У х в а л а

21 травня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Сімоненко В.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_6, який діє як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_9, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира, служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні, заборону поселяти сторонніх осіб у квартиру, заборону проживати у квартирі та виселення з квартири,

в с т а н о в и л а :

18 травня 2015 року ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 звернулася до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Корольовського районного суду Житомира від 3 лютого 2015 року її позов задоволено частково, постановлено: встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі й виділити ОСОБА_5 у користування житлову кімнату площею 17,5 м2 з виходом на балкон, а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кімнати площею 17,4 та 10,5 м2 відповідно; заборонити ОСОБА_6 проживати в даній квартирі без узгодження з усіма співвласниками квартири та виселити без надання іншого житла; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 1 квітня

2015 року зазначене рішення в частині виселення ОСОБА_6 та заборони проживати йому в спірній квартирі скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові; в частині встановлення порядку користування житловим приміщенням рішення змінено: виділено ОСОБА_5 кімнату площею 10,5 м2 , а ОСОБА_7 та ОСОБА_9 кімнати площею 17,5 м2 з виходом на балкон та 17,4 м2 відповідно; у решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заявниця просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ від 23 квітня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме частини першої та третьої статті 358 Цивільного кодексу України та статті 303 ЦПК України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Верховного Суду України від 6 червня 2007 року, від 25 березня 2009 року, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2011 року, від 12 вересня 2012 року,

від 3 жовтня 2012 року та від 20 листопада 2013 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, відступив від розміру часток, які припадають на кожного із співвласників квартири з врахуванням їх стану здоров'я, віку, родинних зв'язків та фактичного проживанням в квартирі.

У наданих для порівняння ухвалах Верховного Суду України від 6 червня 2007 року, від 25 березня 2009 року, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2011 року, від 12 вересня 2012 року, від 3 жовтня 2012 року, від 20 листопада 2013 року суди касаційної інстанції також виходили з фактичних обставин справ при встановленні порядку користування квартирою та визначенні підстав для проживання в ній.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права (стаття 303 ЦПК України) не можуть бути визнані як підстави для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за заявою ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 до ОСОБА_6, який діє як опікун в інтересах недієздатної ОСОБА_7 та законний представник неповнолітнього ОСОБА_9, треті особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Корольовської районної ради м. Житомира, служба у справах дітей Житомирської міської ради про встановлення порядку користування житловими приміщеннями, зобов'язання не чинити перешкод у користуванні, заборону поселяти сторонніх осіб у квартиру, заборону проживати у квартирі та виселення з квартири, за заявою ОСОБА_4 в інтересах недієздатної ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 квітня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Ю.Л. Сенін

В.М. Сімоненко

А.Г. Ярема