АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8678/15
Категорія :житлові Доповідач - Бобровський В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Бобровського В.В.,

суддів Черкасова В.В.,

Кокоші В.В.,

при секретарі Лашаковій Д.І.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про виділ в натурі частки квартири, стягнення грошової компенсації та моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_2, з урахуванням уточнення позовних вимог у червні 2015 року, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 та неповнолітньої на той час його доньки ОСОБА_6, про стягнення у рівних частках грошової компенсації вартості 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 (колишня адреса на час приватизації у 1999 році квартира АДРЕСА_1) у розмірі по 21399 грн. з кожного; про стягнення з кожного по 1750 грн. компенсації моральної шкоди, заподіяної позбавленням його права на користування власним житлом та припинення його права власності на цю, 1/5 частину квартири.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що разом з відповідачами приватизували вказану квартиру, яка належала їм, згідно свідоцтва про право власності на житло від 15 лютого 1999 року на праві спільної сумісної власності.

Зазначивши, що рішенням суду від 27 листопада 2001 року шлюб між ним та ОСОБА_3 розірвано та через конфлікти з відповідачами рішенням Кулиничівської селищної ради № 187 від 12.06.2008 року надано дозвіл на відкриття на нього окремих особових рахунків,а рішенням суду від 03 вересня 2013 року визначені частки кожного із співвласників квартирі по 1/5 її частини, вартістю за експертним висновком від 27 травня 2015 року у розмірі 85596 грн. та те. що через перешкоди з боку відповідачів це рішення суду в частині його вселення не виконане та те, що виділ його частки в натурі технічно не можливо, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі заперечували проти позову ОСОБА_2 з посиланням на неможливість за їх майновим станом на виплату грошової компенсації за частку позивача та на те, що вони не перешкоджають йому у користуванні їх квартирою, який має інше житло на праві власності та те, що він ухилявся від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на неповнолітньою доньку ОСОБА_6

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2015 року у позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на підставність і обґрунтованість позову, залишення його позовних вимог судом без задоволення в порушення норм матеріального і процесуального права, рішення районного суду просить скасувати, позовні вимоги задовольнити.

Дослідивши матеріали справи , перевіривши доводи апеляційної скарги та заперечення проти них, колегія відповідно до положень ст..308 ЦПК України вирішила апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити з наступного.

За правилом ч.1 ст..60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню.

Суд, за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, та при ухваленні рішення за ч.1 ст.214 цього Кодексу вирішує питання про наявність обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

По справі, згідно наданих доказів встановлено та не оспорюється те, що квартира АДРЕСА_2 належить у відповідності до рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 вересня 2013 року сторонам на праві спільної часткової власності й частки кожного складає 1/5 вартості 85596 грн. за висновком судової будівельно-технічної експертизи Харківського НДІСЕ ім..засл.проф.М.С.Бокаріуса, а також те, що виділ частки , що належить ОСОБА_2 у праві власності технічно неможливо.

Згідно до положень ст..358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном. що є їхньою спільною частковою власністю та кожен має право на надання йому у володіння та користування тієї частини майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної сумісної власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном. відповідної матеріальної компенсації, у вигляді за ч.2 ст.364 цього Кодексу грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Вирішуючи справу у відповідності до положень ст..365 ЦК України про припинення права власності за умови попереднього внесення позивачем вартості частини на депозитний рахунок суду на частку у спільному майні, що допускається за вимогою інших співвласників у випадках якщо така частка є незначною і не може бути виділена в натурі, спільне володіння і користування майном є неможливим та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, суд за аналогією закону на підставі ч.1 ст.8 цього Кодексу, дійшов правильного висновку про залишення позову ОСОБА_2 без задоволення в частині вимог про стягнення компенсації, з урахуванням загальних засад цивільного законодавства про справедливість, добросовісність та розумність сторін у цивільних правовідносинах та безпідставності його вимог про відшкодування моральної шкоди, оскільки його звернення до органів внутрішніх справ протягом 2011-2014 років про порушення права на користування житлом у спірній квартирі визнавались безпідставними.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про підставність і обґрунтованість заявлених ним позовних вимог через перешкоди відповідачів у його вселенні у спірну квартиру та неможливість виділу його частки у натурі, колегія відхиляє як такі, що не спростовують правильності висновку суду, оскільки рішення суду про його вселення виконане державною виконавчою службою будь-які перешкоди у проживанні не підтверджені висновками органів внутрішніх справ.

Окрім цього із матеріалів справи вбачається. що він є співвласником квартири у смт.Буди Харківського району Харківської області на підставі договору купівлі-продажу від 10 серпня 2011 року, а вироком Харківського районного суду Харківської області від 30 липня 2014 року його засуджено за ухилення від сплати аліментів на доньку ОСОБА_6, яка є співвласником спірної квартири.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення судом ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави до скасування або зміни цього рішення та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 у справі відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 304, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після проголошення але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.В.Бобровський

судді В.В.Черкасов

В.В.Кокоша