Справа № 125/555/15-ц Провадження № 22-ц/772/2628/2015Головуючий в суді першої інстанції Переверзєв С. В.
Категорія 48 Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Войтка Ю.Б., Стадника І.М.

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду, -

встановила:

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Барського районного суду від 02 червня 2006 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.05.2006 року і продовжуючи до повноліття дитини. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості з аліментів від 30 грудня 2014 року, наданої старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Барського районного управління юстиції Лісової Ю.В., його заборгованість за аліментами станом на 31 грудня 2014 року становить 5 582 грн. 80 коп. З 04 листопада 2011 року була припинена його підприємницька діяльність, оскільки він почав хворіти. Протягом 2012-2014 p.p. стан його здоров'я погіршувався і в серпні-вересні 2014 року він знаходився на стаціонарному лікуванні в Вінницькій обласній психоневрологічній лікарні імені ак. О.І. Ющенка та Вінницькій обласній клінічній лікарні ім. М.І. Пирогова. В зв'язку з погіршенням стану здоров'я йому в жовтні 2014 року було зроблено операцію по видаленню підшлункової залози. На сьогоднішній день стан його здоров'я й надалі продовжує погіршуватись, хвороба прогресує, він потребує постійного амбулаторного та стаціонарного лікування, на лікування витрачаються чималі кошти. На обліку в службі зайнятості він як безробітний не перебуває, матеріальної допомоги не отримує. На даний час в зв'язку зі станом здоров'я ніде не працює, не має доходу для утримання не лише себе, але й свого сина.

На підставі ст. 192 СК України просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 300 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України звільнити його від сплати заборгованості зі сплати аліментів в сумі 5 582 грн. 80 коп., яка виникла через його хворобу і відсутність можливості заробітку.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2015 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на утримання дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до рішення Барського районного суду Вінницької області від 2 червня 2006 року до 300 грн., щомісячно і до повноліття дитини.

В задоволенні вимог про звільнення ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам в сумі 5582 грн. 80 коп. відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру аліментів скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначала, що позивачем не доведено погіршення свого матеріального становища, відсутність в його власності нерухомого майна, що є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому у позивача є неофіційний заробіток. Крім того зміна розміру аліментів, визначеного судом у частці від заробітку, на тверду грошову суму не передбачена чинним законодавством .

В частині звільнення позивача від заборгованості зі сплати аліментів рішення суду не оскаржується , а тому не переглядається апеляційним судом.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, дійшла висновку, що скаргу слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України встановлено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; ) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1,2 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також необхідність витрачати кошти на придбання ліків, дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів з ? частини усіх видів заробітку до 300 грн. щомісячно.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо.

По справі встановлено, що рішенням Барського районного суду від 02 червня 2006 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 24.05.2006 року і продовжуючи до повноліття дитини (а.с.15).

На виконання вказаного рішення Барським районним судом Вінницької області 02 червня 2006 року було видано виконавчий лист (а.с. 13-14), який пред'явлено до виконання до ВДВС Барського районного управління юстиції у Вінницькій області.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №6668117 року , проведеного старшим державним виконавцем ВДВС Барського районного управління юстиції Гнідовою М.М., станом на 01 червня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 становить 10550,55 грн. (а.с. 92).

Згідно з копією трудової книжки 20 січня 2006 року ОСОБА_3 звільнено з посади столяра ФГ «Мрія-С» згідно з п.1 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу №1 від 20.01.2006 року (а.с. 25-29).

Відповідно до повідомлення державного реєстратора Барської районної державної адміністрації Вінницької області від 04.11.2011 №2099 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 04.11.2011 року внесено запис №2002580 про проведення державної реєстрації припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) за її рішенням (а.с. 34).

Станом на 21.01.2015 року ОСОБА_3 на обліку в службі зайнятості як безробітний не перебуває, що підтверджується повідомленням Барського районного центру зайнятості від 21.01.2015 року (а.с. 56).

Згідно з повідомленням ПП «Тінік-Оіл» станом на 17.06.2015 року ОСОБА_3 не перебував та не перебуває в трудових відносинах з ПП «Тінік-Оіл», дохід на його користь не виплачувався (а.с. 110).

Згідно довідок Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова ОСОБА_3 01.10.2014 року було проведено операцію : резекцію хвоста підшлункової залози з інсуломою. Клініко-функціональний діагноз - Захворювання внутрішніх органів. Післярезекційний синдром, хронічний панкреатит, рец. перебіг з больовим та диспептичним синдромом. Порушення зовнішньої та секреторної функції. Вторинна колонодискенезія (а.с. 31-32;35-36;40).

З 24.08.2014 року по 29.08.2014 року ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в 22 інсультному відділенні Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. академіка Ющенка з діагнозом гостра минуча енцефалопатія у вигляді епізоду сутінкових розладів на фоні гіпоглікемії. Змішаний зоб І ст. Гіпоклемічний стан невиясненого ґенезу (а.с.44).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА №044506 від 11.03.2015 року ОСОБА_3 присвоєно другу групу інвалідності загального захворювання строком до 01 квітня 2016 року. Позивач потребує диспансерного нагляду, амбулаторного та стаціонарного лікування (а.с. 33).

Згідно з квитанціями ОСОБА_3 здійснювалися витрати на оплату лікування та лікарських засобів (38-39, 41-42,57).

ОСОБА_3 продовжує хворіти, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного/стаціонарного хворого КУ «Барська центральна районна лікарня», Вінницького обласного клінічного високоспеціалізованого ендокринологічного центру (а.с. 58-62).

Відповідно до повідомлення та довідки управління Пенсійного фонду України у Барському районі Вінницької області від 14.05.2015 року ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи у розмірі 949 грн. (а.с. 64-65).

Згідно з довідками Івановецької сільської ради Барського району від 03.03.2015 року та Лука-Барської сільської ради Барського району від 12.05.2015 року за ОСОБА_3 на території сільських рад не зареєстровано житло та земельні ділянки (а.с.63,71).

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 05.02.2014 року у справі № 143 цс 13, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Таким чином, обставинами , які підлягають встановленню у справах про зменшення розміру аліментів є погіршення матеріального або зміна сімейного стану, погіршення здоров'я платника аліментів та інші обставини, які виникли після ухвалення судом рішення про присудження аліментів і суттєво впливають на здатність платника аліментів здійснювати утримання, наприклад, нерегулярний , мінливий дохід платника аліментів.

При цьому, кожна із вказаних у статті ст. 192 СК України обставин може слугувати самостійною підставою для зміни розміру аліментів, незалежно від наявності інших обставин.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів , стан здоров'я та матеріальне становище ОСОБА_3 погіршилося в зв'язку з хворобою, необхідністю нести додаткові витрати на лікування , а також у зв'язку з відсутністю роботи у позивача.

Разом з тим, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІ групи, тобто має постійний дохід.

Згідно з ч.1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувачу у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено - до десятого числа кожного місяця, наступного за звітним. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці кожні шість місяців надсилають державному виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Відповідно до ч.7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Згідно з ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції належним чином не з'ясував предмет та обґрунтованість позовних вимог щодо наявності підстав для зменшення розміру аліментів , які стягуються з позивача за рішенням суду в частці від заробітку до визначеної ним суми в розмірі 300 грн. щомісячно, зокрема наявність нерегулярного, мінливого доходу платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, оскільки позивач має постійний дохід, підстав для зменшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення саме на тверду грошову суму, передбачених ст. 184 СК України останнім не доведено, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи та не застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які підлягають до застосування, а тому рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 307, ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 23 липня 2015 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 скасувати, ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, встановлених рішенням суду відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ Ю.Б. Войтко

/підпис/ І.М. Стадник

З оригіналом вірно: