Ухвала

іменем україни

26 лютого 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - ОСОБА_7, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, за касаційними скаргами ОСОБА_6 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що у 1974 році його батьки ОСОБА_5 та ОСОБА_9 отримали кооперативну квартиру АДРЕСА_1 та він з батьками вселився до неї. У 1987 році батьки повністю сплатили пайовий внесок за квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_9 На час її смерті позивач був неповнолітнім та разом з батьком та братом мешкав в квартирі. Незважаючи на те, що квартира була придбана за час шлюбу, батько оформив право власності на квартиру лише на себе. 28 липня 2006 року позивача виписали з квартири за рішенням Київського районного суду м. Харкова, яким його було визнано безвісно відсутнім, хоча він нікуди не зникав та весь час проживав в спірній квартирі. Вказане рішення суду згодом було скасовано. 17 червня 2006 року батько продав спірну квартиру ОСОБА_10 Тільки коли нові власники квартири стали виносити з неї меблі, йому стало відомо, що квартира продана. Позивач вважав, що порушено його право власності на спірну квартиру в порядку спадкування, оскільки після смерті матері він має право на 1/6 частину квартири. Спадок він прийняв фактично - на день смерті матері він був неповнолітнім, був зареєстрований та проживав в квартирі з 1987 року по 2006 рік. Крім того, іншого житла у нього немає. Враховуючи викладене, просив позов задовольнити.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року позов задоволено. Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 17 липня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10 Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/6 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року змінено рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року та викладено абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1, укладений 17 липня 2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_10, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11, реєстровий № 2048, недійсним в частині купівлі-продажу 1/6 частки квартири». В інший частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення місцевого суду в повному обсязі та рішення апеляційного суду в частині визнання права власності за ОСОБА_12 на 1/6 частку спірної квартири та визнання частково недійсним договору купівлі-продажу, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_5 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення місцевого суду та рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну правову оцінку, дійшов обґрунтованого висновку та правильно виходив з того, що позивач на час смерті матері був неповнолітнім, постійно проживав і був зареєстрований у спірній квартирі, тому відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняв спадщину, а тому має право на 1/6 частину цієї квартири. Отже, при укладенні договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 17 липня 2006 року, сторонами не дотримано вимог закону, зокрема ст. 203 ЦК України.

При цьому, суд апеляційної інстанції, змінюючи вказане рішення місцевого суду, дійшов вірного висновку, що спірний правочин підлягає визнанню недійсним лише в частині купівлі-продажу 1/6 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_6 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 09 липня 2014 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська