Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Провадження №22ц/778/1181/15 Головуючий у 1 інстанції: Пустовіт З.П.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кримської О.М.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської АВ.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: Бердянська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Данціг Світлана Яківна, про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2008 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_5, ОСОБА_6. ОСОБА_7 про визнання недійсною довіреності, договорів купівлі-продажу квартири ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири.

У позові зазначалось, що брату позивачки ОСОБА_10 на праві власності належала квартира. ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. Позивачці стало відомо, що 10 лютого 2006 року від імені її брата була оформлена нотаріальна довіреність на ім'я ОСОБА_9 на право продажу квартири, а потім квартира була тричі перепродана між відповідачами. Прокурором м. Бердянська за фактом шахрайства, підробки та використання підроблених документів було порушено кримінальну справу, проте винну особу не знайдено.

Вважає, що довіреність на продаж квартири та договори купівлі-продажу є недійсними, а тому просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Справа неодноразово розглядалася судами першої та касаційної інстанцій.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_11 були задоволені повністю: визнано недійсною довіреність від імені ОСОБА_10, якою ОСОБА_9 був уповноважений продати квартиру АДРЕСА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Данціг С.Я. за р. № 277 від 10 лютого 2006 року , визнано недійсними договори купівлі-продажу зазначеної квартири, укладений 17 лютого 2006 року між ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_5; від 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6; від 23 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_12.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2011 року вищезазначене рішення суду скасовано, позовні вимоги ОСОБА_4 залишені без задоволення.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 31 серпня 2011 року рішення апеляційного суду Запорізької області від 20 квітня 2011 року, та рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20грудня 2010 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних у кримінальних справ від 11 квітня 2013 року скасована і справа передана на новий касаційний розгляд.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року, ухвала апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2013 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2011 року скасовано в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_13 та договору купівлі-продажу зазначеної квартири, укладеного 23 березня 2006 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, з тих підстав, що суди попередніх інстанції визнаючи недійсними ці договори купівлі-продажу спірної квартири, не врахували в який спосіб підлягає захисту порушене право позивача, оскільки право особи, яка вважає себе власником майна, не піддягають захистові шляхом задоволення позову до чергового добросовісного набувача з використанням правового механізму, установленого ст. ст. 215,216 ЦК України, а норма ч. 1 ст. 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі, тому справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.. В іншій частині рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року, а саме про визнання недійсними довіреності від 10лютого 2006 року, від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 та договір купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_15 і ОСОБА_5 залишено без змін.

У зв'язку з чим позивачка ОСОБА_4 у лютому 2014 року подала до суду уточнену позовну заяву в якій просила визнати недійсними договір купівлі-продажу спірної квартири від 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та договір купівлі-продажу від 23 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, а також витребувати зазначену квартиру від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна задоволено частково.

Витребувано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати.

За апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_7 була відхилена. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суд з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що братові позивачки ОСОБА_10 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Згідно з довідки відділу РАЦС по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції від 26 вересня 2006 року ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що вчинений актовий запис за № 1877.

Після його смерті 10 лютого 2006 року приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Данціг С.Я. була посвідчена довіреність від імені ОСОБА_10, якою останній уповноважив ОСОБА_9 продати належну йому квартиру та придбати на його ім."я будинок або частину будинку в АДРЕСА_1. 17 лютого 2006 року між ОСОБА_9, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_10 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу цієї квартири, посвідчений нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Дмитренко М.Р. та зареєстрований у реєстрі за № 3-360. 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_17 та зареєстрований у реєстрі за № 285. Далі 23 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 укладено договір купівлі-продажу цієї квартири, посвідчений нотаріусом Бердянської державної нотаріальної контори Дмитренко М.Р. та зареєстрований у реєстрі за № 3-666, що підтверджується копіями довіреності та договорів купівлі-продажу.

28 вересня 2006 року прокурором м. Бердянська за фактом шахрайства, підроблення та використання підроблених документів порушено кримінальну справу, що підтверджується копією постанови.

12 травня 2009 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про визначення її додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті свого брата ОСОБА_10. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 серпня 2009 року позов задоволено та їй визначено додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті брата ОСОБА_10., що підтверджується копією зазначеного рішення.

25.09.2009 року ОСОБА_4 звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого брата ОСОБА_10, зазначивши в своїй заяві про прийняття спадщини на підставі рішення суду про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З апеляційної скарги та доданих документів, а саме свідоцтва про одруження, витягу державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, копії паспортів, вбачається, що апелянт ОСОБА_3 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем у цій справі ОСОБА_7 з 24 квітня 1998 року, вважає спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, яке придбано за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 23 березня 2006 року укладеним між продавцем ОСОБА_6 та її чоловіком ОСОБА_7 як покупцем, тому вказує, що оскаржуваним рішенням суду порушуються її права як співвласника квартири, але її не було залучено до розгляду цієї справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 дійсно під час укладення вищезазначеного договору її чоловіком ОСОБА_7 перебувала з ним у зареєстрованому шлюб, але не була залучена до розгляду цієї справи як титульний співвласник майна.

Також з матеріалів справи вбачається, щ рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року, яким повністю задоволено позов ОСОБА_4 було предметом перегляду вищестоящими судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року, ухвала апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2013 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2011 року скасовано в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладеного 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_13 та договору купівлі-продажу зазначеної квартири, укладеного 23 березня 2006 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_14, з тих підстав, що суди попередніх інстанції визнаючи недійсними ці договори купівлі-продажу спірної квартири, не врахували в який спосіб підлягає захисту порушене право позивача, тому справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.. В іншій частині рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року, а саме про визнання недійсними довіреності від 10 лютого 2006 року, від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 та першого договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 залишено без змін.

Отже, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року в частині визнання недійсними довіреності від 10 лютого 2006 року, від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 та першого договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 набрало законної сили.

Таким чином Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року вже було перевірено правильність застосування сумо першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині позовних вимог про визнання недійсними довіреності від 10лютого 2006 року, від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 та договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладеного між ОСОБА_9 і ОСОБА_5 та визнано, що судом першої інстанції в цій частині задоволення позовних вимог дотримано норми матеріального і процесуального права, та було зазначено, що від останнього власника квартири добросовісного набувача ОСОБА_14 майно може бути витребувано шляхом подання віндикаційного позову, передбаченого ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Тобто зазначені обставини свідчать про те, що суд касаційної інстанції погодився з тим, що вказаною довіреністю та першою угодою купівлі-продажу спірної квартири порушуються права позивачки ОСОБА_4, як спадкоємиці померлого ОСОБА_10, строк позовної давності із зверненням до суду за захистом порушеного права нею не пропущено.

ОСОБА_4 у лютому 2014 року подала до суду уточнену позовну заяву в якій просила визнати недійсними договір купівлі-продажу спірної квартири від 10 березня 2006 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_6, та договір купівлі-продажу від 23 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, а також витребувати зазначену квартиру від ОСОБА_18 на користь ОСОБА_4.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу та витребування майна задоволено частково. Витребувано від ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

За апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_7 була відхилена. Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 року було перевірено правильність застосування судом першої інстанції від 06 травня 2014 року норм матеріального і процесуального права щодо задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про витребування на користь ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається фактично на ті ж порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які містились в скарзі ОСОБА_7 та вже були перевірені касаційним судом, зокрема, щодо порушення права позивачки ОСОБА_4, як спадкоємиці померлого ОСОБА_10; щодо строку позовної давності із зверненням до суду за захистом порушеного права , та апеляційним судом зокрема, про те, що право на спадщину позивачу ОСОБА_4 належало з моменту відкриття спадщини, вона має витребувати спадкову квартиру в порядку ст. 388 ЦК України від відповідача ОСОБА_7, оскільки між ОСОБА_4 та ОСОБА_14 не виникли зобов'язальні відносини, а існують речово-правові відносини щодо права на спірну квартиру, а тому спосіб захисту порушеного права є відповідний цим правовідносинам речово-правовий - витребування майна; про те, що позивачкою не пропущений строк позовної давності до всіх вимог та до вимог щодо витребування спірного майна.

Отже, ці доводи не можуть бути підставою для скасування рішення при повторному їх аналізі в апеляційному порядку як такі, що перевірені судом касаційної та апеляційної інстанції, та за наслідками яких вже постановлено судове рішення вищестоящого суду.

Крім того, на їх підтвердження ОСОБА_3, яка не приймала участі у справі та тому не позбавлена права подати нові докази, ніяких взагалі нових доказів, які могли б спростувати висновки суддів першої, апеляційної та касаційної інстанції, не надала.

Дійсно договір купівлі-продажу спірної квартири між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 укладений під час шлюбу з ОСОБА_7, внаслідок чого квартира набуває статус спільного майна подружжя, та витребування квартири судовим рішенням зачіпаються права останньої. Проте, за вказаних обставин, коли судовим рішенням Вищого спеціалізованого суду України визнано законним рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року в частині визнання недійсними довіреності від 10лютого 2006 року, від імені ОСОБА_10 на ім'я ОСОБА_9 та першого договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладений між ОСОБА_9 і ОСОБА_5, яке набрало законної сили, та апеляційним судом Запорізької області від 26 листопада 2014 року було визнано законним рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року про витребування на користь ОСОБА_4 від ОСОБА_7 спірної квартири, яке набрало законної сили, при розгляді тих же доводів, які повторно висуваються іншим апелянтом без надання нових недосліджених судами доказів, таке порушене право ОСОБА_3 не підлягає захисту шляхом скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

До того ж, суд першої інстанції не повинен був з власної ініціативи залучати до участі у справі ОСОБА_3, яка не зазначена стороною у договорі купівлі-продажу, укладеного 23 березня 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_14, та виходячи з положень ст. 33 ЦПК України це порушувало б принцип диспозитивності цивільного процесу, а про наявність такої особи, права якої можуть бути порушенні у випадку задоволення позову, мав заявити відповідач ОСОБА_7, який був обізнаний, що спірна квартира належить на праві спільної сумісною власності йому та його дружині., проте, останній не заявив про права дружини на спірне майно.

Беручи до уваги наведене, колегія судів вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а тому у відповідності до вимог ст. 308 ЦПК України її слід відхилити, залишивши без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307,308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року по цій справі залишити без змін

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: