Справа № 212/7103/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Борис О.Н., з участю секретаря Хазієвої Т.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю , виселення та зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, яку у подальшому уточнив , та просив усунути йому перешкоди у користуванні власністю квартирою № 74 , що розташована у будинку № 22 на мікрорайоні 4 Зарічному у м. Кривому Розі Дніпропетровської області , шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що він є єдиним власником спірного житла, у помешканні інших зареєстрованих осіб не має. Він є інвалідом другої групи, має вади мовлення, порушена координація руху, чим колишня дружина ОСОБА_5 скористалась та у жовтні 2013 року самовільно вселила до вказаного помешкання свого рідного брата - відповідача по справі ОСОБА_3 З вказаного часу позивач позбавлений можливості володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном, оскільки відповідачі чинять йому перешкоди, доступу до помешкання у нього не має.

Відповідачем ОСОБА_3 подана зустрічна позовна заява, у якій він просить визнати за ним право користування квартирою № 74 , що розташована у будинку № 22 на мікрорайоні 4 Зарічному у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, що належить позивачу ОСОБА_1 Обґрунтовуючи зустрічні вимоги зазначив, що за договором найму ОСОБА_1 зобовязується надати наймачеві ОСОБА_4 у володіння й користування квартиру за адресою: мікрорайон 4-й Зарічний АДРЕСА_1, м. Кривий Ріг, для постійного проживання в ньому лише за оплату комунальних послуг на строк 5 років до 01.04.2018 року. Відповідно до п.1.3 Договору крім Наймача ОСОБА_4 в квартирі будуть постійно проживати наступні громадяни: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали у повному обсязі , просили задовольнити , посилаючись на обставини викладені у позовні заяві та письмових поясненнях, у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_5 за первісним позовом, діюча також як представник відповідача ОСОБА_4 за первісним позовом та представник третьої особи ОСОБА_4 за зустрічним позовом , проти позовних вимог ОСОБА_1 не заперечувала , вказала, що житло ОСОБА_1 їй взагалі не потрібно , мешкати у квартирі ОСОБА_1 вона не мала та не має бажання , оскільки вони у встановленому порядку розлучені , у неї є власне житло , вона матеріально забезпечена. Що стосується прав третьої особи її дочки ОСОБА_4 пояснила, що дочка разом з неповнолітніми двома дітьми мешкає разом з нею за адресою : АДРЕСА_2, вона як бабуся , опікується цими дітьми , а дочка перебуває у розшуку, на проживання у житлі позивача також не претендує.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що у листопаді 2013 року їй зателефонувала тітка ОСОБА_8 і повідомила , що до неї прийшов ОСОБА_1 і просить допомоги, оскільки його дружина ОСОБА_5 довела його до хворобливого стану, забрала усі документи , що стосувались особи та права власності на житло. При відвідуванні квартири № 74 у будинку 22 на 4 Зарічному у м. Кривому Розі було зясовано, що у ній знаходиться ОСОБА_3 брат ОСОБА_5, який на усі вимоги квартиру не покидав. Після цього спільно звертались до відділу міліції, Пенсійного Фонду для поновлення документів.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що у листопаді 2013 року до її помешкання прийшов племінник ОСОБА_1 у брудному одязі та хворобливому стані та повідомив , що його дружина ОСОБА_5 жорстоко з ним поводилась, знущалась , не годувала, забрала усі документи щодо особи та на власність, які у подальшому були поновлені. З 2013 року по цей час ОСОБА_1 мешкає з неї, оскільки доступу до своєї квартири немає, у ній проживають родичі його бувшої дружини ОСОБА_5

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до суду не з`явились, заперечень до суду не направляли.

Заслухавши сторони , свідків, дослідивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню у повному обсязі, зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Встановлюючи правовідносини між сторонами суд дійшов наступного.

Позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить квартира за адресою: мікрорайон 4-й ЗарічнийАДРЕСА_3, м. Кривий Ріг, що підтверджується договором купівлі-продажу від 30.08.2002 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с. 8) , у квартирі крім позивача ніхто не зареєстрований ( довідка а.с.9).

