Єдиний унікальний номер 725/4407/15-ц
Номер провадження 2/725/936/15
18.11.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців
головуючого судді Скуляк І. А.
при секретарі Зитинюк К.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до Головного управління юстиції у Чернівецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області, ОСОБА_1, третя особа ТОВ «Кредекс Фінанс» про зняття арешту із заставленого майна, -
Вказував на те, що 16.07.2015 року було отримано лист ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області зі змісту якого вбачається, що у проваджені відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання 13 виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 20229673,74 грн. та в рамках вказаного виконавчого провадження 09.07.2015 року державним виконавцем складено акт опису і арешту майна боржника №37409740, яким описано вказану квартиру.
Вважає, що обтяження яке виникло на підставі вказаного акту опису і арешту майна перешкоджає реалізації права позивача на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, оскільки обтяження спірного нерухомого майна у позивача виникло раніше та він має вищий пріоритет перед іншими на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, у зв'язку з чим накладене державним виконавцем обтяження підлягає скасуванню.
В судове засідання представник позивача не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Від представника відповідача ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області до суду надійшли письмові пояснення відповідно до яких, просив справу слухати без його участі, вирішення спору залишив на розсуд суду.
Згідно ч.2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Справа слухалась у відсутності відповідача ОСОБА_1, який не з'явився в судове засідання незважаючи на те, що належним чином був повідомлений судом про час та місце розгляду справи, про що свідчить оголошення в засобах масової інформації щодо його виклику в судове засідання, причини своєї неявки суду не повідомив і не подав відповідної мотивованої заяви про відкладення розгляду справи.
В судове засідання представник ТОВ «Кредекс Фінанс» не з'явився. Про причини неявки суд не повідомив.
У відповідності до вимог ч.4 ст. 169 ЦПК у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення.
На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.
Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до вимог ст.575 ЦК України іпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.
Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Державна реєстрація застави повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання, космічних об'єктів проводиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зі змісту вказаного вище договору іпотеку вбачається, 18.06.2008 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Хоменко М.О. накладено заборону відчуження предмету іпотеки та винесено відомості у відповідний державний реєстр за №4761 (а/с 29).
Згідно листа ВПВР УДВС ГУЮ у Чернівецькій області від 09.07.2015 року у провадженні відділу примусового виконання рішень перебуває зведене виконавче провадження з примусового виконання 13 виконавчих документів щодо боржника ОСОБА_1 та в рамках вказаного виконавчого провадження складено акт опису і арешту майна, яким описано нерухоме майно передане в іпотеку ПАТ «Укрсиббанк», про що повідомлено позивача як іпотекодержателя, наведене також підтверджується копією зазначеного акту опису й арешту майна від 09.07.2015 року (а/с 31-33 ).
Відповідно до положень частин 1, 2 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Окрім того, ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що у разі звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
З аналізу положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що арешт майна є мірою, що майна полягає: у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а за потреби в обмеженні права користування майном.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Згідно ч. 1 ст. 589 ЦК України, ст. 19 Закону України «Про заставу», ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Оскільки судом встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту, який забезпечений договором іпотеки с ї квартири АДРЕСА_1 та в разі неналежно виконання боржником свого зобов'язання за кредитним договором банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у встановленому законом та договором порядку, проте наявність обтяження відповідно до акту опису й арешту майна від 09.07.2015 року відповідно до якого описано та накладено арешт на предмет іпотеки унеможливлює виконання умов договору іпотеки щодо звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення умов основного зобов'язання.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Судом встановлено, що обтяження спірної квартири на користь позивача відповідно до договору іпотеки було укладено раніше ніж складений акт опису та арешту майна від 09.07.2015 року, а тому позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки.
Окрім того, відповідно до ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5 зазначено, що стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Так, в матеріалах справи відсутні докази які б вказували на наявність підстав передбачених ч.1, 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5.3 розділу Інструкції про проведення виконавчих дій», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12. 1999 року № 74 / 5, які б свідчили про право інших стягувачів відповідно до зведеного виконавчого провадження забезпечити свої вимоги за рахунок нерухомого майна, що перебуває в іпотеці позивача.
Таким чином, накладений арешт відповідно до акту опису й арешту майна від 09.07.2015 року на квартиру АДРЕСА_1 порушує право банку, як іпотекодержателя з найвищим пріоритетом, оскільки позбавляє його можливості задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна будь-яким із способів, передбачених Законом України «Про іпотеку» та іпотечним договором, а тому позов слід задовольнити.
У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно абз. 6 п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 11,15,575,589 ЦК України, ст.тс.1,19,20 Закону України «Про заставу», ст.ст.1,3,4,33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст. 54,57,60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 11, 58, 60, 64, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -
Стягнути з Головного управління юстиції у Чернівецькій області в особі відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Чернівецькій області та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» в рівних частках судовий збір в сумі 243,60 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці І. А. Скуляк