Справа № 234/4045/15-ц
Провадження № 2/234/2399/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 травня 2015 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:
судді Марченко Л.М.,
при секретарі Овчаровій Ю.Д.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Краматорського міського суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 24.12.1993 року позивачка є власником будинку АДРЕСА_1. У зазначеному будинку зареєстровані: донька позивачки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 13.09.2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 шлюб було розірвано. Відповідач з 2012 року за вказаною адресою не проживає, житлом не користуються, власних речей там не зберігають, обов'язки по утриманню житла не здійснює, однак в добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджають позивачці вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Просить суд винести рішення, яким визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Була не проти винесення по справі заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з'явився за невідомою суду причиною, про час слухання справи повідомлявся належним чином, заяв або заперечень на позов не надав.
Зі згоди позивача, відповідно до ст.224 ЦПК України судом ухвалено про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Позивача та відповідачів вона знає. Їй відомо, що приблизно з грудня 2012 року відповідач ОСОБА_2, колишній чоловік позивачки, не проживає у АДРЕСА_1. Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідача за цією адресою. Відповідач за власним бажанням виїхав в інше місце проживання.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що є сусідкою позивачки. Позивача та відповідачів вона знає. Їй відомо, що ОСОБА_2 колишній чоловік позивачки, приблизно з літа 2013 року у будинку АДРЕСА_2 не проживає. Позивачка не чинила перешкод у проживанні відповідачів за цією адресою. Відповідачі за власним бажанням виїхали в інше місце проживання.
Суд, дослідивши позов, надані докази - договір дарування жилого будинку від 24.12.1993 року, копію свідоцтва про шлюб, з якого вбачається, що позивачка змінила при реєстрації шлюбу прізвище з «ОСОБА_1» на прізвище чоловіка «ОСОБА_1», копію витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, з якого вбачається, що ОСОБА_1 власник будинку АДРЕСА_1, копію заочного рішення від 02.09.2011 року, яким шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст.386, 391 ЦК України, власник має право звертатися з до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач з 2012 року не користуються житлом - будинком АДРЕСА_1, який належить на праві приватної власності позивачці, а також не користуються до теперішнього часу, власних речей там не зберігає, обов'язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратили право користування вказаним житлом.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації.

Керуючись ст.ст. 8,14,15,215,223-233 ЦПК України, ст.ст.156,160 ЖК України, ст. ст. 317, 386,391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житлом - будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Краматорським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Марченко