Позивач є інвалідом другої групи, має порушення координації рухів, вади мовлення, загальна немощність, які мають місце у звязку з захворюванням досить суттєво впливають на рівень та спосіб життя позивача ( а.с.6).

З пояснень свідків встановлено , що колишня дружина позивача ОСОБА_5, з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.11.2012 року по 04.06.2014 року, повністю ізолювала його від зовнішнього світу, закривши його у березні 2013 року в приміщенні кухні квартири за адресою: вул. Коротченко, 17/67, м. Кривий Ріг. Восени 2013 року позивач ОСОБА_1 залишив це помешкання , притулок йому надали його родичі ОСОБА_8 та ОСОБА_7, у якої позивач проживає.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що допомогла ОСОБА_1 звернутися до правоохоронних органів з приводу викрадення у нього колишньою дружиною ОСОБА_5 наступних документів: права власності на квартиру за адресою: 4-й мкр. Зарічний, 22/74, м.Кривий Ріг, паспорту, ідентифікаційного номеру, трудової книжки, пенсійного посвідчення, посвідчення водія, ощадної книжки, що підтверджується відповіддю начальника Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області.

Як убачається з матеріалів справи право власності на квартиру позивачем поновлювалося. 01.04.2014року державним нотаріусом Другої Криворізької нотаріальної контори ОСОБА_9 позивачу виданий дублікат договору купівлі-продажу квартири, після чого Державною Реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області 14.04.2014 року здійснена державна реєстрація квартири, новий паспорт позивач отримав 25.03.2014року у Жовтневому РВ Криворізького УМВС України в Дніпропетровській області.

У квартирі позивача відповідач по справі ОСОБА_3 зберігав наркотичні засоби, що стало підставою санкціонованого обшуку , на підставі Ухвали слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20.06.2014 року , на даний час відповідач ОСОБА_3 засуджений за вчинення крадіжки та зберігання наркотичних засобів.

Борг по оплаті за житлово-комунальні послуги постійно збільшується, що підтверджується довідками з Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби.

10.06.2015 року ПАТ «Криворіжгаз» складений акт-претензія відносно позивача, у якому зазначено, що їх підприємство не може перевірити газове обладнання за адресою: мікрорайон 4-й Зарічний, 22/74, м. Кривий Ріг, тому що в квартиру не допускають ні власника, ні ПАТ «Криворіжгаз» (копія акту).

Відповідачі самовільно у квітні 2013 року вселилися до квартири позивача ОСОБА_1, обґрунтовуючи правомірність свого вселення договором найму від 01.04.2013року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Відповідно до Постанови Пленуму ВСС України №5 від 07.02.2014року «Про судову практику по справам про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; статті 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 року Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Незалежно від волі інших осіб власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з акту, який міститься в матеріалах справи (а.с. 10), мешканці будинку № 22 на мікрорайоні 4-й Зарічний в м. Кривому Розі підтверджую факт проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі та той факт, що відповідач чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належним йому майном. Підписи мешканців будинку засвідчені начальником дільниці ТОВ УЮТ-2011.

Крім того , як встановлено з медичних документів, досліджених під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 є хворою людиною з другою групою інвалідності з діагнозом «дисметаболическая, токсическая энцефалопатия со спастическим тетрапарезом до выраженного справа, выраженным вести було-мозжечковым синдромом, антено-вегетативным и антено-невротическим синдромами, нарушение функций головного мозга. НФСД 2-3 ст.» , хворіє з 2009 року.

