У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мартинюка В.І.,

Мостової Г.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом. Зазначало, що 24 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 11 762,78 доларів США зі сплатою 14,5 % строком до 25 квітня 2014 року. Додатковим договором від 30 січня 2009 року внесено зміни до вказаного кредитного договору та встановлено дату повернення кредиту - 25 квітня 2018 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки. Посилаючись на те, що позичальник не належним чином виконує зобов'язання за кредитним договором, просило задовольнити позов.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 192 280 грн 40 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 2 липня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 68 306 грн 50 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити позов без розгляду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов частково суди виходили із того, що спір підлягає розгляду в суді загальної юрисдикції.

Однак з такими висновками судів погодитися не можна.

Судами встановлено, що 24 квітня 2008 року між закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 11 762,78 доларів США зі сплатою 14,5 % строком до 25 квітня 2014 року. Додатковим договором від 30 січня 2009 року внесено зміни до вказаного кредитного договору та встановлено дату повернення кредиту - 25 квітня 2018 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейському суду, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про третейські суди» до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до п. 5.1 договору поруки судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з цим договором, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність (неукладеність) договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту.

Зі змісту договору поруки вбачається, що сторони при його укладенні уклали третейську угоду у вигляді третейського застереження у ньому.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

У преамбулі Закону України «Про захист прав споживачів» вказано, що він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробникам і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язку найманого працівника.

Позовна заява про захист прав споживача подається споживачем у разі порушення його прав.

Аналіз змісту вказаних норм законодавства дає підстави вважати, що ні банк, ні поручитель не є споживачами у розумінні зазначеного Закону.

Звернення банку з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя не може вважатися спором щодо захисту прав споживачів, оскільки підставами позову є невиконання умов договору, а не порушенн <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1981/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>я Закону України «Про захист прав спожив <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1774/ed_2015_02_12/pravo1/T041618.html?pravo=1>ачів».

Вирішуючи спір по суті суди на наведене уваги не звернули, не врахували, що в договорі поруки було передбачено третейське застереження про вирішення спорів у Постійнодіючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Помилково зазначаючи в ухвалі Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року про те, що між сторонами виникли правовідносини на які розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», тому справа не підлягає розгляду у третейському суді, не врахували того, що поручитель не є споживачем, з позовом до суду звернувся банк, у зв'язку з чим на вказані правовідносини дія цього Закону не розповсюджується.

Наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, тому судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими, в зв'язку з чим вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 2 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук