У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Львівська міська рада, про зобов'язання вчинити дії,

встановив:

У листопаді 2013 року Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що розпорядженням голови Шевченківської районної адміністрації від 02 листопада 2011 року № 847 зобов'язано відповідачів демонтувати самочинно влаштовану огорожу на АДРЕСА_1 у м. Львові, яка була зведена ними з порушенням вимог п. 2.1, п. 4.3 Положення про порядок влаштування огорож у м. Львові, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради від 09 вересня 2011 року № 834 без дозволу районної адміністрації та завіреної згоди на влаштування огорожі співвласників об'єкта нерухомості, проте відповідачі не вчинили жодних дій щодо демонтажу цегляної огорожі. Посилаючись на вказані обставини, просила зобов'язати відповідачів демонтувати самочинно облаштовану огорожу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 демонтувати самовільно облаштовану огорожу на АДРЕСА_1 м. Львові. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги, додані до неї матеріали, зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального права.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою заявника з висновками судів по їх оцінці.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 15 квітня 2015 року у справі за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, Львівська міська рада, про зобов'язання вчинити дії.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ М.К. Гримич