Справа № 159/2216/15-ц
Провадження № 2/159/716/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 18 травня 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді: Лесика В.О.,

при секретарі: Жукової Ю.В.,

за участю позивачів: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

відповідачів: ОСОБА_3,

ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Ковельської міської ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

27.04.2015 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4, третя особа, яка не зайвляє самостійних вимог щодо предмету спору - виконавчий комітет Ковельської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

В обгрунтування заявленого позову зазначили, що Рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 18.12.2003 року № 516 було створено дитячий будинок сімейного типу за адресою їхнього проживання: АДРЕСА_1 та надано їм статус батьків-вихователів.

22.03.2004 року було укладено тристоронню угоду про створення дитячого будинку сімейного типу, сторонами якої стали Представництво благодійної організації "Надія і житло для дітей" в України, виконком Ковельської міської ради та вони, як батьки-вихователі.

За умовами зазначеної угоди Представництво благодійної організації "Надія і житло для дітей" в Україні профінансувало придбання житлового приміщення для дитячого будинку сімейного типу в АДРЕСА_2, з передачею його в комунальну власність міста.

30.03.2004 року укладено та нотаріально посвідчено за Р№ 361 Договір купівлі-продажу житлового будинку. Житловий будинок АДРЕСА_2, передано їм для забезпечення належних умов життя і виховання дітей - вихованців дитячого будинку сімейного типу.

Право власності на вказаний житловий будинок зареєстроване за Ковельською міською радою за № 51284245, дата прийняття рішення про реєстрацію: 17.06.2004 рік. Будинок перебуває на балансі РЖКП № 1 м. Ковель.

На підставі ордера на жиле приміщення № 5 серія А, виданого 28.01.2005 року на ім'я ОСОБА_1 їх сім'я, яка складалася з дванадцяти чоловік, була вселена у зазначений житловий будинок. Відповідачі по справі проживали та є зареєстровані в будинку з січня 2005 року.

Відповідачка по справі ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, рішенням виконкому Ковельської міської ради від 12.09.2013 року була виведена з дитячого будинку сімейного типу подружжя ОСОБА_1 у зв'язку з досягненням повноліття та відсутністю документів, що посвідчують продовження навчання. Остання у вказаному будинку (АДРЕСА_2) не проживає з липня 2013 року.

Відповідач ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який був усиновлений ними на підставі рішення Ковельського мськрайонного суду від 29.07.2009 року також не проживає за вказаною адресою з 2011 року, маючи власну сім'ю та малолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Останні виселились з сімейного будинку дитячого типу добровільно, забравши свої особисті речі та предмети домашнього вжитку.

В судовому засіданні позивачі заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених в позові.

Відповідачка, ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що дійсно в липні місяці 2013 року добровільно залишила спірний житловий будинок та проживає за іншою адресою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні фактично визнав позов, підтвердивши факт його не проживання в зазначеному будинку більше чотирьох років, однак з врахуванням перебування на його утриманні малолітньої дитини та відсутністю іншого місця для реєстрації її в задоволенні позову, щодо втрати права на користування житловим приміщенням малолітньою дитиною просить відмовити.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, письмово повідомивши про розгляд справи у його відсутності.

Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачі на підставі рішення виконавчого комітету Ковельського міьської ради від 18.12.2003 року мають статус батьків-вихователів. Проживають в житловому будинку сімейного типу, що знаходиться за адесою: АДРЕСА_2 на підставі ордеру на службове жиле приміщення виданого виконкомом Ковельської міської ради від 28.01.2005 року, та продовжують мати статус батьків-вихователів щодо інших неповнолітніх дітей, які проживають разом з ними, що підтверджено випискою із домової книги про склад сім'ї і прописку.

Відповідачка ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Ковельської міської ради від 12.09.2013 року була виведена з дитячого будинку сімейного типу в зв'язку з повноліттіям.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтвердили факт не проживання у будинку сімейного типу ОСОБА_3 більше чотирьох років та ОСОБА_4 більше двох років. Зазначені показання свідків та пояснення сторін об'єктивно підтверджено і Актом від 31.12.2014 року.

За змісто ст. 72 ЖК України, дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців.

Обставин, які б свідчили, що позивачі та будь-які інші особи коли небуть перешкоджали або в цей час перешкоджають відповідачам користуванням будинку, або що з цього питання відповідачі зверталися до суду, або до правоохоронних органів судом не встановлено, а навпаки доведено, що останні залишили будинок добровільно та постійно проживають за іншими адресами. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст. 71 ЖК України за відповідачами зберігається спірне житлове приміщення понад шість місяців.

Враховуючи вищевикладене, та що позивачі наполягають на задоволенні позову, а відповідачі фактично позовні вимоги визнали в повному обсязі, те що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є наймачами будинку за адресою АДРЕСА_2, а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, будучи зареєстрованими у вказаному будинку виселились з нього відповідно в 2011 та 2013 роках, та відповідно втратили право на користування вказаним житловим приміщенням, те що наявність їх реєстрації чинять певні незручності в оформленні субсидії по оплаті комунальних послуг, що не заперечується відповідачами, суд вважає за можливе визнати останніх такими, що втратили право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканця с. Воля Ковельська Ковельського району Волинської області, разом із малолітнім ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при його проголошені - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий:В. О. Лесик