Провадження № 2-з/645/16/15
У Х В А Л А

іменем України

21 січня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова, у складі:

головуючого судді Шарко О.П.

секретаря судових засідань - Вороніної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 30 грудня 2014 року провадження у зазначеній справі відкрито

Позивач ОСОБА_2 надав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Особи, які беруть участь у справ у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що розгляд справи відбувся у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, не вбачає реальної загрози невиконання чи утруднення виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Окрім того, позивачем не надано суду доказів, що квартира на яку він просить накласти арешт на момент звернення до суду з заявою про забезпечення позову належить саме відповідачці, причини, у зв'язку з якими необхідно забезпечення позову відсутні.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» із змінами від 12.06.2009 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Відповідно до ч.8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст.. 151 ЦПК України, повертає її заявнику, про що постановлює ухвалу.

Згідно п.9 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

У відповідності до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 сплачена сума судового збору повністю повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає можливим повернути сплачені та не використані кошти судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 153 ч.8 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу - повернути заявнику.

Зобов'язати Управління Державного Казначейства Фрунзенського району м. Харкова повернути ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 121 гривні 80 копійок, згідно чека №0327 від 21.01.2015 року.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко