У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, приватного нотаріуса Вербовського Валерія Мирославовича про визнання доручення та договору дарування недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03 жовтня 1994 року належить Ѕ частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 Відповідач ОСОБА_5 є співвласником домоволодіння.

В квітні 2010 року позивач дізналася, що згідно рішення Скадовського районного суду від 26 квітня 2010 року з належної їй частини будинку був виселений її зять ОСОБА_8 03 грудня 2002 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який начебто діяв від її імені, був укладений договір дарування належної позивачу частини будинку.

ОСОБА_4 стверджує, що доручення на продаж частини будинку на ім'я ОСОБА_6 не видавала та не підписувала, волевиявлення подарувати своє майно відповідачці не мала, а тому просила визнати недійсним договір дарування від 03 грудня 2002 року Ѕ частини спірного будинку та визнати недійсним доручення від 28 жовтня 2002 року, видане на ім'я ОСОБА_6 щодо розпорядження належним їй нерухомим майном.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року, позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним доручення від 28 жовтня 2002 року, видане від імені ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_6, яке посвідчене секретарем виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Скадовського району Херсонської області ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі за № 4742.

Визнано недійсним договір дарування Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1, укладений 03 грудня 2002 року між ОСОБА_6, який діяв від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 4336.

Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 2 710 грн 62 коп., понесених позивачкою судових витрат, з кожного.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності позову та наявності підстав, передбачених ст. ст. 44, 48, 62 ЦК УРСР для визнання недійсними спірних правочинів, оскільки наміру подарувати частину спірного домоволодіння позивач не мала і частина будинку була відчужена поза її волею, по підробленій довіреності.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 25 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 13 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко