Справа №2-412/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - Собина О.І.
Номер провадження 22-ц/788/31/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Кононенко О. Ю.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2010 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства « ОТП Банк » до ОСОБА_4, третя особа : ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2009 року Публічне акціонерне товариство « ОТП Банк » ( далі - ПАТ ), яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства « ОТП Банк », звернулось до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 28 грудня 2007 року між ПАТ та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №ML-СОО/395/2007, за умовами якого позичальнику було видано кредит в сумі 291 659,12 швейцарських франків, строком до 28 грудня 2031 року. В забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, 28 грудня 2007 року відповідачкою ОСОБА_4 в іпотеку банку було передано нерухоме майно - житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою : АДРЕСА_2. Оскільки позичальник ОСОБА_6 взяті на себе зобов'язання не виконує, ПАТ просило звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2010 року позовні вимоги ПАТ задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок та земельну ділянку, для погашення заборгованості за кредитним договором шляхом продажу ПАТ з застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України « Про іпотеку » ( далі - Закон ), з правом укладання договору купівлі-продажу з іншою будь-якою особою-покупцем та з наданням ПАТ всіх повноважень продавця, необхідних для здійснення такого продажу, за початковою ціною, визначеною суб»єктом оціночної діяльності.

Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04.11.2014 року, заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано, що згідно договору про внесення змін до договору іпотеки від 12 лютого 2008 року, предметом іпотеки є лише вищевказаний житловий будинок, тому в разі звернення стягнення на житловий будинок буде припинено право власності і на земельну ділянку, яка не є предметом іпотеки. Вказує, що всупереч положенням Закону, вона не була повідомлена про наявність в позичальника заборгованості за кредитним договором, а вимоги про усунення вказаних порушень їй не надсилались. Крім того, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання позичальником вказаних грошових коштів та наявності в нього кредитної заборгованості.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представник відповідача ОСОБА_5, яка підтримала доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до приписів ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та як встановлено судом першої інстанції, 28 грудня 2007 року між ПАТ та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №ML-C00/395/2007 ( а.с. 7-10 ). Згідно умов договору, ОСОБА_6 отримав на придбання житлового будинку АДРЕСА_2 грошові кошти в сумі 291 659,12 швейцарських франків, зі строком до 28 грудня 2031 року.

Того ж дня, ОСОБА_7, діючи в інтересах ОСОБА_4, придбав у ОСОБА_8 спірний житловий будинок та земельну ділянку, що знаходиться при житловому будинку на території Червоненської сільської ради Сумського району Сумської області, площею 0,0383 га від загальної площі 0,0802 га, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, за ціною 38 625,00 грн. ( а.с. 24-25 ).

Між ПАТ та ОСОБА_6 було укладено також і додатковий договір до кредитного договору від 28 грудня 2007 року ( а.с. 11 ).

У відповідності до умов останнього, позичальник отримував грошові кошти з метою придбання нерухомого майна ( будинку та земельної ділянки ), це майно було дійсно придбано на користь відповідачки. Факт укладання кредитного договору та отримання коштів позичальником не оспорюється. Видача кредиту ОСОБА_6 підтверджується випискою по кредитному рахунку, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими ( а.с. 189-190 ).

Для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_6 зобов'язань за цим договором, 28 грудня 2007 року між ПАТ та ОСОБА_4, від імені якої діяв ОСОБА_6, було укладено договір іпотеки №РML-C00/395/2007, за яким відповідачка передала в іпотеку банку належне їй на підставі договорів купівлі-продажу від 28 грудня 2007 року нерухоме майно - житловий будинок і земельну ділянку ( а.с. 18-19 ).

12 лютого 2008 року сторони відповідним договором внесли зміни до договору іпотеки, а саме: в частину « Визначення термінів », « Предмет іпотеки » та пункт 3.1 статті 3 « Предмет іпотеки », виклавши їх в наступній редакції : предметом іпотеки за цим договором є нерухоме майно, житловий будинок під номером АДРЕСА_2, який належить іпотекодавцю на праві власності та був придбаний нею згідно з договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Рибалка К.Д. 28 грудня 2007 року за №7413 та зареєстрованим в КП « Сумське міське БТІ » 11 січня 2008 року за №16826. Зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №17330805, виданий КП « Сумське міське БТІ » 11 січня 2008 року за №21504299. Абзац перший п. 3.2 ст. 3 договору сторони виклали в новій редакції : житловий будинок під літерою «А» - бл. об. цеглою, житлова площа якого 99,7 кв.м., загальна площа 198,3 кв.м. та така надвірна будівля: огорожа - бетонна. Згідно з витягом №17330961 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим КП « Сумське міське БТІ » 11 січня 2008 року за №21504299, загальна вартість квартири становить 342 865,00 грн. ( а.с. 20 ).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 не виконує забезпеченого іпотекою зобов'язання за кредитним договором, а тому право позивача порушено та підлягає захисту.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам і вимогам закону.

Зокрема, ст. 589 ЦК України та ч. 1 ст. 33 вищевказаного Закону передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічні положення містяться і у ст. 6 договору іпотеки ( а.с. 19 ).

Згідно зі ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Станом на 24.04.2009 року заборгованість за кредитним договором від 28 грудня 2007 р. становила 303 871,11 швейцарських франків та 51 242 грн. 99 коп. ( а.с. 21 ). Доказів погашення заборгованості суду надано не було.

Колегія суддів відмічає, що цей розрахунок відповідачкою не спростовано. Розмір заборгованості є значним та є співмірним з вартістю предмету іпотеки.

Процедура повідомлення про порушення основного зобов»язання, передбачена ч. 1 ст. 35 Закону, на недотримання якої посилається апелянт у скарзі, не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися за захистом своїх прав до суду у встановленому законом порядку ( ч. 2 ст. 35 Закону ). Іпотекодавець, у свою чергу, має можливість в суді заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що узгоджується з приписами ст. 124 Конституції України.

Доводи апеляційної скарги щодо складу предмету іпотеки та укладення позичальником іпотечного договору, начебто, у своїх інтересах вже були предметом судового розгляду.

Зокрема, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2015 року в цивільній справі №591/7993/14-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6, ПАТ «ОТП Банк», приватного нотаріуса Рибалка К.Д., ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання договору недійсним, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 28.04.2015 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог. Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, інстанційні суду вказали на те, що позивач не довела, що оскарженим договором були порушені її права та законні інтереси.

При розгляді справи було встановлено, що 31 січня 2007 року позивач ОСОБА_4 видала на ім'я свого сина - ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність зі строком дії до 31 січня 2017 року, якою уповноважила останнього вчиняти від її імені правочини щодо розпорядження всім її майном, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, зокрема, договори купівлі-продажу, міни, застави, іпотеки, договори про розподіл майна, угоди про визначення часток, передавати майно в користування ( оренду ), приймати майно в дар та будь-які інші договори, на її розсуд, проводити розрахунки по укладених договорах, отримувати належні їй гроші, а також вчиняти інші дії, передбачені цією довіреністю.

Вказана довіреність внесена до Єдиного реєстру довіреностей, доказів скасування довіреності відповідачкою надано не було ( а.с. 135-137 ).

Діючи в межах відповідних повноважень, а також від себе особисто ОСОБА_6, за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу квартири від 09 листопада 2007 року, продав належну йому та матері, позивачці по справі, на праві приватної спільної часткової власності квартиру АДРЕСА_1.

Після цього, також діючи в інтересах ОСОБА_4, ОСОБА_6 на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 28.11.2007 року придбав у власність для неї вищезгадані будинок та земельну ділянку, для чого того ж дня отримав кредит в ПАТ.

Судами було встановлено також, що продавець вказаного нерухомого майна - ОСОБА_8 отримав повний розрахунок за куплений у нього жилий будинок і будь-яких матеріальних претензій до покупця не мав.

Як на підставу недійсності договору іпотеки ОСОБА_4 посилалася на те, що при укладенні цього правочину її представник ОСОБА_6 фактично вчинив його у своїх інтересах, так як передав в іпотеку банку майно довірителя ОСОБА_4 для забезпечення виконання взятого ним перед банком зобов'язання щодо повернення кредиту без належного оформлення на це повноважень. В той же час, з матеріалів справи вбачалося, що вчинення ОСОБА_6 цих юридичних дій від імені та за рахунок ОСОБА_4 було передбачено саме договором доручення. Отже, отримавши в кредит на своє ім'я грошові кошти для придбання для позивача нерухомого майна, ОСОБА_6, діючи від імені та за рахунок позивача, передав належне їй спірне нерухоме майно в іпотеку ПАТ для забезпечення зобов'язань по кредитному договору.

Протилежного при розгляді цивільної справи №591/7993/14-ц ОСОБА_4 та її представник не довели.

У виданій 31 січня 2007 року ОСОБА_4 на ім'я свого сина нотаріально посвідченій довіреності ( зі строком дії до 31 січня 2017 року ) було передбачено повноваження ОСОБА_6 представляти інтереси довірителя в судових органах, в т.ч. і з правами, наданими відповідачу ( а.с. 135-137 ).

ОСОБА_6 був повідомлений судом про розгляд справи 16.03.2010 року ( а.с. 47 ), тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 76 ЦПК України, відповідачка також вважається повідомленою належним чином про час розгляду справи.

В подальшому, інтереси відповідачки представляв інший представник - ОСОБА_5 ( а.с. 61-62), відтак ОСОБА_4 мала можливість обґрунтувати свою правову позицію.

Також суди відхили і доводи позивачки щодо передачі ОСОБА_6 в іпотеку банку з порушенням приписів ч. 3 ст. 5 Закону земельної ділянки площею 0,0383 га.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити також, що за змістом пунктів 3.2.1 та 3.2.2 договору іпотеки ( з наступними змінами ), спірна земельна ділянка входить до складу предмету іпотеки та на неї може бути звернуто стягнення в передбаченому Законом та договором порядку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2010 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -