АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого судді: Шкоріної О.І.

суддів: Борисової О.В., Волошиної В.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом а просив стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 70 000 доларів США, що еквівалентно станом на 28 листопада 2014 року за курсом НБУ - 1 047 830 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 25 жовтня 2006 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 власноручно склали та написали розписку, згідно із якою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_1 в рахунок оплати за купівлю квартири АДРЕСА_1 суму 70 000 доларів США. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язалися після зняття арешту із зазначеної квартири продати її ОСОБА_1 за ціною, еквівалентну 70 000 доларам США.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року позовні вимоги позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно отриманих грошових коштів в розмірі 70 000 доларів США, що еквівалентно станом на 28 листопада 2014 року за курсом НБУ - 1 047 830 грн. та судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Справа №754/19899/14-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10869/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Буша Н.Д.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про закриття провадження по справі або залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, необгрунованим таким, що не відповідає обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права.

В судовому засідання ОСОБА_3 підтримала апеляційну скаргу із викладених в ній підстав.

Позивач ОСОБА_1 та його представник проти задоволення апеляційної інстанції заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, 25 жовтня 2006 року ОСОБА_3, відповідач по справі, та ОСОБА_4, дочка відповідача, яка на момент складення розписки була неповнолітньою, склали розписку відповідно до змісту якої ОСОБА_7 та ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_1 в рахунок оплати за купівлю квартири АДРЕСА_1 суму 70 000 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_3.

В розписці зазначено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зобов'язуються після закінчення судових справ, які пов'язані з квартирою АДРЕСА_1, зняття з неї арешту, відчуження (переоформлення) 2/9 частини у ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на протязі одного місяця продати квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 за ціну, еквівалентну 70 000 доларам США.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 5 липня 2012 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_7 про визнання договору недійсним та стягнення збитків - відмовлено (а.с.7-9).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів суд першої інстанції виходив із того, що для оформлення купівлі-продажу нерухомого майна законом передбачена спеціальна процедура, а саме обов'язкове нотаріальне посвідчення правочину та момент виникнення права власності обумовлений вчиненням державної реєстрації, спірну розписку не можна розглядати як чинний договір чи правочин попереднього договору купівлі-продажу квартири, що дає підстави вважати отримання грошей відповідачем від позивача як недостатньою та неналежною правовою підставою їх набуття.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відносини, які склались між сторонами регулюються відповідно до ст. 1212 ЦК України, за змістом якої безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов:

а) набуття або збереження майна;

б) набуття або збереження за рахунок іншої особи;

в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого);

шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого);

обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого;

відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. ч. 1,2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу.

Зобов'язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту.

Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 657 ЦК України імперативно встановлює, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, в тому числі і квартири, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації, а вразі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації (ч.3 ст. 640 ЦК України)

Отже, чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Така ж правова позиція викладена Верховним Судом України в ухвалі від 03.06.2015 року при перегляді ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2014 року.

Суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини, визнавши розписку від 25 жовтня 2006 року, як належний та допустимий доказ у справі, дійшов правильного висновку про задоволення пред'явленого позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної, які фактично зводяться до заперечень поданих до суду першої інстанції, яким надано належну оцінку, відхиляються судом як безпідставні.

Таким чином рішення суду є законним і обґрунтованим, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 9 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді: