УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, Кам'янської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, третя особа - відділ Держземагентства у Софіївському районі Дніпропетровської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він з 03 січня 1979 року по 09 вересня 1996 року був членом КСП ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області.

На день отримання господарством державного акта на право колективної власності на землю серії НОМЕР_1 від 17 січня 1996 року позивач входив до числа його членів і мав право на земельну частку (пай), але не був внесений до списку членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай).

У листі від 21 грудня 2012 року ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначено, що у списки членів КСП ім. Ульянова Софіївського району с. Вишневе, які знаходяться в архівному примірнику Науково-технічної документації по роздержавленню земель та виготовленню державних актів на право колективної власності на землю і право постійного користування землею КСП ім. Ульянова Софіївського району, яка розроблялася у 1995 році, ОСОБА_4 включений під № 44. Технічна документація по паюванню земель колективної власності КСП ім. Ульянова Софіївського району виготовляюсь в 1997-1998 роках і в списках членів КСП на видачу сертифікатів на право на земельну частку (пай), затверджених у січні 1997 року виконкомом Кам'янської сільської ради та засіданням правління КСП, ОСОБА_4 відсутній.

Позивач неодноразово звертався до керівництва КСП ім. Ульянова із заявою про виділення йому земельної частки (пай), але йому відмовляли, пояснюючи, що права на отримання сертифіката на право на земельну частку (пай) в нього не має, так як відповідно до протоколу № 39 засідання правління КСП ім. Ульянова від 09 вересня 1996 року його виключено з членів КСП.

Враховуючи, що про порушення свого права позивач дізнався тільки 21 грудня 2012 року, тому пропустив строк для звернення до суду з поважних причин, ОСОБА_4 просив суд поновити йому строк позовної давності для подання заяви про визнання права власності на земельну частку (пай); визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 8,02 умовно кадастрових гектарів та зобов'язати Софіївську РДА виділити йому земельну частку площею 8,02 умовно кадастрових гектарів в натурі на місцевості із земель запасу чи резерву, визначену для членів КСП ім. Ульянова Софіївського району Дніпропетровської області.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач має право на земельну частку (пай), але пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі, та не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску процесуального строку на звернення до суду.

Доводи касаційної скарги щодо початку перебігу строку позовної давності у грудні 2012 року, оскільки про своє порушене право позивач дізнався з листа ДП «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 21 грудня 2012 року не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Інші доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи, та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня