Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

Парінової І.К., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Моторного транспортного страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

05 лютого 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2010 року по просп. Московському у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ-2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ-21099 пошкоджено, а власнику автомобіля завдано збитки на суму 18 201 грн 95 коп. Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якого на час вчинення ДТП застрахована не була. 07 лютого 2011 року позивачем за заявою ОСОБА_4 було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 15 168 грн 29 коп. З огляду на зазначене, позивач просив суд у порядку регресу стягнути з відповідача 15 168 грн 29 коп. виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь МТСБУ 15 168 грн 29 коп. на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних із виплатою страхового відшкодування.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 22 жовтня 2010 року з вини відповідача ОСОБА_3, який керував автомобілем марки ВАЗ-2103 державний реєстраційний номер НОМЕР_2, сталася ДТП, в результаті якої автомобіль ВАЗ-21099 державний реєстраційний номер НОМЕР_3 отримав механічні пошкодження та його власнику ОСОБА_4, завдано майнову шкоду у розмірі 15 168 грн 29 коп.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13 грудня 2010 року винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_3 та притягнуто до адміністративної відповідальності.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована.

Згідно з копією платіжного доручення від 07 лютого 2011 року № 459 МТСБУ виплатило ОСОБА_4 15 168 грн 29 коп. страхового відшкодування (а. с. 31).

Із позовною заявою до суду МТСБУ звернулося 05 лютого 2014 року.

Згідно пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування <nau://ukr/85/96-ВР|st27>» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України <nau://ukr/435-15|st993>, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1191> особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки <nau://ukr13>», при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття "регрес" та "суброгація". У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1191>), а також статтею 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» <nau://ukr/1961-15|st38>, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК <nau://ukr/435-15|st993> і статті 27 Закону України "Про страхування" <nau://ukr/85/96-ВР|st27> встановлено особливий правовий режим.

При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування. Розмір страхового відшкодування визначається за правилами, встановленими у договорі страхування.

Суброгація може застосовуватися лише до майнового страхування.

Згідно з п. 2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів <nau://ukr/1961-15|st38>» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За положеннями ст. 257 <nau://ukr/435-15|st257>, ч. 6 ст. 261 ЦК України <nau://ukr/435-15|st261> загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно із статтею 256 ЦК України <nau://ukr/435-15|st256> позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку регресу, оскільки цивільно-правова відповідальність винної особи не була застрахована, а позивачем було відшкодовано майнову шкоду відповідно до положень пп. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Отже, право позивача на відшкодування витрат в порядку регресу виникло з моменту виплати страхового відшкодування, а тому строк позовної давності не пропущений.

Статтею 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337> визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Наведені в скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваних судових рішень.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян Головуючий
Судді:В.І. Амелін Т.П. Дербенцева І.К. Парінова В.О. Савченко Судді: В.І. Амелін