У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Прокопчука Руслана Євгенійовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», на рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 04 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав ОСОБА_6 кредит в розмірі 95 580,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами та терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03 травня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором в цей же день між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, згідно з яким остання зобов'язалась перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором.

Крім того, 04 травня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Оскільки ОСОБА_6 належним чином не виконував свої зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10 липня 2014 року складає 217 288,18 грн, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив, з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути її солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 липня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року: пеню по основному боргу в сумі 85 625,23 грн, пеню по процентах в сумі 6 721,17 грн, три проценти річних від простроченої суми по основному боргу в сумі 13 103,32 грн, три проценти річних від простроченої суми по процентах в сумі 1 333,66 грн та інфляційні втрати в сумі 15 212,95 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Ощадбанк» 217 288,18 грн заборгованості за кредитним договором, яка складається з: 84 348,01 грн залишку простроченої заборгованості, 7 994,90 грн процентів за користування позикою, 87 701,72 грн - пені по основному боргу, 7 593,62 грн - пені по процентах, 13 103,32 грн - 3 % річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 04 вересня 2007 року по 09 липня 2014 року, 1 333,66 грн - 3 % річних за прострочену заборгованість по процентах за період з 04 вересня 2007 року по 09 липня 2014 року, 15 212,95 грн - втрат від інфляції за період з 04 вересня 2007 року по 09 липня 2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі Прокопчук Р.Є., який діє в інтересах ПАТ «Державний ощадний банк України» просить змінити рішення суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та стягнути заборгованість солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_6 умов кредитного договору від 04 травня 2007 року, з нього має бути стягнута заборгованість в розмірі 217 288,18 грн. При цьому судом апеляційної інстанції зазначено, що відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно не призведе до подвійного стягнення боргу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості з поручителя, суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України договір поруки припинився, оскільки строк дії кредитного договору був встановлений до 04 травня 2012 року, а до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя банк звернувся лише 16 квітня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Однак, з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 04 травня 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк надав ОСОБА_6 кредит в розмірі 95 580,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 18 % та терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03 травня 2012 року.

04 травня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки, згідно з яким ОСОБА_7 зобов'язалась перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання зобов'язань за кредитним договором від 04 травня 2007 року.

Крім того, 04 травня 2007 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір застави, предметом якого є автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що 03 липня 2009 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 липня 2007 року, яка станом на 03 липня 2009 року становить 97 291,85 грн та складається з: заборгованості за кредитом - 84 348,01 грн; відсотків за користування кредитом за період з 01 листопада 2008 року по 03 липня 2009 року - 9 994,90 грн; пені по основному боргу - 2 076,49 грн; пені по відсотках - 87242 грн.

Згідно розрахунку наданого банком заборгованість за кредитним договором від 04 травня 2007 року станом на 10 липня 2014 року складає 217 288,18 грн з яких: залишок заборгованості за кредитом - 84 348,01 грн; відсотки за користування кредитом - 7 994,90 грн; пеня по основному боргу - 87 701,72 грн; пеня по відсотках - 7 593,62 грн; 3 % річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 03 жовтня 2007 року по 09 липня 2014 року - 13 103,32 грн; 3 % річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 04 вересня 2007 року по 09 липня 2014 року - 1 333,66 грн; втрати від інфляції за період з 04 вересня 2007 року по 09 липня 2014 року - 15 212,95 грн.

Відповідно до вимог ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 4.2 договору поруки передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років від дня настання строку виконання зобов'язань по кредитному договору від 04 травня 2007 року не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно п. 1.2 кредитного договору кредит надається на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 03 травня 2012 року.

В той же час пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що позичальник має право в будь-який час провести дострокове погашення всієї суми наданого кредиту, за умови, що нараховані банком відсотки за користування кредитом, та всі інші суми, в тому числі і комісійні винагороди, які повинні бути сплачені, будуть сплачені позичальником в той же час.

Судами встановлено, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, з урахуванням суми відсотків за користування кредитом та інших платежів, передбачених кредитним договором, оскільки 03 липня 2009 року були вчинено виконавчий напис нотаріуса на всю суму заборгованості, яка станом на 03 липня 2009 року складала 97 921,85 грн.

Суд апеляційної інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості з поручителя, вказаних обставин не врахував, не звернув уваги, що договором поруки передбачений строк припинення поруки (п.4.2 договору поруки), кредитним договором передбачено право банку на дострокове повернення всієї суми кредиту та інших платежів (п. 2.2 кредитного договору), а також те, що банк скористався своїм правом на дострокове повернення всієї суми кредиту, у зв'язку з чим 03 липня 2009 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 97 921,85 грн, у зв'язку з чим дійшов до неправильних висновків щодо припинення поруки з тих підстав, що строк дії кредитного договору був встановлений до 04 травня 2012 року, а до суду з позовом про стягнення заборгованості з поручителя банк звернувся лише 16 квітня 2014 року, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Крім того, колегія суддів не може погодитися з висновком суду апеляційної інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_6 з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється позивачем, на даний час на виконанні у ВДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області перебуває виконавчий напис нотаріуса, згідно з яким звернуто стягнення на заставне майно: автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно акту державного виконавця від 05 листопада 2009 року автомобіль марки «Мітсубісі Лансер», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_6 вилучений та переданий на зберігання стягувану ВАТ «Державний ощадний банк України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції не з'ясував належним чином чи виконано ВДВС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на заставне майно, так як вимога про стягнення суми непокритого заставним майном повинна заявлятися лише після фактичного звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку з чим прийшов до передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості, оскільки вказане може привести до подвійного стягнення заборгованості.

За таких обставин, ухвалене судове рішення визнати законним і обґрунтованим не можна, тому воно підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Прокопчука Руслана Євгенійовича, який діє в інтересах Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова В.І. Мартинюк Г.І. Мостова М.І. Наумчук