Номер провадження: 22-ц/785/5013/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Ступакова О. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, за апеляційною скаргою Одеської міської ради на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20. 11. 2014 р.,

в с т а н о в и л а:

02. 10. 2014 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі з тих підстав, що вказана квартира належала її матері ОСОБА_3, яка придбала цю квартиру на біржі, вона є спадкоємцем першої черги на спадок, що відкрився після смерті її матері, яка померла 23. 06. 2003 р. і вона звернулася з заявою про прийняття спадщину, але нотаріусом їй було відмовлено у звязку з пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини, який їй було поновлено, але згідно відповіді нотаріуса їй необхідно надати оригінал договору купівлі-продажу, який нею втрачено, і їй розяснено, що вона має право звернутися до суду із заявою про визнання права власності на спадкове майно.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20. 11. 2014 р. зазначений позов задоволено і визнано за ОСОБА_2 право власності на АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі, загальною площею 56,5 кв. м.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16. 03. 2015 р. відмовлено у задоволенні заяви представника Одеської міської ради про перегляд вказаного заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20. 11. 2014 р.

В апеляційній скарзі Одеської міської ради ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції як незаконного та необґрунтованого і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, вказується, що справа була розглянута у відсутності відповідача повторно не повідомленого про час та місце розгляду справи і суд позбавив Одеську міську раду можливості обґрунтувати свої твердження щодо позовних вимог ОСОБА_2 Крім того, вказано, що всупереч вимогам закону договір купівлі-продажу квартири не був нотаріально посвідченим та у судовому порядку дійсним не визнавався, вказується на відсутність в матеріалах справи даних про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за померлою ОСОБА_3, і, що договір купівлі-продажу квартири від 11. 12. 1999 р., укладений на біржі, є недійсним відповідно до положень ст. 47 ЦК України, внаслідок чого ОСОБА_3 не набула права власності на спірну квартиру і ця квартира не входить у встановленому законом порядку до складу спадщини після смерті ОСОБА_3, а тому не може бути успадкована позивачем.

В судовому засіданні в апеляційній інстанції ОСОБА_2 пояснила, що вважає рішення суду правильним, з її пояснень вбачається, що договір купівлі-продажу спірної квартири пройшов державну реєстрацію.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач є спадкоємцем першої черги на спадок, що відкрився після смерті ОСОБА_3, і позивачу поновлено строк для подання заяви про прийняття спадщини, до якої входить спірна квартира, оригінал купівлі-продажу якої втрачено.

Проте з вказаним висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 303 ч. ч. 1, 3 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

За положеннями законодавства України право власності на нерухоме майно виникає з моменту його державної реєстрації.

Відповідно до ст. ст. 1296, 1297, 1299 ЦПК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30. 05. 2008 р. № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу нерухомого майна № 27198 від 22. 12. 1999 р., укладеним на Одеській товарній біржі між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в особі її представника ОСОБА_2, ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_3 придбала 2-кімнатну кв. 5, загальною площею 56,5 кв. м., по вул. Довженко, 4 корп. 2 у м. Одесі.

Зі змісту договору видно, що вказана квартира на час продажу належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8-10399 від 29. 11. 1999 р., виданого УЖКГ Одеського міськвиконкому, зареєстрованого 02. 12. 1999 р. у ОМБТІ та РОН в реєстровій книзі № 347 пр. стр. 88 № 3268.

ОСОБА_2, 19. 09. ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, яка померла 23. 06. 2003 р.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02. 04. 2014 р. визначено ОСОБА_2 додатковий строк для прийняття спадщини, а саме: кв. 5, загальною площею 56,5 кв. м., по вул. Довженко, 4 корп. 2 у м. Одесі після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 23. 06. 2003 р. для чого продовжено строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини терміном два місяця з вказівкою, що перебіг додаткового строку для прийняття спадщини починається після набрання судовим рішенням законної сили.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02. 04. 2014 р. визнано дійсним з моменту його укладення договір купівлі-продажу нерухомого майна № 27198 кв. 5 у будинку 4 корп. 2 по вул. Довженко у м. Одесі, укладений 22. 12. 1999 р. на Одеській товарній біржі.

Згідно ксерокопії листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 від 06. 06. 2014 р. № 85/02-14 було повідомлено ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2, що нотаріусом отримана заява ОСОБА_2 про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 23. 06. 2003 р. на кв. АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі, у звязку з чим запропоновано ОСОБА_2 надати до нотаріальної контори видані та зареєстровані у встановленому порядку документи, що підтверджують право власності та державну реєстрацію на вказану квартиру на імя ОСОБА_3 і у випадку відсутності вказаних документів запропоновано звернутися до суду з питання визнання за ОСОБА_2 права власності.

У справі відсутні докази про надання з боку ОСОБА_2 нотаріусу правовстановлюючих документів з питань спадкування та права власності стосовно спірної квартири (усіх рішень суду першої інстанції щодо спірної квартири та з питань спадкування після смерті ОСОБА_3, зокрема рішення суду про визнання дійсним вказаного договору купівлі-продажу вказаної квартири; документів щодо державної реєстрації спірної квартири, правовстановлюючих документів на квартиру тощо) або про вимогу нотаріуса до позивача про надання недостатніх конкретних документів, які необхідні для оформлення права на спадщину, зокрема оригіналу договору купівлі-продажу спірної квартири; і про звернення ОСОБА_2 до нотаріуса з питань витребування необхідних документів у випадку неможливості їх отримання для надання нотаріусу і відсутні докази, зокрема, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, які б свідчили про відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вказані обставини справи підтверджені матеріалами справи та дослідженими в судовому засіданні апеляційного суду належним чином засвідченими з мокрою печаткою копіями вищевказаних рішень суду першої інстанції і сторонами не спростовані.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази про звернення ОСОБА_2 до нотаріуса з приводу надання нотаріусу усіх наявних у позивача правовстановлюючих документів з питань спадкування та права власності стосовно спірної квартири (усіх рішень суду першої інстанції щодо спірної квартири, в тому числі не вказаних у позовній заяві ОСОБА_2, та з питань спадкування після смерті ОСОБА_3; документів щодо державної реєстрації спірної квартири, правовстановлюючих документів на квартиру тощо) або про звернення ОСОБА_2 до нотаріуса з питань витребування необхідних документів у випадку неможливості їх отримання для надання нотаріусу і відсутні докази (зокрема, відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину), які б свідчили про відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину та про відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, то рішення суду першої інстанції про задоволення зазначеного позову ОСОБА_2 про визнання права власності на спірну квартиру в судовому порядку є необґрунтованим з підстав недоведеності позовних вимог, не відповідає вищенаведеним правовим положенням та є передчасним.

Виходячи з викладених вимог закону і фактичних обставин, з урахуванням позицій сторін у справі та наданих ними до суду доказів, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано і на порушення вимог законодавства передчасно ухвалив рішення про задоволення вказаного позову ОСОБА_2

За таких обставин, у даному випадку відсутні передбачені законом підстави для задоволення необґрунтованих позовних вимог ОСОБА_2 про визнання права власності на спірну квартиру в судовому порядку і це відповідно є підставою для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог.

При цьому, апеляційний суд враховує також ту обставину, що за відсутності в матеріалах справи та ненадання сторонами даних про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири від 22. 12. 1999 р. відсутні докази, що Одеська міська рада є належним відповідачем у справі і у такому випадку має вирішуватися питання про притягнення до участі у справі в якості відповідача попереднього власника спірної квартири ОСОБА_4, продавця цієї квартири за вказаним договором купівлі-продажу нерухомого майна від 22. 12. 1999 р., що суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати в межах своїх повноважень.

З урахуванням викладених обставин на підставі вимог ст. 11 ЦПК України щодо розгляду справи в межах заявлених позивачем вимог і відповідно до вимог ст. ст. 303, 309 ЦПК України апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду про задоволення позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі належить скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цього позову.

Викладене не позбавляє позивача ОСОБА_2 права після відповідного звернення до нотаріуса у встановленому законом порядку з наданням належних документів і використанням повноважень нотаріуса щодо витребування необхідних документів у випадку неможливості їх отримання заявником у випадку відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спірну квартиру звернутися до суду для вирішення спірних питань в судовому порядку.

Керуючись ст. ст. 209, 304, 307 ч. 1, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20. 11. 2014 р. про задоволення позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі і ухвалити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом на АДРЕСА_1 корп. 2 у м. Одесі.

Судове рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

ОСОБА_6

ОСОБА_7