Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Кириченко Д. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом 18.12.2014 року мотивуючи тим, що 12.12.2012 року він ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_3 уклали з відповідачем ОСОБА_2 договір довічного утримання, який був завірений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. Згідно даного договору відповідач взяла на себе зобов'язання довічно утримувати його та його дружину, забезпечувати їх щоденним триразовим калорійним харчуванням, доглядом, всім необхідним, медикаментами. Вартість матеріального забезпечення визначена в договорі у розмірі 3000 грн., тобто по 1500 грн. на кожного. Натомість він з дружиною передали відповідачу у власність по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1, що належала їм на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданого 10.07.2000 року. На даний час відповідач не виконує взяті на себе обов'язки передбачені договором, не звертає уваги на його потреби і стан здоров'я, не забезпечує його харчуванням, медикаментами. Необхідною допомогою, і взагалі відмовляється доглядати за ним. Після смерті дружини відповідач жодного разу не провідала його і взагалі дуже погано до нього ставиться. Розірвати договір в добровільному порядку відповідач відмовляється, а документи на квартиру про право власності на неї тримає у себе і відмовляється віддавати. Позивач просить в порядку ст.ст. 755,756 ЦК України розірвати договір довічного утримання укладений ним та його дружиною з відповідачем 12.12.2012 року завірений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. та повернути сторони в первісний стан.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Представник позивача, за довіреністю у справі, ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав, просив розірвати договір довічного утримання укладений ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_3 з ОСОБА_2 12.12.2012 року завірений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. та повернути сторони в первісний стан та пояснив, що відповідач не виконувала умови договору та надав до суду письмові пояснення по справі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, надала до суду письмові заперечення проти вимог позивача та просила відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

Представник відповідача, за довіреністю у справі, ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в задоволенні вимог позивача в повному обсязі.

Суд, заслухавши осіб, які приймають участь у розгляд справи, покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З урахуванням положень статей 55, 124 Конституції України та відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України і ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, проте лише за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а юрисдикція судів поширюється на всі відносини, що мають правовий характер.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Відповідно до ст. 755 ЦК України, Договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

12.12.2012 року між позивачем ОСОБА_1, його дружиною ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір довічного утримання ( далі - Договір), посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 2343. ( а.с.44-48).

Відповідно до даного Договору, «Відчужувачі» - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 передали кожен по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 яка належала їм на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло « 29755, виданого 10.07.2000 року комунальною службою приватизації державного житлового фонду міста Біла Церква, записаного в реєстрову книгу № 120 за № 13289, а «Набувач» - ОСОБА_2 отримала у власність зазначену квартиру взамін чого зобов'язалась забезпечувати "Відчужувачів» утриманням та доглядом довічно на умовах даного договору.

Згідно п. 1.6 Договору «Відчужувачі» передають квартиру «Набувачу» 15.12.2012 року. Сторони домовились про символічну передачу квартири, а саме: прийняття «Набувачем» від "Відчужувачів» ключів від квартири та технічного паспорта на неї, що свідчить проте, що передача квартири відбулась.

В судовому засіданні позивач підтвердив обставини укладення договору, отримання відповідачем технічного паспорта на квартиру та ключів, які на момент укладення договору вже були у її матері, оскільки вона доглядала за квартирою на його та покійної дружини прохання. Дані обставини також узгоджуються з показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Тому, посилання представника позивача на те, що відповідач викрала з квартири документи на квартиру та ключі є безпідставними.

Представник позивача обґрунтовуючи вимоги зазначив, що відповідач виконувала умови Договору в перші 6- 7 місяців після його укладення, а потім неналежно ставилась до своїх обов'язків.

Однак, дані обставини спростовуються показами позивача, який зазначив, що відповідач виконувала належним чином обов'язки за Договором з грудня 2012 року по грудень 2013 року, що також підтверджено копією розписки від 15.06.2013 року ( а.с.21) та показами свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_15

Позивач та представник позивача в судовому засіданні зазначили, що відповідач неналежно відносилась до своїх обов'язків починаючи з 2014 року, рідко прибирала в квартирі, не сплачувала їм з дружиною по 1500 грн. на кожного щомісяця, не купувала ліки та продукти, крім овочів та зелені, 18.06.2014 року ОСОБА_3 сильно посварилась із відповідачем по телефону і сказала що треба розірвати Договір з відповідачем.

Відповідно до п. п.2.1 Договору, матеріальне забезпечення з утримання ( догляду), яке щомісячно має надаватись «Набувачем» «Відчужувача» оцінюється сторонами у сумі 3000 грн., за їх взаємною згодою, тобто по 1500 грн. на кожного «Відчужувача».

