№ 336/3384/15-ц
пр. № 2/336/1926/2015
УХВАЛА

Іменем України

19 травня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, скасування державної реєстрації заборони відчуження та арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, вказавши, що є власником 1/3 частки житлового будинку № 27 по вул. Вольській у м. Запоріжжя. Постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2 від 28.08.2009 року у виконавчому провадженні з виконання судового наказу, виданого 23.07.2009 року Приморським районним судом м. Одеса про стягнення з соломко Л.Б. на користь КС «Перше кредитне товариство» боргу в сумі 13509,91 гривень накладено арешт на все належне позивачеві майно. По суті позову ОСОБА_1 просить звільнити з-під арешту все належне їй майно, в тому числі і житловий будинок № 27 по вул. Вольській у м. Запоріжжя, накладеного постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 282.08.2009 року; скасувати державну реєстрацію заборони відчуження та арешту нерухомого майна, внесену до Державного реєстру обтяжень нерухомого майна 01.09.2009 року на підставі вищевказаної постанови.

З наданих позивачем документів вбачається, що арешт на майно ОСОБА_1 накладений у зв'язку з виконавчим провадженням про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості відповідно до судового наказу.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 606 від 21.04.1999 року особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, право на звернення до суду з позовом про визнання права власності та звільнення майна з-під арешту виникає в цьому випадку не у боржника за виконавчим провадженням, а у особи, яка претендує на право власності на арештоване майно, належне боржникові, при цьому такі вимоги повинні бути поєднані.

У разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця в ході виконання рішення суду по цивільній справі, яким є і судовий наказ, сторона виконавчого провадження відповідно до ст. 383 ЦПК України має право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено її права чи свободи.

Відповідно до ст. 17 ч. 2 КАС України спори фізичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності є публічно-правовими та відносяться до юрисдикції адміністративних судів.

Стаття 181 ч. 1 КАС України вказує, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Як вказує ст. 122 ч. 2 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, з урахуванням зазначених в позовній заяві обставин, зважаючи, що вимог про визнання права власності на майно не заявлялось, при виконанні рішення суду орган державної виконавчої служби діє як субєкт владних повноважень, тож вимоги про скасування постанови державного виконавця в частині накладення арешту на майно та звільнення майна з-під арешту не підлягають розгляду в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, а можуть бути розглянуті або в порядку ст. 383 ЦПК України або в порядку КАС України, питання скасування державної реєстрації заборони відчуження та арешту нерухомого майна не віднесені до компетенції суду, суд вбачає підстави для відмови у відкритті провадження по справі.

Керуючись ст. 122, 208, 209 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту, скасування державної реєстрації заборони відчуження та арешту нерухомого майна.

Копію ухвали направити позивачеві негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а особою, яка не брала участі у судовому засіданні, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.І. Дацюк