Провадження №2/193/566/15
У Х В А Л А

18 грудня 2015 року Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Шумська О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та доказів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Софіївського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову та доказів і просить витребувати інформаційні довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно та інші речові права ,прав на земельну ділянку з реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області та відомості щодо наявності автомобільного транспорту та накладення заборони на відчуження виявлених обєктів прав власності.

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та доказів, а також із матеріалами цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Заявник обєднала дві вимоги в одній заяві, які врегульовані ст. 151 , 133 ЦПК України ,якими регламентовано різний порядок розгляду судом заяв.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України засобами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів.

Таким чином позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір, лише 243,60 грн.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України клопотання про витребування доказів має бути подано із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Заявляючи вимоги щодо витребування доказів, заявником не долучено відомості про неможливість отримання таких доказів особисто стороною.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Та ж норма цивільно-процесуального законодавства встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обов'язок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином позивачем при поданні ним відповідної заяви, а викладені в заяві підстави є неналежно обґрунтованими, а отже не є достатніми для задоволення цієї заяви.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову не зазначено, в кого, де знаходиться майно та чим підтверджується належність на праві власності відповідачу майна.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали.

Згідно із ч. 8 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Частиною 3 ст. 153 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в заяві відсутні всі необхідні дані для вирішення питання про забезпечення позову, а як наслідок - заява про забезпечення позову підлягає поверненню.

Заявник не позбавлений можливості, усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Заявник не позбавлений можливості усунувши вказані недоліки заяви про забезпечення позову, повторно звернутися до суду.

Керуючись ст.ст. 151- 153 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та доказів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного суду через Софіївський районний суд шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: