У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом у якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на: 3/4 частини трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,58 кв.м, вартість якої на теперішній час складає 1 025 290 грн; 3/4 земельної ділянки площею 0,0526 га, що знаходиться в селі Михайлівка-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Садівник», кадастровий номер НОМЕР_1, надану для ведення садівництва, вартість якої на теперішній час складає 53 402 грн 74 коп. Також просила виділити відповідачу та визнати за ним право власності на 1/4 частини вказаної квартири та 1/4 частини вказаної земельної ділянки.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вказана квартира була придбана сторонами під час шлюбу, за спільні кошти, а також за кошти, які сторонам передав батько позивача та рідний брат, у сумі 10 000 доларів США, за умови, що вона не буде претендувати на квартиру батька.

Крім того, на утриманні позивач перебувають двоє малолітніх дітей, які залишилися проживати з нею після розірвання шлюбу. Позивач вказувала, що розмір присуджених аліментів у сумі 2 572 грн на двох дітей, є недостатнім для їх належного утримання, а тому, на її думку, необхідно збільшити її частку при розділі майна.

Заочним рішенням Дарницького районного суму м. Києва від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на: 1/2 частини трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,58 кв. м; 1/2 земельної ділянки площею 0,0526 га, що знаходиться в селі Михайлівка-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Садівник», кадастровий номер НОМЕР_1, надану для ведення садівництва. Визнано за ОСОБА_5 право власності на: 1/2 частини трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 93,58 кв. м; 1/2 земельної ділянки площею 0,0526 га, що знаходиться в селі Михайлівка-Рубежівка Києво-Святошинського району Київської області в садовому товаристві «Садівник», кадастровий номер НОМЕР_1, надану для ведення садівництва.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності позову та наявності підстав, передбачених ст. ст. 60, 61, 70 СК України для поділу спільного сумісного майна подружжя.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко