У х в а л а

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів: Романюка Я.М., Охрімчук Л.І., Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5 про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року та 26 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озеро» в особі голови Чупахіна Юрія Юрійовича про визнання права власності на підвальне приміщення та усунення перешкод в користуванні частиною домоволодіння,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 квітня 2014 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на нежитлове підвальне приміщення площею 16,64 кв. м, що є у користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як власників квартири АДРЕСА_1 в м. Івано- Франківську. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В задоволенні решти заявлених вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду із заявою про перегляд зазначеного судового рішення.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просять скасувати ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року та від 26 березня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (далі - Закону).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4, ОСОБА_5 наводять ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року, від 26 вересня 2013 року, від 14 травня 2014 року, від 1 жовтня 2014 року.

Одночасно, заявники просять поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 356 ЦПК України заява про перегляд судових рішень подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, щодо якого подано заяву про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше, але не пізніше одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява. У разі пропущення строку, встановленого частинами першою-третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк у межах одного року з дня ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що воно не підлягає задоволенню, оскільки наведені доводи щодо причини пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень не можна визнати поважними.

Відповідно до положень статті 72 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Заява ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року підлягає відмові у допуску виходячи з наступного.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку на звернення до суду із заявою про перегляд зазначеного судового рішення. Судом касаційної інстанції при постановленні вищевказаної ухвали положення статей 1, 10 Закону не застосовувались.

У наданих для порівняннях ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 лютого 2012 року, від 26 вересня 2013 року, від 14 травня 2014 року, від 1 жовтня 2014 року, від 22 грудня 2014 року суд касаційної інстанції застосовував положення статей 1, 10 Закону.

А тому порівнявши судові рішення надані заявниками, як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права із ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року, не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 1, 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Керуючись статтями 72, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про поновлення строку подання заяви про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 липня 2014 року відмовити. В цій частині зазначену заяву залишити без розгляду.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озеро» в особі голови Чупахіна Юрія Юрійовича про визнання права власності на підвальне приміщення та усунення перешкод в користуванні частиною домоволодіння за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5 в частині перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

Ю.Л. Сенін