Справа №478/1202/14-ц 26.05.2015 26.05.2015 26.05.2015
Провадження №22-ц/784/1302/15 Суддя по 1 інстанції - Сябренко І.П. Категорія 34 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

26 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С,, Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Кудрі В.М.,

за участю представника відповідача - ПАТ «Облагротехсервіс» - Довженко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року у справі за

позовом

ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» про відшкодування майнової шкоди,

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до приватного акціонерного товариства «Облагротехсервіс» МФ «Автостоянка» про відшкодування майнової шкоди, в зв'язку з неналежним зберіганням автомобіля.

В обгрунтування позову вказував, що 18 лютого 2013 року автомобіль «Камаз-53212», державний номер НОМЕР_1, яким він користується на підставі договору оренди, передав на зберігання відповідачу за адресою АДРЕСА_1

Однак, 5 травня 2014 року дізнався від знайомого про те, що в період з 29 квітня по 3 травня 2014 року з автомобіля викрадено 6 коліс, про що негайно повідомив Ленінський РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області, який відкрив кримінальне провадження та проводить досудове слідство.

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем обов'язку щодо зберігання транспортного засобу, позивач просив стягнути з відповідача спричинену майнову шкоду в сумі 49 701 грн., із яких: 49 236 грн. вартість придбаних ним 6 коліс в зборі та 465 грн. - кошти, сплачені за 31 добу перебування автомобіля на стоянці з вини відповідача.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на невірне найменування юридичної особи та відсутність договірних відносин щодо зберігання автомобіля.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2014 року за клопотанням позивача проведено заміну неналежного відповідача належним, яким є публічне акціонерне товариство «Облагротехсервіс».

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, просив його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення районного суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції правомірно виходив з недоведеності заявлених ним позовних вимог.

За положеннями ст. ст. 936, 937, 977 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем) і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Такий договір має бути укладений у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчено розпискою, квитанцією або іншим документом підписаним зберігачем.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, автомобіль «Камаз-53212», державний номер НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_5, перебував в оренді позивача ОСОБА_4 на підставі договору оренди транспортного засобу, укладеного між ними 26 вересня 2013 року (а.с.5-6).

5 травня 2014 року за заявою позивача Ленінським РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області відкрите кримінальне провадження № 0002386 та проводиться досудове слідство по факту таємного викрадення 6 коліс із вказаного автомобіля в період з 29 квітня по 3 травня 2014 року, який знаходився за адресою АДРЕСА_1

За вказаною адресою знаходиться Миколаївська філія публічного акціонерного товариства «Облагротехсервіс», яка, в тому числі, надає послуги щодо паркування транспортних засобів, а не зберігання. Зазначене підтверджується Положенням про Миколаївську філію, затверджене загальними зборами вказаного товариства 15 квітня 2011 року протокол № 17 (а.с. 120-125).

На обгрунтування своїх доводів про те, що вказаний автомобіль з 18 лютого 2013 року по 2 червня 2014 року (тобто всього 470 днів) перебував на зберіганні у відповідача позивач надав фіскальний чек № 7120, виданий 2 червня 2014 року в 16 год. 13 хвилин на суму 1 575 грн., в якому зазначено «парковка 105 х 15,00 = 1 575, 00 грн. сплачено готівкою» (а.с. 8).

Проте, такий документ не є належним доказом на підтвердження факту передачі вказаного автомобіля на зберігання відповідачу та укладення договору зберігання.

Інших доказів на підтвердження укладення договору зберігання позивач не надав і матеріали справи їх не містять.

Разом з тим, організація та порядок паркування транспортних засобів регламентується Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 3 грудня 2009 року № 1342, з урахуванням наступних змін та доповнень (далі - Правила).

У пункті 4 Правил визначено терміни що вживаються, зокрема, паркування - це розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування, а оператор - суб'єкт господарювання, який здійснює обладнання і утримання майданчика для паркування.

Відповідно до п. 25 Правил оператор не несе відповідальності за збереження транспортних засобів, розміщених на майданчиках для паркування.

За такого, висновок суду першої інстанції про те, що між сторонами не виникли правовідносини щодо зберігання транспортного засобу, є вірним.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дав невірну оцінку наявним доказам у справі, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 відхилити, а рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 13 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: