АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 602/742/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Радосюк А.В.
Провадження № 22-ц/789/32/15 Доповідач - Гурзель І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Фащевська Н. Є., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - апелянта ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лановецького районного суду від 03 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих грошей і відшкодування моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила витребувати безпідставно отримані гроші і відшкодувати моральну шкоду.

В обґрунтуванні своїх вимог посилалась на те, що вона передала на рахунок адвоката ОСОБА_2 грошові коштив в суммі 1200 грн, а в подальшому передала йому ще 350 грн, за які ОСОБА_2 мав надати їй послуги правового характеру по представництві її інтересів в суді на підставі ордера. В зв'язку з тим , що ОСОБА_2, незважаючи на її заперечення, відклав розгляд справи, чим обманув її ,тому після даного судового засідання вона розірвала з ним будь-які стосунки і попросила повернути заплачені гроші. На протязі тривалого часу ОСОБА_2 на її неодноразові нагадування станом на даний час грошові кошти не повернув.

Також, свої вимоги, щодо моральної шкоди, ОСОБА_1 обгрунтувала тим, що ОСОБА_2 ввів її в оману і незаконно затягував розгляд справи, внаслідок чого вона змушена була звернутись до іншого адвоката і витрачати додаткові кошти та час.

Крім того, ОСОБА_1 в зв'язку з порушенням ОСОБА_2 присяги адвоката, вважає за необхідне позбавити його права займатись адвокатською діяльністю.

Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 03 листопада 2014 року в позові ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про витребування безпідставно отриманих грошей і відшкодування моральної шкоди відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Відповідач ОСОБА_2 відносно апеляційної скарги заперечив ,рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Як установлено судом 30 жовтня 2013 року ОСОБА_1 передала на рахунок адвоката ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 1200 грн, а в подальшому передала йому ще 350 грн, за які ОСОБА_2 мав надати їй послуги правового характеру по представництві її інтересів в суді на підставі ордера.

Як пояснив адвокат ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції він дійсно уклав договір на представництво інтересів позивачки по спадковій справі, вважає що надані йому позивачкою кошти він відпрацював, оскільки надавав ОСОБА_1 консультації правового характеру, знайомився з матеріалами справи, проводив підготовку до справи, їздив на розгляд справи з м. Львова до м. Тернополя, брав участь у відкладному судовому засіданні, в результаті чого на користь ОСОБА_1 було винесено рішення.

Апелянт просила стягнути кошти з ОСОБА_2 на підставі вимогам ст 1212 ЦК України, згідно з якою регулюються випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами існували договірні відносини згідно, яких передбачалось можливість отримання коштів за надані послуги правового характер, а тому з зазначеної підстави відмовив в позові. Доводи ОСОБА_1 в цій частині повністю спростовуються рішенням суду першої інстанції і є невірними, оскільки за змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч.1 ст 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Також, згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Слід зазначити,що під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

В даному випадку правовідносини між сторонами регулювались нормами зобов'язального права, які застосовуються до окремих видів угод, а не статтею 1212 ЦК України, на яку посилалася апелянт як на підставу позовних вимог. Таким чином, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено що ОСОБА_1 не довела нанесення її моральної шкоди.

У відповідності із Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Також, пунктом 5 вказаної Постанови Пленуму передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні та з чого він при цьому виходить.

Також, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відмову у позбавленні відповідача права займатися адвокатською діяльністю за безпідставності.

Колегія погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції оскільки він ґрунтується на положеннях Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року

Як вбачається з вищевказаних норм законодавства до компетенції суду не належить право припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доводи ОСОБА_1 про те, що суд не мав права приймати до уваги пояснення та заперечення відповідача та не взяв до уваги заподіяну їй моральну шкоду є безпідставними і такими, що не відповідають дійсності.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зв'язку з недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі,що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Керуючись п.1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Лановецького районного суду від 03 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель