Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/198/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Чередніченко Н.П.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Рубан С.М.,

Желепи О.В.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року залишено без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит», третя особа: ОСОБА_4 про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивачі просять скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, не відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначають, що судом не взято до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313 «Про затвердження правил побутового обслуговування населення». Судом не взято до уваги те, що жодного письмового та усного повідомлення про неможливість подальшого зберігання речей ні від відповідача, ні від третьої особи позивачі не отримували; про перерахування на депозит нотаріальної контори на ім'я позивачів коштів від реалізації килима позивачі не повідомлялись. Судом також не взято до уваги надані фотографії, а також оригінал квитанції, яку видав відповідач при здачі килимів, у тому числі і спірного, із зазначенням їх розмірів. На квитанції зазначається номер, який збігається з номером на бірці, що прикріплюється до речей, які здає клієнт. На тих килимах, що у подальшому позивачам видавали за їх, бірка з номером, який би збігався з номером, зазначеним у квитанції, була відсутня.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і це було встановлено судом, що 06 серпня 2008 року позивач ОСОБА_3 здала для проведення хімічної чистки сім килимів до приймального пункту ПАТ «Оксамит», про що їй була видана квитанція №707248, у якій зазначено у графі «кількість речей» - 7одиниць, у графі «оцінка речі» - 50%, а також вказані розміри кожного з килимів, вартість робіт - 610 грн..

Речі були прийняті і квитанція оформлена та видана квитанція третьою особою в справі ОСОБА_4, який діяв на підставі договору про спільну діяльність від 1 січня 2008 року, що був укладений ФОП ОСОБА_4 з ВАТ «Підприємство хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра «Оксамит».

Із зазначеного договору вбачається, що його сторони домовились про співробітництво по наданню послуг хімчистки, при цьому на ОСОБА_4 був покладений обов'язок організувати прийом речей від населення згідно прейскуранту, наданого фабрикою, а відповідач - організувати обробку речей у встановлені строки і якісно, згідно ДСТУ, доставку їх з приймального пункту та на приймальний пункт.

Відповідно до пояснень сторін, позивачі тривалий час - біля двох років на підставі усної домовленості з приймальником не забирали килими з хімчистки, оскільки проводили в квартирі капітальний ремонт.

В 2010 році позивачам було повернуто 6 килимів, один килим, який зазначений у квитанції, розміром 3,4 м х 2,4 м, повернутий не був.

Від отримання килима, який їй видавався ОСОБА_4, позивачі відмовились, стверджуючи, що цей килим їм не належить.

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, просили постановити рішення, яким на підставі ст. ст. 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 1166, 1192, 1212 ЦК України стягнути з відповідача ПАТ "Підприємством хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра "Оксамит" килима в сумі 140 000 грн., який не повернуто після хімчистки. Крім того, просили стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., яку їм завдано внаслідок неповернення їм відповідачем килима, який має не тільки матеріальну вартість, а є пам"ятною річчю.

Відповідач позов не визнав, його представник просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його необґрунтованість .

Третя особа ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав, пояснив, що ним в серпні 2008 року було прийнято на проведення хімічної обробки сім килимів у позивачів по справі. Тривалий час, більше двох років, позивачі килимами не цікавилися, потім забрали тільки п"ять килимів, згодом забрали ще один килим, а один килим, який залишився, позивачі відмовилися забирати, вказуючи, що цей кили їм не належить. Цей килим і зараз є в наявності, проте позивачі відмовляються його отримувати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову до ПАТ "Підприємством хімічної чистки, фарбування одягу та обробки хутра "Оксамит" судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що позивачами не доведено, що втрата речі відбулась з вини відповідача. З матеріалів справи вбачається, що прийом речей, оформлення квитанції здійснювалось третьою особою ОСОБА_4, який з відповідачем у трудових відносинах не перебував, діяв відповідно до умов договору про спільну діяльність, яким визначено його обов'язок організувати прийом речей від населення. Крім того, відповідно до пояснень позивачів, домовленість про зберігання речей після хімічної чистки у зв'язку з проведенням ремонту в квартирі , була у позивачів саме з третьою особою ОСОБА_4

Судова колегія не погоджується і посиланнями в апеляційній скарзі на те, що судом не взято до уваги невиконання відповідачем вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1994 року № 313 «Про затвердження правил побутового обслуговування населення», якою визначено, що у разі неявки замовника за отриманням виробу виконавець має право через шість місяців після визначеного угодою терміну виконання замовлення і після дворазового письмового нагадування реалізувати виріб, а отримані від реалізації внести на депозит нотаріальної контори на ім'я замовника, оскільки строк виконання замовлення у квитанції зазначений не був, за поясненнями позивачів було погоджено з ОСОБА_4, що речі будуть зберігатись після проведення хімчистки протягом строку проведення ремонту, здані позивачами для хімчистки речі не реалізовувались, отже нагадування позивачам не направлялись, гроші від реалізації речей на депозит нотаріальної контори не вносились..

Доводи скарги про те, що судом не взято до уваги надані фотографії килима до здачі його в хімчистку, судова колегія відхиляє та погоджується з висновком суду про те, що фотографії надані позивачами, як доказ того, що саме зображений на них килим було здано в хімчистку в 2008 році, не є достатнім доказом на підтвердження позовних вимог до відповідача.

На думку судової колегії, позивачами також не доведено те, що їм не належить килим, який вони відмовились одержувати, оскільки лише відсутність бірки з номером, який би збігався з номером, зазначеним у квитанції, з урахуванням того, що інші ознаки речі не зазначені у квитанції, не свідчить про те, що позивачам було запропоновано інший килим.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: