Справа № 128/353/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

22 вересня 2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Ганкіної І.А.

при секретарі: Шеванюк О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом , -

встановив:

ОСОБА_1 первинно звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 01.04.1975 року в с. Вінницькі Хутори помер її батько ОСОБА_3. 04.03.1981 року померла її мати ОСОБА_4, 14.01.2003 року помер її рідний брат ОСОБА_5. Після смерті батьків відкрилась спадщина на будинок, що знаходиться в с. Вінницькі Хутори, вул. І. Франка, 10, Вінницького району, який належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Спадщину після їх смерті прийняли позивач та її брат ОСОБА_5 (на ім'я брата після смерті матері було видане свідоцтво про право на спадщину). Після смерті брата спадщину прийняла його донька (відповідач по справі), про дані обставини позивачка дізналась влітку 2014 року. Позивачка вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане на ім'я ОСОБА_5 на спадкове майно, що залишилось після смерті матері слід частково визнати недійсним, так як воно порушує її право на спадковий будинок, оскільки вона також прийняла спадщину шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном . Крім цього, її брат ОСОБА_5 в 1978 році разом зі своєю сім'єю виїхав для проходження служби у Венгрію, а позивачка доглядала за мамою, допомагала у веденні господарства, підтримувала будинок. Після смерті матері, позивачка на протязі 6-ти місяців вселилась в будинок, зробила в ньому поточний ремонт, до цього часу здійснювала догляд за будинком. Тому позивачка вважає, що на день смерті її брата спадщина відкрилась ? частку будинку. Однак дане спадкове майно позивач не має можливості нотаріально оформити, оскільки відсутні правостановлюючі документи на будинок та вона має намір оскаржували свідоцтво про право на спадщину, яке видане на ім'я ОСОБА_5 після смерті матері. Позивачка вважає, що вона має право на 100 % спадкового будинку з огляду на вищевикладені обставини.

Враховуючи вказане, позивачка звернулась з даним позовом до суду, яким просила визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видане на ім'я ОСОБА_5, та просила визнати за нею право власності на 100% спірного будинку, стягнути з неї грошову компенсацію на користь відповідача за належну їй частку будинку.

17.09.2015 року позивачка надала заяву про уточнення позовних вимог, якою просить визнати недійсним в ? частині свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане на ім'я ОСОБА_5, розділити спадкове майно та визнати за нею право власності на 100 % на спірний спадковий будинок, стягнути з неї на користь відповідачки 20000 грн. за належну їй ? частку в спадковому майні.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, остання надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує та просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка до судового засідання не з'явилась. Була допитана згідно судового доручення, яке було виконано судом Борисівського району Мінської області. Згідно протоколу судового засідання даного суду, ОСОБА_2 позов визнає, згодна на виплату грошової компенсації, не заперечує проти розгляду справи у її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

01.04.1975 року помер ОСОБА_3, якій є батьком позивачки, та дідом відповідачки, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-АМ №272150 від 20.09.2013р. (а.с.8).

04.03.1981 року померла ОСОБА_4, мати позивачки, бабуся відповідічки, що підтверджує свідоцтво про смерть серії 1-АМ №272151 від 20.09.2013р. (а.с.9).

09.01.2003 року помер ОСОБА_5 брат позивачки, про що свідчить копія свідоцтва про смерть 1-ВН №0302404 від 14.01.2003р. (а.с.10).

Факт того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були батьками ОСОБА_7 підтверджує свідоцтво про народження від 09.07.1958р. серії ІІІ-ЯР №144761 (а.с.12).

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уклала шлюб з ОСОБА_9 19.08.1968р. та перейшла на призвище чоловіка (а.с.12).

Після смерті батьків позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відкрилася спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами № 10 по вулиці Франка, в с. Вінницькі Хутори, Вінницького району Вінницької області, що належало померлим на праві спільної сумісної власності подружжя (а.с.14-17).

Спадщину позивачка з братом прийняли належним чином, а саме: ОСОБА_5 подав відповідну заяву до нотаріальної контори, а позивачка шляхом вступу в оперативне управління спадковим майном, що підтверджується довідкою, виданою Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області №538 від 01.04.2014 року (а.с.21).

Згідно довідки № 538 від 01.04.2014 року, виданої Вінницько-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_1 на протязі 6-ти місяців з дня смерті матері зробила поточний ремонт у житловому будинку, доглядає за житлом та земельною ділянкою до цього часу.

Такі дії позивача відповідають ст. 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), який має застосовуватись до даних правовідносин згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

16.02.1982 р. ОСОБА_5 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, яке наявне в матеріалах справи (а.с.44), на весь будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: с. Вінницькі хутори, вул. Ворошолова, буд.136, незважаючи на прийняття даного спадкового майна у оперативне управління також позивачкою по справі, чим було порушено право позивача на отримання належної їй ? частки спадкового майна.

Пізніше адресу даного будинку було змінено на вул. І. Франка, 10, с. Вінницькі Хутори, Вінницького району, що підтверджується довідкою №2205 від 01.11.2013 року, виданою виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_5 спадщину за свідоцтвом про право на спадщину виданим на ім»я ОСОБА_5 від 16.02.1982 р. прийняла дочка спадкодавця ОСОБА_2, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори, про що свідчить копія спадкової справи після смерті ОСОБА_5, витребувана судом (а.с.32-35).

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області №1725 від 07.10.2014 року (а.с.22) ОСОБА_5 та члени його сім'ї після вибуття до Угорщини для проходження військової служби, в будинку №10 по вул. І. Франка, в с. Вінницькі Хутори не проживали, догляд за хворою матір'ю ОСОБА_4 здійснювала її дочка ОСОБА_1, яка поховала мати, та після поховання вселилася в будинок матері, здійснила його ремонт та до цього часу здійснює догляд за будинком.

Тому, позивач вважається такою, що набула право на спадкову частку, як особа, яка прийняля спадщину у оперативне управління.

Спірний будинок з господарськими будівлями та спорудами № 10 по вул. І Франка, в с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області в цілому складається з житлового будинку літ. «А», сараю літ. «б», погребу з шиєю літ. «В», огорожі «1, воріт №2 що підтверджується технічним паспортом на даний будинок (а.с. 14-17).

За клопотанням представника позивача ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 30.04.2015 року було доручено Борисівському районному суду виконати певні процесуальні дії.

На адресу суду з вищевказаного суду надійшли матеріали виконаного судового доручення. Відповідно до наданого протоколу судового засідання документи по даній справі відповідачці були вручені, також з нього вбачається, що відповідачка даний позов визнала, погодилась на виплату їй грошової компенсації в розмірі 20 000 тис. грн.

Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що при видачі свідоцтва про право на спадщину від 16.02.1982р. не було враховано фактичний вступ у спадщину позивачкою, суд вважає встановленою обставину, за якою дане свідоцтво слід визнати недійсним на ? частину.

Заява про застсоування строку позовної давності до суду не поступила.

Враховуючи погодження відповідачки в порядку поділу спадщини отримати компенсацію за належну їй частину у вигляді іншої ? даного будинокволодіння, суд вважає за можливе припинити право власності відповідачки на іншу ? частину з зобов»язанням позивачки сплатити компенсацію за ? частину належного спадквого майна ОСОБА_10 та визнанням за позивачкою права влансності на цілу спадкову частку у вигляді житлового будинку по вул.І.Франка,10, Вінницького району та області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР (в ред. 1963 р.), ст.ст. 328, п. 5 прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2004 року, ст.ст 328, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 174, 209, 212 215, 256-259 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним в ? частині свідоцтво про право на спадщину з законом, що видане на ім'я ОСОБА_5, 16.02.1982 року старшим державним нотаріусом Другої Вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_11 після смерті ОСОБА_4, яка померла 04.03.1981 року.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спадкового майна право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами № 10 по вул. І. Франка, в с. Вінницькі хутори Вінницького району Вінницької області, що в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», сараю літ. «б», погребу з шиєю літ. «В», огорожі «1, воріт №2, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, яка померла 04.03.1981 р.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) грн. грошової компенсації за належну їй ? частку в спадковому майні.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

.