Справа № 203/2699/15-ц
Провадження № 2-зз/203/29/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Колесніченко О.В.,

при секретарі Науменко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську заяву ОСОБА_1 про скасування арешту на квартиру, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 з тих підстав, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2002 року у цивільній справі №2-119/2002 про визнання права власності на гараж №953 в кооперативі «Чайка» по вул. Нахімова у м. Дніпропетровську та автомобіль «Москвич-403» та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2003 року нею виконані в повному обсязі 13 вересня 2004 року, про що свідчить розписка на суму 1052,70 грн., проте Кіровський відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ накладений арешт не знято, що перешкоджає здійсненню прав заявника на належну їй квартиру.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, заявник та заінтересовані особи ОСОБА_2, АГК «Чайка», в судове засідання не зявилися, заявник клопотала у поданій через канцелярію суду заяві про розгляд заяви у її відсутності, інші особи про причини неявки суд не повідомили, що у відповідності з вимогами ч.5 ст.154 ЦПК України не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться.

Суд, розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи №1-1856/11, наявні письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.

Судом встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2001 року забезпечено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності; накладено арешт на автомобіль «Москвич-403», 1964 року випуску, днз 55-97 ДНШ, зареєстрований за ОСОБА_4 та гараж №953 в автогаражному кооперативі «Чайка», зареєстрований за ОСОБА_4

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2002 року позов ОСОБА_3 задоволений частково; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину автомобіля «Москвич-403», 1964 року випуску, днз 55-97 ДНШ, вартістю 1045,67 грн.; визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину гаражу №953 в автогаражному кооперативі «»Чайка», розташованого по вул. Нахімова у м. Дніпропетровську, вартістю 3150,90 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані з проведенням експертизи в сумі 170,90 грн.; арешт, накладений на автомобіль «Москвич-403», 1964 р.в., днз 55-97 ДНШ та гараж №953 в автогаражному кооперативі «Чайка» ухвалою суду від 24 квітня 2001 року скасовано.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2003 року рішення місцевого суду від 01 квітня 2002 року змінено; позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені; виділено ОСОБА_3 гараж №953 в автогаражному кооперативі «Чайка», розташованому в м. Дніпропетровську на вул. Нахімова, вартістю 3150,90 грн.; ОСОБА_2 виділено автомобіль «Москвич-403», 1964 року випуску, днз 55-97 ДНШ, вартістю 1045,67 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1052,70 грн.; в іншій частині рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2002 року залишено без змін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2004 року, яка не оскаржувалась і набрала законної сили, визнано ОСОБА_1 правонаступником ОСОБА_3 у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа автогаражний кооператив «Чайка-403», про визнання права власності; замінено у виконавчому провадженні про стягнення на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_2 судових витрат, повязаних з проведенням експертизи в сумі 170,90 грн., а також у виконавчому провадженні про виділ ОСОБА_3 гаражу №953 в автогаражному кооперативі «Чайка», розташованому у м. Дніпропетровську по вул. Нахімова, вартістю 3150,90 грн. ОСОБА_3 на ОСОБА_1; замінено у виконавчому провадженні про стягнення на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 грошових сум в розмірі 1052,70 грн., а також у виконавчому провадженні про виділ ОСОБА_2 автомобіля «Москвич-403», 1964 р.в., днз 55-97 ДНШ, вартістю 1045,67 грн. ОСОБА_3 на ОСОБА_1.

Також судом на підставі рішення Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ від 22 квітня 2015 року №20846252 та інформації КП «ДМБТІ» ДОР від 17 квітня 2015 року №4067 встановлено, що постановою Державного виконавця ДВС Кіровського РУЮ від 16 липня 2004 року серії АА № 136311 накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, зокрема, квартиру АДРЕСА_1, що узгоджується з даними Кіровського ВДВС Дніпропетровського РУЮ, повідомленими у листі від 05 травня 2015 року за №10105/06-41/13.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається у спосіб, визначений ЦПК та про який клопочуть такі особи на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ризик чого має бути підтвердженим достатніми фактичними даними.

Відповідно до ч.ч.6-7 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі: 1) неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини п'ятої статті 151 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

Разом з тим, за розгляду справи встановлено, що судом позов не забезпечувався у інший спосіб, окрім як визначений в ухвалі суду від 24 квітня 2001 року та вжиті заходи забезпечення скасовані рішенням суду від 01 квітня 2002 року, яке в цій частині залишено ухвалою апеляційного суду від 23 квітня 2003 року без змін та відповідно цього ж дня набрало законної сили. При цьому, судом ніколи не вживалися заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2, належну ОСОБА_1 та відповідні процесуальні рішення не ухвалювалися.

Одночасно суд відзначає, що відповідно до норм п. 8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час сплати коштів ОСОБА_1 ОСОБА_2 в сумі 1052,70 грн. відповідно до розписки від 13 вересня 2004 року, у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом виконавче провадження підлягає закінченню. Аналогічні норми містяться і в п.8 ч1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що чинна на час звернення до суду з вказаною заявою.

Наслідком завершення виконавчого провадження відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у чинній на час розгляду заяви редакції, є зняття арешту, накладений на майно боржника, скасування інших вжитих державним виконавцем заходів примусового виконання рішення, а також проведення інших дій, необхідних у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, перевіривши доводи заяви, встановивши, що судом арешт на квартиру в порядку забезпечення позовних вимог у цивільній справі №2-119/2002 не накладався, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування арешту на квартиру АДРЕСА_3 в порядку скасування заходів забезпечення позову відповідно до ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст.154, 209-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні зави про скасування заходів забезпечення позову і скасування арешту на квартиру у цивільній справі № 21-119/2002 за позовом ОСОБА_3, правонаступником якої є ОСОБА_1, до ОСОБА_2, третя особа автогаражний кооператив «Чайка», про визнання права власності - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її оголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.В. Колесніченко