Утримання ( догляд) визначаються сторонами у вигляді: а) забезпечення «Відчужувачів» житлом шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у кімнаті житловою площею 17,3 кв.м., у відчужуваній квартирі. У обох сторін є право користування допоміжними приміщеннями квартири; б) забезпечення щоденним триразовим калорійним харчуванням ( сніданок, обіді вечеря), вартість продуктів становить 1000 грн. на місяць на кожного з «Відчужувачів»; в) надання побутових послуг ( прання постільної білизни - один раз на 14 днів, ремонт побутової техніки тощо), оцінюється сторонами у сумі 100 грн. на місяць на кожного з «Відчужувачів»; г) забезпечення належними лікувальними засобами а підставі виданих лікарями рецептів на середню суму 400 грн. на місяць на кожного з «Відчужувачів». Уразі смерті одного з «Відчужувачів», набувач має забезпечувати утриманням (доглядом) другого з подружжя в розмірі, який встановлений у п.2.2 цього договору на одного з подружжя.( п.п. 2.2., п.п.2.3 Договору).

Отже, відповідно до Договору, відповідач зобов'язалась надавати позивачу та його дружині утримання ( догляд) у вигляді послуг, оцінених сторонами по 1500 грн. на кожного «Відчужувача», а не надання коштів в розмірі 3000 грн. щомісячно.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ( а.с.100), ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 померла.

Отже, смерть «Відчужувача» майна є однією з умов припинення дого¬вору довічного утримання і є юридичним фактом, що припиняє договірні відносини.

Позивач та його представник в судовому засіданні обґрунтовуючи вимоги посилаються також на те, що ОСОБА_3 померла внаслідок сварки з відповідачем, однак до суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження даних обставин.

П 3.1 Договору передбачено право «Відчужувачів» вимагати своєчасного та повного здійснення утримання від набувача згідно п.2 цього Договору. Вимагати розірвання договору та повернення квартири у разі невиконання або неналежного виконання «Набувачем» своїх обов'язків за цим Договором.

Однак, позивачем не надано до суду доказів, що ОСОБА_3 вимагала від відповідача своєчасного та повного здійснення утримання чи розірвання Договору в зв'язку з неналежним його виконанням.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_16, ОСОБА_17 показали, що ОСОБА_3 жалілась на відповідача, казала що вона не допомагає їм з чоловіком, однак дані покази не узгоджуються з показами позивача, який зазначив що в період дії Договору вони з дружиною подарувати відповідачу коштовності, побутові речі,посуд та допомогли купити автомобіль, який оформлено на відповідача згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 06.06.2014 року ( а.с.101).

Як вбачається з матеріалів справи ( а.с.22-26) відповідач ОСОБА_2 займалась похованням ОСОБА_3, оплатила поминальний обід в розмірі 1950 грн., придбала необхідні речі на суму 1205 грн., що також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14

З квитанцій наданих відповідачем ( а.с.27-31) вбачається, що вона проводила оплату житлово - комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 за період з лютого 2014 по січень 2015 року.

Однак дані квитанції про сплачу комунальних послуг на думку суду, не можуть бути достатніми доказами, підтверджуючими належне виконання відповідачем умов договору довічного утримання, оскільки квартира з 12.12.2012 року належала їй, через що вона зобов'язана сплачувати комунальні послуги .

Згідно товарних чеків та квитанцій від 21.01.2015 року та від 24.01.2015 року ( а.с.32,33), що узгоджується з поясненнями позивача, встановлено, що ОСОБА_2 купувала ліки ОСОБА_1 за призначенням лікаря в період перебування позивача в лікарні, на загальну суму 533,69 грн.

Як зазначив в судовому засіданні позивач та підтвердив свідок ОСОБА_7 відповідач не мала можливості зайти до квартири з лютого 2015 року, оскільки в період знаходження його у лікарні було змінено замок, а відносини з відповідачем у нього погіршились після 40 днів після смерті дружини.

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в частині розірвання договору довічного утримання ( догляду) укладеного 12.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2344, оскільки позивачем заявлено вимогу про розірвання договору,а відповідачем не доведено в судовому порядку належне виконання усіх обов'язків за Договором щодо утримання позвиача. В частині розірвання договору довічного утримання ( догляду) укладеного 12.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2344 суд відмовляє, оскільки за життя «Відчужувач» не заявляла вимог до відповідача про розірвання договору внаслідок неналежного його виконання, а в судовому засіданні доведено, що відповідач до смерті ОСОБА_3 належним чином виконувала обов'язки за Договором.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, пропорційно до задоволених вимог суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі в розмірі 125 грн.

Керуючись ст.ст. 15,16,755,756 ЦК України, ст.ст. ст.ст. 3,10,11,57,60,61,88,212-215,296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання ( догляду) укладений 12.12.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., зареєстрований в реєстрі за № 2344.

В частині розірвання договору довічного утримання ( догляду) укладеного 12.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Якименською Л.Л., зареєстрованого в реєстрі за № 2344 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 125 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко