Справа № 338/1850/14-ц
Провадження № 22-ц/779/520/2015
Головуючий у 1 інстанції Круль І.В.
Суддя-доповідач Горблянський Я.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Ковалюка Я.Ю., Матківського Р.Й.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю: апелянта ОСОБА_2

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богородчанського районного суду від 27 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття.

Рішенням Богородчанського районного суду від 27.12.2014 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочато з 02.12.2014 року. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись з зазначеним рішенням, вважаючи його незаконним, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Вказує, що копію позовної заяви та доданих до неї документів не отримував та не знає їх змісту. В грудні позивач повідомила його про те, що вона подала позовну заяву про стягнення аліментів. В зв'язку з тим, що відповідач з 2004 року є інвалідом третьої групи загального захворювання і по стану здоров'я мав намір пройти курс стаціонарного лікування позивач попросила написати заяву до суду, про те що він не заперечує сплачувати аліменти і про розгляд справи у його відсутності. Проте, при написанні даної заяви відповідача не повідомлялось по розмір аліментів заявлених в позовній заяві.

Апелянт зазначає, що оскільки крім пенсії в розмірі 1040 грн. інших доходів не має стягнута сума аліментів в розмір 1500 грн. щомісячно не відповідає вимогам законодавства. Вважає, що судом не було враховано ні його матеріальне становище, ні стан здоров'я.

Вказує, що не відповідає дійсності і те, що він не надавав коштів на утримання сина, оскільки отриману пенсію він віддавав позивачу. Погоджується сплачувати аліменти в розмір 300 грн. щомісячно.

За наведених доводів, просить оскаржуване рішення змінити, встановивши розмір аліментів по 300 грн. щомісячно.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до положень ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам законодавства відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Суд першої інстанції обґрунтовано керувався положеннями ст. 180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття,

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд належним чином врахував положення ч. 1 ст. 184 СК України щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, як у разі наявності мінливого доходу платника, проте спроможність відповідача сплачувати 1500 грн. щомісячно не підтверджена жодними доказами.

Так, повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач на підставі ч.4 ст.174 ЦПК України визнав позовні вимоги.

Колегія суддів з даним висновком не погоджується.

За змістом ч. 2 ст. 31 ЦПК України протягом усього часу розгляду справи відповідач має право визнати позов повністю або частково.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч.4 ст. 174 ЦПК України).

В пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2006 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання позову ОСОБА_2 не можна вважати безумовним, оскільки зі змісту його заяви не вбачається, що останній погодився на сплату вказаного в позовній заяві розміру аліментів (а.с.11), а суд приймаючи до уваги таку заяву поза судовим засіданням не з'ясував належним чином дійсної волі відповідача та не здійснив всіх необхідних процесуальних дій передбачених в такому випадку, зокрема не роз'яснив наслідків визнання позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 є інвалідом третьої групи загального захворювання і як вказує сам в апеляційній скарзі отримує пенсію в розмірі 1040 грн.

Даних про отримання ним інших видів доходів матеріали справи не містять, а позивачка до суду з клопотанням в порядку ст.137 ЦПК України про витребування таких доказів не зверталась.

За наведених обставин, виходячи з вказаного відповідачем розміру доходів, та відсутності даних про місце роботи та інших видів заробітку, суд приходить до висновку, що стягнення аліментів в розмірі по 1500 грн. щомісячно завищеним.

Зважаючи на матеріальне становище відповідача, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановлену законодавством, те, що обов'язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, колегія суддів приходить до висновку, що розмір щомісячних аліментів повинен становити 600 грн.

Разом з тим посилання апелянта на низький рівень доходу та хворобу через що він має змогу сплачувати тільки 300 грн. на утримання дитини колегія суддів спростовує тим, що єдиним протипоказанням до роботи ОСОБА_2 згідно довідки до акту огляду МСЕК є робота в умовах психоемоційного навантаження (а.с.27).

За таких обставин, рішення суду підлягає зміні в частині розміру стягуваних аліментів, а саме зменшенню з 1500 грн. до 600 грн. щомісячно

Питання судових витрат судом першої інстанції вирішено правильно відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, а тому в решті рішення слід залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303,307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Богородчанського районного суду від 27 грудня 2014 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів з 1500 грн. до 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді Я.Д. Горблянський

Я.Ю. Ковалюк

Р.Й. Матківський