Ухвала

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Висоцької В.С., Остапчука Д.О.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини про визнання недійсним рішення атестаційної комісії, визнання незаконним звільнення та скасування наказів про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року,

встановила:

У серпні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з Рокитнянською районною державною лікарнею ветеринарної медицини перебувала в трудових відносинах. Наказом начальника Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини від 1 липня 2014 року № 68 її було звільнено з посади завідувача лабораторією - лікаря ветеринарної медицини Рокитнянської районної державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації з 1 липня 2014 року. Причиною звільнення зазначено протокол № 1 засідання атестаційної комісії Головного управління ветеринарної медицини в Київській області з проведення позачергової атестації спеціалістів державних лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи від 23 травня 2014 року, згідно з яким позивача було визнано такою, що не відповідає професійно-кваліфікаційному рівню спеціаліста державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи. Наказом від

10 липня 2014 року № 72 дату звільнення було перенесено на 10 липня

2014 року.

Вважала своє звільнення незаконним у зв'язку з тим, що позачергова атестація проводилася без відповідних правових підстав; рішення про її невідповідність займаній посаді було прийняте атестаційною комісією без з'ясування всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення вказаного питання.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від

28 жовтня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_3 на підставі п. 2

ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю займаній посаді. Наказ начальника Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини Басараб В.М. від 1 липня 2014 року № 68 про звільнення ОСОБА_3 з посади завідувача лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку лікаря ветмедицини на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації скасовано. Наказ начальника Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини Басараб В.М. від

10 липня 2014 року № 72 про перенесення дати звільнення ОСОБА_3 скасовано. Поновлено ОСОБА_3 на посаді лікаря ветмедицини- завідувача лабораторією ветеринарно-санітарної експертизи на ринку Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини з

1 липня 2014 року. Стягнуто з Рокитнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 липня 2014 року по 28 жовтня

2014 року, за 85 робочих днів, у розмірі 13 333,95 грн, моральну шкоду в розмірі 3 000 грн та витрати за надання правової допомоги у розмірі

3 000 грн. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Додатковим рішенням Таращанського районного суду Київської області від 11 листопада 2014 року визнано недійсним рішення атестаційної комісії від 23 травня 2014 року, оформлене протоколом №1 в частині визнання ОСОБА_3 такою, що не відповідає займаній посаді.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року рішення Таращанського районного суду Київської області від 28 жовтня

2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 листопада 2014 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду Київської області від 22 січня 2015 року та залишити в силі рішення Таращанського районного суду Київської області від

28 жовтня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 11 листопада 2014 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок недостатньої кваліфікації, підтвердженої висновком атестаційної комісії, позивач не могла задовільно виконувати покладені на неї обов'язки. Зазначав, що суд першої інстанції розглянув позов до неналежного відповідача.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна, виходячи з наступного.

Установлено, що ОСОБА_3 працювала на посаді завідуючої лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи з 1992 року.

На виконання наказу Головного управління ветеринарної медицини в Київській області від 22 квітня 2014 року № 83 «Про результати комплексної перевірки організації ветеринарної справи в Рокитнянському районі» та від 23 квітня 2014 року за № 84 «Про створення комісії для проведення позачергової атестації», було проведено позачергову атестацію спеціалістів державних лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи на ринках «Столичний» Києво-Святошинського району, ТОВ «Вектор-2002» м. Ірпінь та смт. Рокитне.

Рішення засідання атестаційної комісії Головного управління ветеринарної медицини в Київській області з проведення позачергової атестації спеціалістів державних лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи оформлено протоколом від 23 травня 2014 року №1, згідно з яким ОСОБА_3 було визнано такою, що не відповідає

професійно-кваліфікаційному рівню спеціаліста державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи.

19 червня 2014 року Рокитнянською районною лікарнею ветеринарної медицини отримано погодження на звільнення ОСОБА_3 з посади завідуючої державної лабораторії ветеринарно-санітарної експертизи на ринку від Головного управління ветеринарної медицини в Київській області.

Наказом від 27 червня 2014 року № 65 ОСОБА_3 запропоновано посаду лаборанта 1 категорії Рокитнянської районної державної лабораторії або завідуючої Савинецькою державною дільницею ветеринарної медицини. Від запропонованих посад остання відмовилася.

Наказом від 1 липня 2014 року № 68 «Про припинення трудового договору» ОСОБА_3 звільнено із займаної посади, в зв'язку з невідповідністю працівника займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації, згідно з п. 2 ст. 40 КЗпП України. При винесенні даного наказу враховано висновки атестаційної комісії від 23 травня 2014 року.

ОСОБА_3 відмовилася ознайомлюватися з даним наказом.

Наказом від 10 липня 2014 року №72 було перенесено дату звільнення на 10 липня 2014 року.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації.

Виходячи із зазнаної норми, суд може визнати звільнення працівника правильним, якщо встановить, що воно здійснене на підставі фактичних даних, які підтверджують, що, зокрема, через недостатню кваліфікацію працівник не може належним чином виконувати покладені на нього обов'язки. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами в справі.

Однак у порушення вимог ст. ст. 212, 303 ЦПК України висновок суду про недостатність кваліфікації ОСОБА_3, яка перешкоджає належним чином виконувати функціональні обов'язки, фактично ґрунтується лише на матеріалах атестаційної комісії й показах свідків, які не стосувалися ділових якостей і кваліфікації позивача, за відсутності інших об'єктивних даних щодо її недостатньої кваліфікації.

При цьому суд не врахував, що рішення атестаційної комісії про невідповідність працівника займаній посаді є лише одним із тих доказів, який підлягає перевірці і оцінці судом у сукупності з іншими доказами

п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада

1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Водночас апеляційний суд залишив поза увагою доводи позивача про належне виконання нею своїх посадових обов'язків і достатній рівень кваліфікації, що вона має вищу освіту за спеціальністю «Ветеринарія», досвід роботи за фахом 33 роки, у 2009 році, 2012 році пройшла атестацію щодо відповідності займаній посаді на відмінно, в 2014 році пройшла курси післядипломної освіти, позитивно характеризується, дисциплінарних стягнень не має, має безліч похвальних грамот та подяк за останні 10 років роботи.

У своєму рішенні, апеляційний суд не навів, якими доказами спростовуються доводи відносно того, що Положення про порядок проведення атестації спеціалістів ветеринарної медицини державних установ, затверджене наказом Державного комітету ветеринарної медицини від 7 вересня 2009 року № 321, передбачає, що атестація спеціалістів ветеринарної медицини державних установ проводиться один раз на п'ять років. Проте проведення позачергової атестації не передбачено.

Крім того, рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі з огляду на наступне.

Так, установлено, що позачергова атестація спеціалістів державних лабораторій ветеринарно-санітарної експертизи була проведена Головним управлінням ветеринарної медицини в Київській області.

Серед позовних вимог позивача було визнання недійсним рішення атестаційної комісії, проте Головне управління ветеринарної медицини в Київській області рішення та дії якого оскаржуються, в якості відповідача не залучено.

Отже, вирішуючи спір, місцевий суд зазначене залишив поза увагою та в порушенням вимог ст. 33 ЦПК України не вирішив питання про залучення його до участі у справі.

Вищевикладене свідчить про те, що суди припустилися порушень норм матеріального та процесуального права, що згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від

28 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від

22 січня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді:В.С. Висоцька

Д.О. Остапчук

О.В. Умнова І.М. Фаловська