У х в а л а

іменем україни

18 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Львівського комунального підприємства «Господар» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за надані послуги та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Господар» про стягнення коштів і зобов'язання до вчинення дій, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Львівське комунальне підприємство «Господар» (далі - ЛКП «Господар») звернулось до суду з позовом, у якому просило постановити рішення про стягнення з відповідача суми боргу по оплаті послуг за утримання та обслуговування будинку й прибудинкової території з квартири АДРЕСА_1 в сумі 645 грн 20 коп., а також 438 грн 95 коп. заборгованості за фактично наданні послуги з водовідведення та водопостачання, а всього 1 084 грн 15 коп. В обґрунтування позовних вимог посилався на довідку з місця проживання про склад сім'ї та прописку, розрахунок заборгованості відповідача.

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся із зустрічним позовом до ЛКП «Господар» про стягнення 850 грн зайво сплачених коштів. Крім того, просив зобов'язати ЛКП «Господар» здійснити повірку водолічильника та вирішити питання експлуатації двофункційного котла-водонагрівача.

В обґрунтування своїх вимог зазначав, що ЛКП «Господар» не є правонаступником ЛКП «Віра», а тому відсутні підстави для сплати йому коштів за житлово-комунальні послуги, оскільки між сторонами у справі не укладено договору про надання житлово-комунальних послуг, не представлено доказів щодо обов'язку сплати коштів за житлово-комунальні послуги саме ЛКП «Господар», так як договір укладено з ЛКП «Віра».

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2015 року, первісний позов задоволено. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь ЛКП «Господар» заборгованість за утримання та обслуговування будинку й прибудинкової території в розмірі 645 грн 20 коп., заборгованість за фактично наданні послуги з водовідведення та водопостачання в розмірі 438 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволені зустрічного позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від сплати спожитих житлово-комунальних послуг.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко