Справа № 610/2896/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2015 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Тімонової В.М.,

за участі секретаря Кравцової-Єріної Ю.А.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №2 по провул. Пролетарському в м.Балаклія, Харківської області.

Під час судового засідання позивачка уточнила свої позовні вимоги, а саме просить визнати ОСОБА_2 та її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком №2 по провул. Пролетарському в м.Балаклія, Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що є власником житлового будинку № 2 по вул. Пролетарській в м. Балаклія Харківської області.

У вищевказаному житловому будинку зареєстровані: її син - ОСОБА_5, внуки: ОСОБА_3, ОСОБА_4, а також колишня невістка - ОСОБА_2.

В звязку з тим, що сімейне життя між її сином та відповідачкою не склалося, вони спочатку розійшлися, а потім після неможливості збереження шлюбу та подальших сімейних відносин розірвали шлюб. Відповідач ще деякий час проживала в спірному будинку, а потім в липні 2014 року без будь-яких пояснень забрала дітей, вивезла всі свої речі, частину меблів та переїхала проживати до ІНФОРМАЦІЯ_3. Після цього втратила будь-який інтерес до будинку, в якому зареєстрована, оскільки з моменту переїзду там не зявлялася.

Будь-яких перешкод у користуванні приміщенням їм не чинили. Ключі від будинку вона має.

З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання, знятися з реєстраційного обліку вона не бажає. На неодноразові звернення добровільно виписатись з будинку відповідачка відмовлялась.

Реєстрація відповідача в спірному будинку позбавляє можливості оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в суді пояснила, що раніше у неї з ОСОБА_5 існував спір з приводу участі у вихованні їх спільних дітей, який було вирішено у судовому порядку. Також зазначила, що діти повинні бути зареєстровані разом із матір»ю, тому вона визнає вимоги про визнання її та її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування спірним житловим будинком.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, беручи до уваги визнання позову відповідачкою, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить будинок №2 по провул. Пролетарському в м.Балаклія, Харківської області, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23 вересня 2003 року державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_6 та зареєстрованого в Балаклійському бюро технічної інвентаризації 11 листопада 2003 року (а.с.8-14).

Як вбачається з наданих копій квитанцій за сплату комунальних послуг, особові рахунки відкриті на ім.»я позивачки ОСОБА_1 (а.с.22-32).

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 та її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за адресою м.Балаклія, Харківської області, провул. Пролетарський, буд.2 підтверджується довідкою відділу ОСОБА_7 в Харківській області та наданою копією домової книги (а.с. 15-18 ) .

Згідно Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 23 травня 2014 року по справі № 610/1673/14-ц (провадження № 2/610/475/2014) шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 розірвано (а.с.21).

Як вбачається із акту обстеження від 23 березня 2015 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради ОСОБА_8, та акту обстеження від 28 серпня 2015 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради ОСОБА_9, під час проведення перевірки по факту реєстрації та фактичного проживання в будинку за адресою: м. Балаклія, пров. Пролетарський, б. 2, зареєстрована ОСОБА_2, але фактично не проживає з липня 2014 року, мешкає за іншою адресою. Особисті речі відсутні (а.с.19,20).

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням положень ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Аналогічна норма закріплена в статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним.

За нормами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, тобто прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Судом достовірно встановлено та не заперечується відповідачкою, що ОСОБА_2 та її малолітні діти не проживають у спірному домоволодінні понад один рік, а саме з липня 2014 року, майна відповідачки в будинку немає, за комунальні послуги вона не платить, витрати з утримання будинку не несе, тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 16, 316, 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64,71, 150, 156 Житлового кодексу Української РСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 та її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та її малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком № 2 по провулку Пролетарському в м. Балаклія Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 20.11.2015 року.

СУДДЯ