Суд дійшов висновку, що відповідачі за первісним позовом без законних підстав проживають у квартирі, яка на праві власності належить позивачу ОСОБА_1, за комунальні послуги не сплачують, що підтверджується довідкою з Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби у матеріалах справи. ОСОБА_1 позбавлений можливості здійснювати право користування, володіння та розпорядження квартирою, що суперечить ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України. Що стосується зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідач ОСОБА_3 надав суду копію договору найму квартири від 01.04.2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Згідно з п.1.1 Договору Наймодавець зобовязується надати Наймачеві ОСОБА_4 у володіння й користування квартиру за адресою: мкрн. 4-й Зарічний, 22/74, м. Кривий Ріг для постійного проживання в ньому лише за оплату комунальних послуг на строк 5 років до 01.04.2018року

Відповідно до п.1.3 Договору крім Наймача в квартирі будуть постійно проживати наступні громадяни: ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6

Після підписів Наймодавця та Наймача дописані прізвища ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6, що свідчить про те, договір ними не підписувався.

Даний договір є нікчемним, у звязку з тим, що він не посвідчений нотаріально та не здійснена його державна реєстрація.

Крім того, у звязку з тим, що Договір нотаріально не посвідчений він є неукладеним.

Відповідно до ч.2 ст.793 ЦК України, якою визначена форма договору найму будівлі або іншої капітальної споруди: договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Ст.220 ЦК України встановлені правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору.

Відповідно до ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Ст.640 ЦК України визначений момент укладення договору. Згідно з ч.3 даної статті: договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ч.1 ст.794 ЦК України право користування нерухомим майном, яке виникає на підставі договору найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки, підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Ст.236 ЦК України визначений момент недійсності правочину, згідно з якою:

1. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

2. Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Тому даний договір ніяких прав та обовязків для сторін не породжує.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє , користується і розпоряджається належним йому майном , на свій розсуд.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ст.383 ЦК України власник житлового будинку , квартири, має право використовувати помешкання для власного проживання , проживання членів своєї сім`ї , інших осіб.

Суд дійшов висновку що зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Позивач ОСОБА_1 відповідач за зустрічним позовом, заперечуючи проти позовних вимог, вказав, що вважає їх необґрунтованими. Свої доводи обґрунтував тим, що він є єдиним власником спірної квартири , бажає проживати, користуватись та розпоряджатись помешканням на власний розсуд, а тому ОСОБА_3 не має права на користування вказаною квартирою , оскільки цим створюються перешкоди для володіння та розпорядження квартирою її власнику.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом , звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків , зокрема, є:1) договора та інші правочини;2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної , творчої діяльності; 3) завдання майнової ( матеріальної ) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Кожна особа має право на судовий захист. Захист же цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та обов`язків дається в ст. 16 ЦК України. Як правило власник порушеного права може скористатись не будь - яким , а цілком конкретним способом захисту цього права.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін , третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Частиною 4 ст. 60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ на має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в сукупності.

Так, згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини , які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Суд дійшов висновку , що проживання відповідачів у спірній квартирі є незаконним, та таким, що порушує право власності позивача ОСОБА_1

Таким чином, виходячи з меж позовних вимог, враховуючи, що спірна квартира належить ОСОБА_1, а тому ОСОБА_3 не має права користування вказаною квартирою.

Оскільки при зверненні до суду позивачами не сплачено судовий збір, суд, відповідно до ст.88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з кожного по 243,60 грн, на користь держави. Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 являються інвалідами, в силу ЗУ «Про судовий збір» звільненні від сплати судового збору, тому суми судового збору, які підлягають стягненню з ОСОБА_3, суд компенсує за рахунок держави. Що стосується витрат на правову допомогу, які були понесені позивачем ОСОБА_1, то вони підлягають стягненню з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 212, 215 Цивільного процесуального кодексу України 317,319,321,328,391 Цивільного кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю , виселення задовольнити у повному обсязі.

Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю квартирою № 74 , що розташована у будинку № 22 на мікрорайоні 4 Зарічному у м. Кривому Розі Дніпропетровської області , шляхом виселення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права користування житловим приміщенням, третя особа ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 487 грн 20 коп, 487 грн 20 коп щодо вимог немайнових вимог ОСОБА_1, ОСОБА_3 компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати , повязані з оплатою правової допомоги адвоката по 840 грн , з кожного.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту проголошення . У разі якщо рішення було постановлено без участі особи , яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О. Н. Борис