подружжя та встановлення порядку користування приміщенням. Позови були розглянуті та ухвалені заочні рішення. Під час ознайомлення з матеріалами вказаних справ, стало відомо, що ОСОБА_3, яка особисто займалась документами, під час оформлення документів на придбане нерухоме майно, замість договору купівлі-продажу нотаріально посвідчила договір дарування нерухомого майна. Отже, в обґрунтування позову позивач вказував, що укладений договір дарування є удаваним, оскільки приховує укладений договір купівлі-продажу, який фактично був укладений. Тому, уточнивши під час розгляду позовні вимоги, просив визнати договір дарування від 28 березня 2002 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 1/2 частини будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, площею 0,0338 га за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський, удаваним правочином і таким, що приховує справжній правочин договір купівлі-продажу, визнати, що 1/2 частина будинку з надвірними будівлями та земельна ділянка, площею 0,0338 га за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський, що зареєстровані на праві власності за ОСОБА_3, придбані за договором купівлі-продажу та є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1, розділити спільне майно подружжя : визнати за ОСОБА_1 право

власності на 1/4 частину будинку з надвірними будівлями та 1/2 земельної ділянки, площею 0,0338 га, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський, залишити у власності ОСОБА_3 1/4 частину будинку з надвірними будівлями та 1/2 земельної ділянки, площею 0,0338 га, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський.

Ухвалою Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 6 травня 2015 року до участі у справі в якості співвідповідачів залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 8 червня 2015 року вказаний позов задоволено. Визнано договір дарування від 28 березня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 1/2 частини будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки, площею 0,0338 га за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський, посвідчений приватним нотаріусом Кам'янець-Подільського міського нотаріального округу Лозінською Є.М., за реєстровим № 865 удаваним правочином, який вчинено для приховання договору купівлі-продажу. Визнано, що 1/2 частина житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський та земельна ділянка, площею 0,0038 га, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 і придбані нею згідно договору купівлі-продажу від 28 березня 2002 року є спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та ухвалено розділити їх. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський. Ухвалено залишити у власності ОСОБА_3 1/4 частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський.

Додатковим рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 6 липня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Ухвалено доповнити рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 8 червня 2015 року та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0338 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський. Ухвалено залишити у власності ОСОБА_3 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0338 га, що розташована за адресою : АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати вказане рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що висновок суду про не пропуск позивачем строку позовної давності є невірним, суперечить обставинам справи і наданим письмовим доказам та поясненням учасників процесу. Також вказує, що є необґрунтованим висновок суду про вчинення сторонами саме договору купівлі-продажу, оскільки жодних належних доказів, під час розгляду справи, суду не було надано та судом не витребувано. Вказує, що при вирішення спору, суд однобічно дослідив показання свідків, а також неправомірно послався в рішення на показання свідка, який не був допитаний під час розгляду цієї справи. Крім того, на думку апелянта, суд неправомірно не залучив до участі у справі приватного нотаріуса, який посвідчив оскаржуваний договір.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 7 лютого 1995 року по 26 грудня 2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі.

Під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 16 квітня 2002 року набув право власності на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 1 жовтня 2014 року визнано ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1, визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_1 право власності по ? частині за кожним житлового будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами. по АДРЕСА_1.

28 березня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір дарування іншої ? частини житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0338 га по АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський, які належали ОСОБА_5 на праві власності. За цим договором ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_3 прийняла в дар вказану частину житлового будинку та земельну ділянку.

У відповідності до ст. 58 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

П. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 6 листопада 2009 року, № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Як вбачається з матеріалів справи, сама дарувальник ОСОБА_5 визнала, що фактично між нею та ОСОБА_3 укладався договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку по АДРЕСА_1, а не договір дарування, договір дарування був укладений за пропозицією ОСОБА_3 для зменшення витрат на оформлення договору, про ціну договору домовлялась саме з позивачем, від нього і отримувала кошти за частину будинку.

Вказані обставини підтвердив і чоловік ОСОБА_5 - ОСОБА_6, свідки ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інші.

Крім того, на удаваність цього правочину з метою приховати договір купівлі-продажу свідчить і той факт, що ОСОБА_5 ні в яких родинних стосунках з ОСОБА_3 не перебувала, ніяких підстав безоплатно відчужувати свою власність сторонній особі в дарувальника не було.

Оцінивши дослідженні докази в їх сукупності з врахуванням обставин справи, встановлених фактичних правовідносин між сторонами колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що договір дарування, укладений між між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 28 березня 2002 року був укладений з метою приховати іншу угоду, а саме договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку та земельної ділянки, площею 0,0338 га по АДРЕСА_1 в м. Кам'янець-Подільський та підставно задовольнив позовні вимоги позивача.

Доводи апеляційної скарги, що суд безпідставно зробив висновок про удаваність правочину слід відхилити.

Сама дарувальник ОСОБА_5, свідки ОСОБА_6, свідки ОСОБА_10 та її чоловік ОСОБА_10, ОСОБА_11 та інші підтвердили, що фактично між сторонами договору дарування було укладено договір купівлі-продажу з метою приховати саме дійсний правочин. Відсутність письмової розписки про передачу коштів, як це стверджує апелянт, не може свідчити про безгрошовитість договору, адже сама ОСОБА_5, пояснила, що отримала кошти за частину спірного житлового будинку, цю обставину підтвердив і її чоловік ОСОБА_6

Також не заслуговують на увагу доводи апелянта про пропуск позивачем строку позовної давності звернення до суду.

Як пояснив сам позивач, про наявність саме договору дарування, а не купівлі- продажу йому стало відомо лише в 2014 році під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до нього з приводу поділу іншої ? частини спірного житлового будинку. До цього часу він вважав, що був укладений саме договір купівлі-продажу. При цьому, ОСОБА_1 заперечує факт ознайомлення з домовою книгою, де зазначено, що ОСОБА_3 є власником ? частини будинку саме на підставі договору дарування.

При укладенні договору дарування ОСОБА_1 присутній не був.

Не може бути підставою для застосування строків позовної давності та обставина, що ОСОБА_1, на думку апелянта, укладаючи 16 квітня 2002 року договір купівлі-продажу ? частини спірного житлового будинку, був ознайомлений з усіма правовстановлюючими документами на будинок. Сам ОСОБА_1 ці обставини заперечив, а доказів цього в судовому засіданні здобуто не було.

Інших об'єктивних даних, які б свідчили, що позивачу було достеменно відомо саме про укладення договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

Також безпідставними є доводи апелянта про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог. Рішення суду відповідає уточненим позовним вимогам позивача в його заяві від 3 квітня 2015 року.

Що стосується твердження апелянта про посилання суду на покази свідка ОСОБА_12, який, як вважає апелянт, не був допитаний в суді, то, як вбачається з журналу судового засідання, цей свідок допитувався в судовому засіданні 31 березня 2015 року.

Не спростовують рішення суду й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 8 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис) Судді: (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко