Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________________
Справа № 299/1400/15-ц
У Х В А Л А

19.05.2015 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

при секретарі судового засідання - Лемак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів заяву Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

13.05.2015 року ПАТ "ВіЕс Банк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, склад живсировини загальною площею 390,40 м.кв., що знаходиться за адресою: м. Виноградів, вул. І. Франка, 110, що належить відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 23.03.2003 року. Одночасно із позовною заявою позивач подав клопотання про забезпечення даного позову шляхом передачі згаданої нежитлової будівлі в управління йому, позивачеві.

Обстеживши матеріали позовної заяви, розглянувши доводи заяви про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з таких підстав.

У відповідності ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені у ч. 1 ст. 152 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЦПК України у разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз"яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно може зникнути, зменшитись, погіршитись або може бути відчуженим.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів між сторонами виник спір у зв"язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 зобов"язань за кредитним договором, укладеним з ВАТ "Електрон Банк", правонаступником якого, як вказано у позові, є позивач. Ціна позову 42362,59 доларів США, що по курсу НБУ станом на 07.05.2015 року становить 890694,76 грн. На забезпечення виконання зобов"язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, між ВАТ "Електрон Банк" та відповідачами ОСОБА_1, ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачі надали в заставу іпотекодержателю згадану вище нежитлову будівлю вартістю згідно іпотечного договору 9332 грн., на яку у встановленому законом порядку накладено заборону на відчуження.

Заявник просить застосувати забезпечення позову про звернення стягнення на цю нежитлову будівлю шляхом передачі її йому, заявникові, в управління. При цьому зсилається на те, що відповідач ОСОБА_2 використовує предмет іпотеки всупереч інтересам іпотекодержателя, що суперечить умовам договору іпотеки, а тому просить забезпечити позов задля належного збереження та недопущення погіршення або знищення майна, оскільки це може зробити неможливим виконання рішення суду. Жодних обставин щодо того, які саме дії вчиняє відповідач ОСОБА_2, які свідчать про те, що в результаті предмет іпотеки може бути пошкоджено та (чи) знищено, заявник не навів.

Серед прав, які заявник просить надати йому в результаті застосування забезпечення позову у виді передачі предмета іпотеки в управління, є також право право володіти, користуватися і розпоряджатися майном.

Однак, згідно матеріалів позовної заяви, зокрема, ксерокопії свідоцтва про право власності на нерухоме майно, розглядувана нежитлова будівля належить на праві спільної часткової власності відповідачам.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Конституційний принцип непорушності права власності розкрито законодавцем у ст.ст. 319 (здійснення права власності), 321 (непорушність права власності) Цивільного кодексу України.

Виходячи з викладеного, враховуючи те, що на спірне нерухоме майно накладено заборону на відчуження як на предмет іпотеки, заявник не довів, що це майно може бути погіршено чи знищено іпотекодавцями, які є власниками майна, а відтак підстави вважати, що існує така загроза та неможливість з цих причин виконання рішення суду відсутні.

Крім того, застосування того виду забезпечення позову, про який просить заявник, призведе до порушення прав власників відповідного майна. За таких обставин суд прийшов до переконання, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" про забезпечення позову Публічного акціонерного товариства "ВіЕс Банк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, - відмовити.

Копію ухвали направити для відому особам, які беруть участь у справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд шляхом подання протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3