АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
№ 22-ц/796/6280/2015 Головуючий у 1-й інстанції: Букіна О.М.
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Крижанівської Г.В.,

- Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року закрито провадження в справі.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У мотивування вимог зазначає, що провадження в справі про визнання Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» боржником порушено 26 вересня 2012 року, тобто до набрання чинності Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (зазначений Закон у новій редакції), тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про припинення провадження у справі з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» чітко визначена процедура звернення кредитора до боржника та визначена процедура розгляду відповідних спорів саме господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможна з огляду на таке.

Судом встановлено, що 04 лютого 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2015 року відкрито провадження в справі (а.с. 29).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.09.2012 року порушено провадження у справі №Б13/115-12 за заявою приватного підприємства «Пітик» до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» про банкрутство (а.с. 60).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 07.05.2013 № 709/0/4-13 «Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника» зауважує, що у зв'язку з набранням чинності Законом України від 22 грудня 2011 року №4212-VI «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» вказаний Закон викладено в новій редакції. Закон набрав чинності 19 січня 2013 року (за винятком окремих його положень).

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» статтю 12 ГПК України доповнено пунктом 7, відповідно до якого до підвідомчості господарських судів віднесено зокрема справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство.

Відповідно до Закону України від 2 жовтня 2012 року №5405-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання господарських зобов'язань» розділ Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» доповнено пунктом 1-1, яким визначено, що положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, суд першої інстанції мав враховувати положення пункту 1-1 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», вимоги ст. 15 ЦПК України, ст. 12 ГПК України та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року, не впливають на визначення юрисдикції справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, і їх слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, справа про банкрутство Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг» порушена 26 вересня 2012 року,тобто до набрання Закону України від 22 грудня 2011 року № 4212-VІ «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому справа за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства оборони України «Білоцерківський військовий торг», третя особа: Міністерство оборони України, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди має розглядатися в порядку цивільного судочинства.

У силу п.п.3, 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, а саме, скасування оскаржуваної ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки порушені трудові права позивача підлягають судовому захисту у відповідності з вимогами цивільного процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: