Справа № 212/9512/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого судді Шум Л.І.

при секретарі Борух Ю.К.

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої злочином,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди завданої злочином. В ході розгляду справи позивачем уточнені позовні вимоги, в яких вона долучила співвідповідача Страхову компанію "Еталон" та просила стягнути з ОСОБА_3 матеріальний збиток в сумі 1500 грн., моральну шкоду 115000 грн. з відповідача Страхової компанії "Еталон" матеріальний збиток в сумі 690,97 грн. та моральну шкоду 5000 грн..

В обґрунтовуванні своїх позовних вимог позивач вказала, що 28 вересня 2012 року приблизно о 12 годині 00 хв., водій ОСОБА_3, перебуваючи на маршруті № 208, керував належним йому мікроавтобусом «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1 та рухався зі сторони вул. Ногіна в напрямку вул. Ватутіна по вул. 20 Партз'їзду в м. Кривому Розі.

В той самий час ОСОБА_1 знаходилася в салоні мікроавтобусу в якості пасажира.

В процесі керування мікроавтобусом, водій ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість, не урахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, в наслідок чого здійснив наїзд на нерухомий транспортний засіб «КрАЗ».

28 вересня 2012 року слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції Холопцовим М.О., було винесено постанову про порушення кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої були травмовані пасажири мікроавтобуса «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1, гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2344 від 07.11.2012 року потерпілій ОСОБА_1, спричинені забійна рана та синець обличчя, струс головного мозку, контузія правого ока, вдавлений перелом верхньої щелепи праворуч, перелом скроневого відростка виличної кістки праворуч з кутовою деформацією, пошкодження латеральної, задньої та медіальної стінок правої гайморової пазухи, пошкодження латеральної стінки правої орбіта. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі ж предмети, що могло бути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди в середині салону автомобіля.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 139 від 09.08.2013 року у потерпілої ОСОБА_1 в середині третини обличчя праворуч зовнішнього краю орбіти є косметичний дефект вилично-щелепного комплексу, який є наслідком травми отриманої 28.09.2012 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та дана патологія (дефект виличної кістки та зовнішнього краю правої орбіти, який призвів до асиметрії обличчя) може бути виправлена тільки хірургічним шляхом (рефрактури та репозиції вилично-щелепногс комплексу), а виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, такий косметичний дефект обличчя є непоправним знівеченням обличчя, що відповідає вимогам п. 2.18 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, та розцінюється як тяжке тілесне ушкодження, якщо буде визнано таким, що знівечило обличчя.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року визнано винним та засуджено ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк в 2 роки та покладенням обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз'яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року апеляційні вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2013 у відношенні ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасовано.

Вважати ОСОБА_3 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок залишено без змін.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 й ушкодження здоров'я, позивачу був спричинений матеріальний збиток на суму:

- 4 519 грн. 87 коп, як сума коштів затрачених на медикаменти;

- 19 грн. 62 коп., як сума коштів затрачених на оплату видачі висновку фахівця СМЕ;

- 2190 грн. 97 коп., як сума коштів затрачених на медикаменти та обстеження, плата за послуги адвоката.

Всього сума матеріального збитку, яка не компенсована, складає: 2190 грн. 97 коп. Кошти в розмірі 4539 грн. 49 коп. були компенсовані ОСОБА_3.

Забезпечений автомобіль марки «Мегзесіез-Вепг» р/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 та є застрахований в страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» відповідно до полісу АВ/3582171. Вказаний поліс діє з 07.07.2012 до 06.07.2013 включно.

Згідно до полісу № АВ/3582171 передбачені ліміти відповідальності: за шкоду заподіяні життю і здоров'ю - 100 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн.. При цьому розмір франшизи -1 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну.

Розмір вказаної матеріальної шкоди не перевищує встановленого законом ліміту, а тому підлягає відшкодуванню страховою компанією в повному обсязі в порядку передбаченим ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відшкодовується страховою компанією ПрАТ «СК«Еталон».

Так, протиправними діями гр. ОСОБА_3 позивачу також заподіяно моральної шкоди. Тому що в результаті ушкодження здоров'я вона знаходилась і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітить її тривалий період часу. Все це вплинуло на її відносини і нормальні життєві зв'язки з членами родини, сусідами, знайомими. За весь цей час відповідач жодного разу не спробував зробити яку-небудь матеріальну допомогу у покрашенні її стану здоров'я. Її обличчя понівечене таким чином, що стерти сліди цієї пригоди якщо й можливо, то тільки за допомогою складної та дорогої хірургічної пластичної операції.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченого також завдані їй немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у моєму житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту на протязі тривалого часу, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів через невпевненість у своїй зовнішності, почуття образи; побоювання щодо майбутнього стану здоров'я.

В момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями тривоги, страху за своє здоров'я та життя.

В подальшому, вона була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувалась незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення, неможливість нормального харчування). В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалась як джерело клопоту та обмежень для родичів.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, неможливість вести активний спосіб життя (займатися фізичними вправами через часті головокружіння) знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, вона досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживаю щодо своєї зовнішності.

Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.

Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної нагрузки через головокружіння, дискомфорт спричинений асиметрією обличчя, та порушенням розташування очного яблука. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого час (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значиш фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторній можливостей задля їх подолання.

Просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь відшкодування матеріального збитку - за юридичні послуги - 1500,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 115000,00 грн.. Стягнути з СК "Еталон" на її користь матеріальний збиток - 690,97 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн..

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, просив відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів розрахунку наданої правової допомоги у розмірі 1500,00 грн. та підтвердження оплати даних послуг. Стосовно моральної шкоди, позивач не мотивує та не вказує в чому вона полягає, без посилання на належні докази та не обгрунтовує її розмір.

Представник відповідача СК «Еталон», в судове засідання не з'явився, надано суду заперечення проти позову, в якому позов не визнають та просять справу слухати за їх відсутністю.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 вересня 2012 року приблизно о 12 годині 00 хв., водій ОСОБА_3, перебуваючи на маршруті № 208, керував належним йому мікроавтобусом «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1 та рухався зі сторони вул. Ногіна в напрямку вул. Ватутіна по вул. 20 Партз'їзду в м. Кривому Розі.

В той самий час, ОСОБА_1 знаходилася в салоні вищевказаного мікроавтобусу «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1 в якості пасажира.

В процесі керування мікроавтобусом «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1, водій ОСОБА_3 не обрав безпечну швидкість, не урахував дорожню обстановку та не впорався з керуванням, в наслідок чого здійснив наїзд на нерухомий транспортний засіб «КрАЗ».

28 вересня 2012 року слідчим СВ Жовтневого РВ КМУ УМВС України в Дніпропетровській області старшим лейтенантом міліції Холопцовим М.О., було винесено постанову про порушення кримінальної справи по факту дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої були травмовані пасажири мікроавтобуса «Мерседес Бенц 312» д/н НОМЕР_1, гр. ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1, за ознаками ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №2344 від 07.11.2012 року потерпілій ОСОБА_1, спричинені забійна рана та синець обличчя, струс головного мозку, контузія правого ока, вдавлений перелом верхньої щелепи праворуч, перелом скроневого відростка виличної кістки праворуч з кутовою деформацією, пошкодження латеральної, задньої та медіальної стінок правої гайморової пазухи, пошкодження латеральної стінки правої орбіта. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, або при ударі об такі ж предмети, що могло бути в обстановці дорожньо-транспортної пригоди в середині салону автомобіля.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 139 від 09.08.2013 року у потерпілої ОСОБА_1 в середині третини обличчя праворуч зовнішнього краю орбіти є косметичний дефект вилично-щелепного комплексу, який є наслідком травми отриманої 28.09.2012 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, та дана патологія (дефект виличної кістки та зовнішнього краю правої орбіти, який призвів до асиметрії обличчя) може бути виправлена тільки хірургічним шляхом (рефрактури та репозиції вилично-щелепногс комплексу), а виходячи із загальноприйнятих уявлень про вигляд людини, такий косметичний дефект обличчя є непоправним знівеченням обличчя, що відповідає вимогам п. 2.18 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, та розцінюється як тяжке тілесне ушкодження, якщо буде визнано таким, що знівечило обличчя.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2013 року у кримінальному провадженні №0000290 визнано винним та засуджено ОСОБА_3 за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк в 2 роки та покладенням обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

Цивільні позови потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз'яснивши право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2013 року вирок Жовтявого районного суду м. Кривого Рогу від 30.10.2013 у відношенні ОСОБА_3 в частині призначення покарання скасовано.

ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки з покладенням на нього обов'язків, передбачених п.п.2,3,4 ст.76 КК України.

В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі підлягають доказуванню. Згідно до вимог п.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанови суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2013 року, набрав законної сили, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань, чи мали місце дії відповідача, а саме дії що містять в собі склад порушення, наявність причинно-наслідкового зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог чи Правил дорожнього руху України, відповідача ОСОБА_3 і завданням шкоди позивачу. Вказаними протиправними діями відповідача, позивачу було завдано матеріальної шкоди.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 й ушкодження здоров'я, позивачу був спричинений та залишився не компенсований матеріальний збиток на суму:

- 690 грн. 97 коп., як сума коштів затрачених на медикаменти та обстеження, що підтверджується відповідними квитанціями.

Фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, на підставі ч. І ст. 1195 ЦК України, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз'яснив судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром завданої шкоди і страховою виплатою.

Як вбачається з матеріалів справи, забезпечений автомобіль марки «Мегзесіез-Вепг» р/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_3 та є застрахований в страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» відповідно до полісу АВ/3582171. Вказаний поліс діє з 07.07.2012 до 06.07.2013 включно.

Згідно ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п.22.1. ст. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю третьої особи.

Згідно до полісу № АВ/3582171 передбачені ліміти відповідальності: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю - 100 000,00 грн.; за шкоду заподіяну майну - 50 000,00 грн.. При цьому розмір франшизи -1 000,00 грн. за шкоду заподіяну майну.

У ст. 23 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власники наземних транспортних засобів» зазначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'я потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральні шкода), пов'язана з лікуванням потерпілого.

У ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів.

Розмір вказаної матеріальної шкоди не перевищує встановленого законом ліміту, а тому підлягає відшкодуванню страховою компанією в повному обсязі в порядку передбаченим ст. 24 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому відшкодовується страховою компанією ПрАТ «СК«Еталон».

Внаслідок чого відповідальною особою за відшкодування шкоди позивачу є страхова компанія ПрАТ «СК «Еталон», при цьому ОСОБА_3 відшкодовує шкоду, яку перевищує ліміт відповідальності страховика. Тому на думку суду матеріальний збиток в сумі 690,97 грн. підлягає стягненню на користь позивача з відповідача СК "Еталон".

Крім того, відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала) зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладений на особу, неправомірними діями якої він спричинений, що визначено статтею 1167 ЦК України.

Відповідно до матеріалів справи даний обов'язок покладений на ОСОБА_3, тому в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди із СК "Еталон" на користь позивача слід відмовити.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд виходить з характеру заподіяння шкоди, а саме позивач була вимушена проходити стаціонарне лікування з оперативним втручанням, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувалась незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення, неможливість нормального харчування). В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку близьких, з приводу чого почувалась як джерело клопоту та обмежень для родичів.

Наслідки перенесеної травми призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, неможливість вести активний спосіб життя (займатися фізичними вправами через часті головокружіння) знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, відчуття власної трудової неповноцінності, тривога з приводу майбутнього.

Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, позивач досі відчуває почуття приниженої гідності, образи, досади, обурення поведінкою винуватця, переживаю щодо своєї зовнішності.

Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації.

Дотепер продовжуються проблеми зі здоров'ям у вигляді періодичних болів, обмеження фізичної нагрузки через головокружіння, дискомфорт спричинений асиметрією обличчя, та порушенням розташування очного яблука. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого час) (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значиш фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторній можливостей задля їх подолання.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 30000,00 гривень.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат пов'язаних з оплатою за юридичні послуги в сумі 1500,00 грн. задоволенню не підлягають, оскільки не підтверджені належними доказами, суду не надано доказів про здійснення оплати адвокату за його послуги в сумі 1500 грн., а лише представлений договір про надання правової допомоги, в якому прописана сума за отримані послуги, однак підтвердження фактичної слати не надано.

Частиною 1 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, що передбачає свободу в наданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, ст. 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ПАТ Страхова компанія «Еталон» про стягнення матеріальної і моральної шкоди завданої злочином задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди завданої злочином 30 000 гр.

Стягнути з ПАТ Страхова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 690 гр.97 коп.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 300 гр., з ПАТ Страхова компанія «Еталон» 243,60 гр. на користь держави.

В частині стягнення витрат на юридичні послуги, стягнення моральної шкоди з ПАТ Страхова компанія «Еталон» - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя: Л. І. Шум