АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/3564/15 Головуючий 1 інст. - Омельченко Н.І.
Категорія: захист прав споживачів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Крилової Т.Г.,

Суддів - Гуцал Л.В.,

- Коростійової В.І.,

при секретарі - Огар І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними договорів про надання споживчого кредиту, додаткового договору та договору іпотеки, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та стягнення суми. Остаточно доповнивши та уточнивши позов позивач посилався на те, що 27.07.2007 року між ним та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0 на підставі якого він отримав від відповідача 13 244 доларів США. 30.07.2007 року між ним та відповідачем була укладена додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту на підставі якої сума отриманого кредиту збільшилася на 12 757 доларів США і досягла загальної суми 26 000 доларів США. Також між ним та відповідачем 30.07.2007 року був укладений договір іпотеки для забезпечення виконання грошових зобов'язань позивача. В п.1.1 додаткової угоди № 2 до зазначеного договору визначений еквівалент першої суми кредиту 26000 доларів США у національній валюті - 131300 гр., обмін курсу складав 5,05 гр. На даний час курс обміну доларів США складає 12,95 грн. за 1 долар США. Існує істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто, з підвищенням курсу іноземної валюти, сума боргу, яку позичальнику необхідно сплачувати значно зросла, в зв'язку з чим значно погіршився фінансовий стан позивача. Подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час є порушенням одного із принципів цивільно-правових відносин, а саме справедливості. Такі умови кредитного договору є несправедливими, тобто в даному випадку порушений п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. У зв'язку із значним збільшенням курсу долара США вартість кредиту значно збільшилася, чим порушена ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про переваги та недоліки пропонованих сум кредитування. Також вважає незаконним встановлення комісії за видачу кредиту згідно п.1.3.5 зазначеного договору.

Просив визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.07.2007 року та додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.07.2007 року від 30.07.2007 року недійсними. Визнати договір про надання споживчого кредиту № 0 від 30.07.2007 року недійсним. Визнати договір іпотеки нерухомого майна від 30.07.2007 року за реєстраційним № 1484 недійсним. Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь надані речі - 20 570 доларів США 63 цента, які становлять 479 075 грн. 30 коп. Стягнути з нього на користь ПАТ «УкрСиббанк» 26 000 доларів США, які становлять 605 540 грн., але тільки після отримання ним сплачених коштів від Банку у розмірі 479 075 грн. 30 коп. Стягнути з ПАТ «УкрСиббанк» на його користь судові витрати.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 26 березня 2015 року в задоволенні вимог ОСОБА_4 відмовлено. Зобов'язано Головне управління Державного казначейства у м. Харкові повернути ОСОБА_4 2 777 грн. витрат по сплаті судового збору згідно квитанції № 3 від 27.11.2014 року.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 вказує на те, що рішення суду в частині повернення позивачу судового збору ними не оскаржується, а рішення суду в іншій частині просить скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, оскільки не прийнято до уваги їхні доводи і пояснення по справі. Не враховано, що Банк не має ліцензії на здійснення операцій в валюті, Банк не попередив позичальника про валютні ризики, відсутня заява позивача про згоду на умови кредитування.

Вислухавши доповідь судді, розглянувши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.07.2007 року та додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту від 30.07.07 року на загальну суму 26 000 доларів США. 30.07.07 року між сторонами було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 у формі кредитної лінії, що надається траншами, ліміт якої є рівним 733 гр. Крім того, 30.07.07 року між сторонами було укладено договір іпотеки, предметом якого є трикімнатна квартира АДРЕСА_1. Таким чином, договори укладалися в іноземній валюті. Банк зобов'язався надати ОСОБА_4 кредитні кошти, а останній зобов'язався повернути суму кредиту за графіком погашення кредиту та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у договорі.

В договорі від 27.07.07 року зазначено, що позичальник, укладаючи цей договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного договору, внаслідок чого може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції, яку останній придбає за рахунок кредитних коштів. Сплата позичальником комісії передбачена п.1.3.5 та п.1.6 договору.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В даному випадку, на момент укладення договору, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, про що свідчить підпис позивача на кредитному договорі. П.7.12 договору передбачено, що позивач ознайомився з усіма умовами цього договору, вони йому зрозумілі, він вважає їх справедливими по відношенню до себе.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, і інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що сторонами не були додержані в момент вчинення правочину вимоги, передбачені ч.ч. 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України», офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється Національним банком України, офіційний курс гривні до іноземних валют встановлюється щоденно. Тому, незмінність курсу гривні до долару США законодавчо не закріплена. При укладенні договору, позичальник про це знав.

Згідно до вимог ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить на позичальнику, а відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно до ч. З ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, використання

іноземної валюти на території України як засобу платежу можливе лише за наявності ліцензії, виданої Національним банком України.

П.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483, передбачено: якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями), використання іноземної валюти як засобу платежу дозволяється без ліцензії.

Ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 7 грудня 2000 року № 2121-111 містить перелік банківських операцій, які дозволяється здійснювати банкам, в тому числі на підставі банківської ліцензії. До них також належать кредитні операції, зокрема розміщення залучених коштів (гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент) від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Матеріали справи свідчать про те, що Банк має необхідні ліцензії на право здійснення банківських операцій у валюті (а.с. 57-65).

При таких обставинах, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив в задоволенні позову. Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий -

Судді: