АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 525/446/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1520/15Головуючий у 1-й інстанції Хоролець В. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

При секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавська області від 14 квітня 2015 року за заявою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держземагенства у Полтавській області про визнання переважного права на поновлення (укладення) договору оренди земельної ділянки та продовження строку дії реалізації переваженого права,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавська області від 14 квітня 2015 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, які призвели до невірного вирішення питання про відмову в забезпеченні позову, просить скасувати ухвалу та повернути справу до суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно ст.312 ч.1 п.1 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 7 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держземагенства у Полтавській області про визнання переважного права на поновлення (укладення) договору оренди земельної ділянки та продовження строку дії реалізації переваженого права. В позовній заяві просив визнати за ним переважне право на поновлення (укладання) договору оренди земельної ділянки та продовжити строк дії реалізації переважного права орендаря шляхом укладання додаткової угоди до договору оренди землі з уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Одночасно, ОСОБА_2 просив накласти арешт на спірну земельну ділянку шляхом заборони відповідачу укладати будь-які цивільно-правові угоди щодо неї протягом вирішення питання про поновлення (укладання) договору оренди землі від 30 грудня 2003 року.

Проаналізувавши предмет та підстави позову, у зв'язку з відсутністю доказів, які б свідчили про використання спірної ділянки іншими особами та недоведеністю обставин щодо неможливості чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою сторін, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити можливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.4 Постанови пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Так, накладення арешту на спірну земельну ділянку, шляхом заборони відповідачу укладати будь-які правочини щодо неїможе призвести до тривалого її не використання, що матиме негативні наслідки.

Наданий апелянтом в якості доказу акт обстеження земельної ділянки, в якому виявлено оброблення верхнього шару ґрунту земельної ділянки шляхом дискування, само по собі не свідчить про необхідність накладення арешту на земельну ділянку у спосіб заборони укладати щодо неї цивільно-правові угоди. При цьому, наданий апелянтом акт датований 17 квітня 2015 року, тобто складений щодо обставин, які мали місце після постановлення судового рішення.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін як постановленої з додержанням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 312 ч.1 п.1, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Великобагачанського районного суду Полтавська області від 14 квітня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

З оригіналом згідно.