Справа № 2-123/1994
Провадження № 22-ц/779/1181/2015
Головуючий у 1 інстанції Гладій Л.І.
Суддя-доповідач Вакарук В.М.
У Х В А Л А

14 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Суддя Апеляційного суду Івано-Франківської області Вакарук В.М. ознайомившись із апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 16 лютого 1994 року, по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно -

в с т а н о в и в :

Рішенням Галицького районного суду від 16 лютого 1994 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на спадкове майно задоволено, встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_3 та визнано за ним право власності на спадкове майно за заповітом від 28.03.1993 року на частину жилого будинку під господарським номером 846, жилою площею 24,10 кв. м., веранди - 11.50 в с. Височанка, Галицького району.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, зазначає, що рішення суду є таким, що ущемлює її права як неповнолітньої на той час особи, а тому всупереч ст. 202 ЦПК України /1963 року/ є незаконним та необґрунтованим оскільки відповідно до вимог ст. 529 ЦК України /1963 року/ вона була спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї бабусі ОСОБА_6, так як на час відкриття спадщини не було в живих батька - сина останньої ОСОБА_7, а оскільки фактично апелянт на той час перебувала на утриманні бабусі, як неповнолітня особа, то, незалежно від укладення заповіту, має право на спадщину після її смерті. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що в прийнятті апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно положень ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.292 ЦПК України передбачено право осіб, які не брали участі у справі, оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

За змістом наведеної статті особи, які не брали участі у справі мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють права або обов'язки цих осіб.

Суд апеляційної інстанції позбавлений права розширювати коло осіб, які приймали участь у розгляді цивільної справи у суді першої інстанції.

Аналіз зазначених норм встановлює порядок та спосіб апеляційного оскарження судового рішення, який можливий у тому разі, коли суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

На стадії відкриття апеляційного провадження, під час якого вирішується питання про можливість прийняття апеляційної скарги особи, що не брала участі у справі, яка вважає, що ухваленим рішенням порушені її права та обов'язки, суд апеляційної інстанції встановлює, чи дійсно мало місце порушення таких прав та обов'язків у зв'язку із ухваленим рішенням, та в залежності від встановленого вчиняє відповідні процесуальні дії.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судові практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» дано роз'яснення про те, що при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та частини третьої статті 297 ЦПК постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 535 ЦК України /в ред..1963 року/ право на обов'язкову частку в спадщині мали неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого, які успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка).

Однак, апелянткою не представлено жодних доказів того, що вона була на утриманні бабусі, оскільки тільки в такому випадку вона мала б право на обов'язкову частку. Крім того, сама зазначає про те, що її законним представником була її мати, а не бабуся.

За наведених обставин, ОСОБА_2 не доведено порушення її законних прав та інтересів постановленим в 1994 році рішенням суду, а тому вона не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на його апеляційне оскарження, у зв'язку з чим слід відмовити у прийнятті апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

З квитанції №0.0.381942835.1 № 7 від 07.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 при поданні апеляційної скарги сплатив судовий збір в розмірі 121,80 грн. (а.с. 65).

З огляду на викладене, сплачений судовий збір в розмірі 121,80 грн. слід повернути апелянту.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст., 292,297 ЦПК України, ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суддя, -

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду від 16 лютого 1994 року.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області повернути ОСОБА_2 сплачену суму судового збору в розмірі 121,80 грн. згідно квитанції №0.0.381942835.1 № 7 від 07.05.2015 року.

Матеріали апеляційної скарги та оригінал квитанції повернути апелянту.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя:Вакарук В.М.