Справа № 159/369/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т.В.
Провадження № 22-ц/773/650/15 Категорія: 50 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Грушицького А.І., Свистун О.В.,

при секретарі - Перебойчуку Р.В.,

з участю:

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та участі у вихованні не приймає. Тому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 600 грн.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2015 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі - по 400 грн. щомісяця, починаючи з 26 січня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, і стягувати з нього по 200 грн. аліментів щомісячно.

Заслухавши пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлений позивачем розмір аліментів є завищеним і непосильним для відповідача, тому підлягає до стягнення саме сума в розмірі 400 грн.

Із висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом установлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народився син ОСОБА_5. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, батьком дитини записано ОСОБА_2.

Статтею 51 Конституції України та ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України суд під час ухвалення рішення про стягнення аліментів повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з частиною 1 статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку з утримання неповнолітніх дітей, зокрема, сплати аліментів залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості, той із батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч. 1ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі..

Суд першої інстанції зазначені вимоги закону врахував і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України.

Так, з наданого відповідачем суду першої інстанції копії рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2005 року, довідки ПАТ «Дельта Банк» та довідки ВДВС Ковельського МРУЮ вбачається, що відповідач ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1, від якого має дитину: дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якої згідно з рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 16.12.2005 року, з нього стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, проте не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.

Зі змісту довідок банку та ВДВС Ковельського МРУЮ слідує, що у відповідача існує кредитна заборгованість та заборгованість по сплаті аліментів.

Зазначені обставини враховано судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено на 2015 рік прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2015 року - 1176 гривень, з 1 грудня - 1330 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення:дітей віком до 6 років: з 1 січня 2015 року - 1032 гривень, з 1 грудня - 1167 гривень.

Виходячи з того факту, що відповідач не має постійної роботи, має нерегулярний мінливий дохід, з 2005 р. виплачує аліменти на дочку від першого шлюбу, тому визначена судом сума в розмірі 400 грн. є повністю обґрунтованою.

З огляду на викладені обставини та норми чинного законодавства, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову, врахувавши при визначенні розміру аліментів всі обставини, що мають значення для правильного вирішення спору та докази, що надані суду під час розгляду даної справи.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду, яке ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2015 в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: