Справа № 2-8738/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2015 року суддя Солом'янський районний суд м. Києва Козленко Г.О., розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просить зняти арешт з майна ОСОБА_2, реєстраційний номер обтяження 1445209, зареєстроване 05.11.2004 року Першою Київською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 08.11.2002 року.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається із поданої позовної заяви, позивач просить зняти арешт з рухомого майна (автомобіля), накладений постановою ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 08.11.2002 року та зареєстроване 05.11.2004 року за № 1445209 державним нотаріусом Першої Київською державною нотаріальною конторою .

Відповідно до ч.1 ст.181 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1-3 ст.57 Закону арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.2 ст.18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Частиною 2 статті 82 Закон України "Про виконавче провадження" Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ч.5 ст.82 Закон України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) можуть бути оскаржені до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом .

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.12.10 року №3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" зазначено, що до юрисдикції адміністративних судів належать усі справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби щодо виконання судових рішень на підставі виконавчих документів, виданих судами всіх юрисдикцій, за винятком тих, які видано загальними та господарськими судами у разі звернення до суду сторін відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

У п.1 ч.1 ст.3 цього Кодексу справу адміністративної юрисдикції визначено як переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Вирішуваний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Частина 2 ст.4 КАС України, передбачає, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім тих, для яких законом установлено інший порядок судового вирішення.

Положеннями ч.1 ст.18 КАС України визначена предметна підсудність місцевим загальним судам як адміністративним судам, передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах передбачених пунктами 1-4 ч.1 ст.18 КАСУ.

Таким чином, аналіз наведених норм законодавства свідчить, що даний спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб'єкта владних повноважень Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, який реалізує у спірних правовідносинах надані йому чинним законодавством України владні управлінські функції, а тому вказана позовна заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Однак з адміністративного позову та доданих документів вбачається, що зазначений спір не належить до компетенції місцевого загального суду як адміністративного суду, а тому позов підлягає розгляду в Окружному адміністративному суді м. Києва (м. Київ, вул. Командарма Каменєва, 8).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що позивачем фактично оскаржуються дії суб'єкта владних повноважень - державного виконавця щодо зняття заборон (арештів), що підлягає розгляду окружним адміністративним судом в порядку адміністративного судочинства відповідно до ст.ст. 17-19 КАС України, тому заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства і у відкритті провадження по даній справі слід відмовити.

Керуючись постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» та на підставі ст.ст. 205, 208-210, 292-296 ЦПК України, ст.ст. 17, 18, 181 КАС України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487,00 грн., сплачений згідно з квитанцією № QS26683037 від 02.12.2015 року на р/р 0010.

Ухвала може бути оскаржена в Апеляційний суд м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Г.О. Козленко