Справа №487/8992/14-ц 18.11.2015 18.11.2015 18.11.2015
Провадження №22-ц/784/2815/15
Справа 487/8992/14-ц Головуючий першої інстанції: Павлова Ж.П.
Провадження № 22-ц/784/2815/15 Суддя-доповідач апеляційного суду: Колосовський С.Ю.
Р і ш е н н я

Іменем України

18 листопада 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Колосовського С.Ю.,

суддів: Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

за участю секретаря судового засідання Харитонової І.В.,

розглянувши без участі сторін у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк " (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року

по цивільній справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк " до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк " який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило позов до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 02 грудня 2005 року між Банком та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого заборгованість за договором станом на 30 червня 2014 року складає 6214,05 грн. (5441,95 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 272,10 грн. - штраф (процентна складова) Банк, просив суд стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_2

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі.

Проте з таким висновком суду повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст.1054 ЦК, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та відсотки.

За змістом ст.ст.525,526,612 ЦК зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений сторонами строк, відповідно до вказівок договору та вимог Цивільного Кодексу, одностороння відмова від виконання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2005 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Вказаний договір складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів.

В порушення закону та умов договору відповідач не виконував належним чином, взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з чим, станом на 30 червня 2014 року виникла заборгованість, яка за розрахунком позивача становила 6214,05 грн.

Із матеріалів справи також вбачається, що станом на момент укладання вказаного кредитного договору діяли Умови та Правила надання банківських послуг, в редакції затвердженій позивачем наказом від 20 липня 2005 року № С-120, у тому числі й щодо користування платіжною карткою, а не Умови та Правила, долучені в додатку до позовної заяви (а.с. 11-16).

Пунктом п. 5.12 Правил користування платіжною карткою, у редакції чинній на час укладення сторонами договору, строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагород, неустойки та штрафів встановлено тривалістю 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Однак, як вбачається з Правил користування платіжною карткою, вони відповідачем не підписані, тому не можна вважати, що сторони дійшли згоди щодо збільшення строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Відповідачем надано до суду першої інстанції письмову заяву про застосування наслідків спливу позовної давності (а. с. 56-57).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК).

Відповідно ч.1 ст.1048 ЦК України у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Як видно з матеріалів справи, судовим наказом Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2008 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 12 серпня 2008 року у сумі 2125,46 грн., яка складається з: 1995,74 грн. - заборгованості за кредитом, 129,72 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. 08 жовтня 2012року відповідачем була сплачена визначена судовим наказом заборгованість в сумі 2125,46 грн. згідно платіжного доручення № 6076 від 08 жовтня 2012 року (а.с.58).

Таким чином, враховуючи трирічний строк позовної давності, та те що позов Банком був пред'явлений 12 серпня 2014 року, а боржником кредит був сплачений 08 жовтня 2012 року, то позивач має право на стягнення процентів в межах строку позовної давності за період з 12 серпня 2011 року по 07 жовтня 2012 року у сумі 1751,79 грн.

Що стосується заявлених позивачем штрафів, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволені цих вимог виходячи з наступного.

Так, п. 5.10. Правил користування платіжною карткою передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь - якому із грошових зобов'язань передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.

Враховуючи, те що прострочення боржником своїх зобов'язань за кредитним договором почалося ще з червня 2008 року, то строк позовної давності на стягнення штрафів у позивача закінчився у 2009 році. З позовом Банк звернувся в серпні 2014 року, тому в задоволені вимог про стягнення штрафів слід відмовити.

Враховуючи викладене, рішення районного суду в зазначеній частині в силу п.4 ч.1 ст.309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Часткове задоволення позову (28,19%) є підставою (ст.88 ЦПК) для пропорційного відшкодування позивачу судових витрат.

Керуючись ст.ст.303, 309,316 ЦПК, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2015 року скасувати в частині стягнення процентів та ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за процентами за кредитним договором від 02 грудня 2005 року у сумі 1751,59 грн. за період з 12 серпня 2011 року по 07 жовтня 2012 року та судовий збір у сумі 144,21 грн. за розгляд справи в першій та апеляційній інстанціях.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: