Справа № 457/702/14 Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В.
Провадження № 22-ц/783/429/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Ясиновської Я.М.,

з участю: представника СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-Львів» - Курилас М.С., представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника за довіреністю Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" - Герляка Тараса Михайловича на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року у справі за позовом Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Комбінат міського господарства", -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року Спільне підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" звернувся до суду із зазначеним позовом у якому на підставі ст.ст.526,625,901,903 ЦК України просили стягнути із ОСОБА_3 заборгованість за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з листопада 2010 року по грудень 2013 року в сумі 720 гривень 86 коп., індекс інфляції - 1,81 грн., та 3% річних в сумі 25,95 гривень (а.с.3-4).

Оскаржуваним рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивача - Герляк Т.М.

В апеляційній скарзі посилається на те, що відсутність укладеного між відповідачем та позивачем договору про надання послуг з вивезення ТПВ не є підставою для несплати вказаних послуг, оскільки обов'язок укласти договір на надання даних послуг покладається саме на власника житла (споживача) (ч. 2 ст. 35-1 Закону України «Про відходи», п.1 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків), а нереалізація відповідачем цього права за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості по ним.

Просить рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» - Курилас М.С. на підтримання апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» підлягає до задоволення, а рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач - ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» не довів факту надання послуг зі збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів ОСОБА_3, остання не укладала з ними договору про надання таких послуг.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи із наступного.

Поняття відходів, побутових відходів, твердих побутових відходів визначено у ст. 1 Закону України «Про відходи».

відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворилися у процесі виробництва чи споживання, а також товари (продукція), що повністю або частково втратили свої споживчі властивості і не мають подальшого використання за місцем їх утворення чи виявлення і від яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

побутові відходи - відходи, що утворюються в процесі життя і діяльності людини в житлових та нежитлових будинках (тверді, великогабаритні, ремонтні, рідкі, крім відходів, пов'язаних з виробничою діяльністю підприємств) і не використовуються за місцем їх накопичення.

тверді відходи - залишки речовини, матеріалів, предметів, виробів, товарів, продукції, що не можуть у подальшому використовуватися за призначенням.

Обов'язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства у сфері поводження з відходами визначено у ст.15 Закону України «Про відходи».

Зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов'язані:

дотримуватися вимог цього закону та інших нормативно-правових актів у сфері поводження з відходами;

вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів;

виконувати інші обов'язки, передбачені законами, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища.

Відповідно до ст.35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів, земельних ділянок укладають договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем послуг на вивезення побутових відходів, здійснюють оплату таких послуг та забезпечують роздільне збирання твердих побутових відходів.

Збирання та вивезення побутових відходів у межах певної території здійснюються юридичною особою, яка уповноважена на це органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку встановленому КМУ, спеціально обладнаним для цього транспортним засобом.

Відповідно до Постанови КМУ від 10 грудня 2008 року №1070 «Про затвердження Правил надання послуг з вивезення побутових відходів обсяг надання послуг розраховується на підставі норм, затверджених органом місцевого самоврядування. (п.6).

Норми надання послуг визначаються на підставі правил, встановлених центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (п.7).

Відповідно до Правил визначення норм надання послуг з вивезення побутових відходів затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства від 30 липня 2010 року №259, норма - це кількісний показник споживання послуг з вивезення побутових відходів, які утворюються на одну розрахункову одиницю (одного мешканця для житлової забудови, одне місце в готелі, гуртожитку та ін., один квадратний метр торгівельної та складської площі, вокзалів, автостоянок, пляжів та ін.; одне відвідування для поліклінік тощо) за одиницю часу.

Відтак, зазначені норми зобов'язують громадян дотримуватись законодавства у сфері поводження з відходами, в тому числі вносити плату за користування послугами з їх вивезення, та укладати відповідні договори з юридичною особою, яка визначена виконавцем даних послуг.

Судом та матеріалами справи установлено, що згідно рішення виконкому Трускавецької міської ради №189 від 05 липня 2010 року визначено філію «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» спільного підприємства ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» виконавцем послуг зі збирання та вивезення твердих побутових відходів у м. Трускавець (а.с.11).

Рішенням виконкому Трускавецької міської ради №183 від 07 липня 2011 року погоджено філії «КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ» спільного підприємства ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» тарифи на послуги із збирання та вивезення твердих побутових відходів у м. Трускавець (а.с.12).

Рішенням виконкому Трускавецької міської ради №258 від 18 жовтня 2012 року затверджено норми надання послуг із вивезення побутових відходів (а.с.16-19).

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник Спільного підприємства ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» - Курилас М.С., їхнє підприємство почало надавати послуги відповідачу з листопада 2010 року, коли був встановлений спеціальний контейнерний майданчик для збирання та вивезення побутових відходів, тому саме з того часу обраховується заборгованість позивача за надані послуги.

Позивачу надсилався проект договору «Про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів», розроблений на підставі типового Договору затвердженого Додатком №1 до «Правил надання послуг з вивезення побутових відходів» затверджених Постановою КМУ №1070 від 10 грудня 2008 року, однак такий не був підписаний останньою.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції не заперечував того, що такий договір дійсно надсилався його довірительці, однак не всі умови її влаштовували. З тих причин договір не був підписаний.

У той же час, відсутність договору про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів між ОСОБА_3 та організацією, яка визначена органом місцевого самоврядування для виконання цих робіт (у даному випадку позивачем по справі) не є підставою для звільнення від оплати за фактично надані послуги, в силу вимог ст.11 ЦК України, яка передбачає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

З цього приводу є правова позиція Верховного суду України, висловлена у постанові від 10 жовтня 2012 р. у справі за позовом ТзОВ «Ковальське - Житлосервіс» до Особи-1 про зобов'язання укласти договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка в силу ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для всіх судів України, які зобов'язані привести свою практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Зокрема Верховний Суд України сформулював наступну правову позицію:

Свобода договору, закріплена у ст.ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч.3 ст.6 ЦК України). Так, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст.ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст.6, ст.ст. 627, 630 ЦК України та ст.ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст.ст. 3, 6, 12-15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

У даному випадку, запропонований ОСОБА_3 проект Договору «Про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів» (а.с.138) відповідає типовому Договору затвердженого Додатком №1 до «Правил надання послуг з вивезення побутових відходів», затверджених Постановою КМУ №1070 від 10 грудня 2008 року, тому відмова позивача укласти договір про надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів не є підставою для звільнення її від оплати за надані послуги.

У Постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі №6-170 цс12 зазначено, що відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо неналежного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини. Особа звільняється від відповідальності лише в тому разі, коли доведе відсутність своєї вини в порушенні зобов'язання.

Аналогічна правова позиція є в постанові Верховного Суду України №6-6 цс 13 від 27 березня 2013 року. Зокрема вказано, що згідно зі ст.614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише в тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання.

Відповідачем ОСОБА_3 не доведено відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання перед СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ", що потягнуло виникнення заборгованості за надання послуг із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів.

Як убачається матеріалів справи (а.с.20-22), заборгованість ОСОБА_3 розрахована з листопада 2010 року по грудень 2013 року.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК).

В суді першої інстанції відповідач та її представник заперечуючи проти позову по суті, звертали увагу на пропуск позивачем загальної позовної давності.

Встановлено, що з позовом Спільне товариство Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" звернувся до суду 07 травня 2014 року. Однак, ще раніше, зокрема, у січні 2014 року, за заявою позивача Трускавецькими міським судом Львівської області був виданий судовий наказ про стягнення із ОСОБА_3 748,62 грн. заборгованості за надані послуги із збирання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів, який був скасований 07 березня за заявою ОСОБА_3

Таким чином, строк позовної давності був перерваний у січні 2014 року, коли Спільне товариство Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" звернулося із заявою до суду про видачу судового наказу про стягнення заборгованості.

Також встановлено, що 30 липня 2013 року ОСОБА_3 уклала Договір про надання послуг із захоронення побутових відходів №26 із Комунальним підприємством «Комбінат міського господарства». Строк дії договору з 30 липня 2013 по 31 грудня 2013 року (а.с.43).

Відтак, підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення із відповідача заборгованості за надані послуги за період з 01 січня 2011 року по 30 липня 2013 року.

Згідно наявного у матеріалах справи розрахунку (а.с.20), заборгованість ОСОБА_3 за надані послуги із вивезення твердих побутових відходів за цей період становить 557 гривень 71 копійка.

Тому, в цій частині позовні вимоги Спільного товариства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" підлягають до задоволення, а в решті вимог слід відмовити за пропуском строку позовної давності.

З урахуванням наведеного, апеляційна скарга, що апеляційна скарга СП ТзОВ «КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ» підлягає до задоволення, рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника за довіреністю Спільного підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" - Герляка Тараса Михайловича - задовольнити частково.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 17 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов СП Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" в особі філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь філії "КОМ-ЕКО-БОРИСЛАВ" Спільного підприємство Товариство з обмеженою відповідальністю "КОМ-ЕКО-ЛЬВІВ" заборгованість за надання послуг із збирання вивезення та захоронення твердих побутових відходів за період з 01 січня 2011 року по 30 липня 2013 року в сумі 557 (п'ятсот п'ятдесят сім) гривень 71 копійку, та 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. судових витрат, а в решті вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.