Номер провадження: 22-ц/785/8903/15
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А.
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Колеснікова Г.Я.,

суддів - Ващенко Л.М., Плавич Н.Д.,

за участю секретаря - Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у 2004 році отримав у власність земельну ділянку АДРЕСА_1

З метою подальшого будівництва на вказаній земельній ділянці багатокімнатного (індивідуального) житлового будинку (котеджу рекреаційного призначення) ОСОБА_5, за його дорученням, на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі- продажу, придбала 24 грудня 2004 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відповідно, суміжні земельні ділянки НОМЕР_2 площею 0,090га та 0,0996 га за вищезазначеною адресою від свого імені, але за його рахунок .

Крім того, з огляду на досягнуту з ОСОБА_5 домовленість щодо фактичного укладення договору комісії, у зв'язку з тим, що він був співзасновником декількох юридичних осіб, оформив на себе чимало кредитів на розвиток бізнесу та бажав уникнути негативних для себе наслідків у разі поділу майна подружжя, ОСОБА_5, на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 грудня 2004 року придбала й у нього зазначену вище земельну ділянку НОМЕР_3

Придбавши вказані земельні ділянки, на яких був побудований за його рахунок житловий будинок, ОСОБА_5, також за його дорученням, отримала 14 серпня 2009 року державний акт про право власності на земельну ділянку,загальною площею 0,2777 га за адресою м. Одеса, АДРЕСА_1 та, крім того, правовстановлюючі документи на житловий будинок.

26 грудня 2012 року ОСОБА_5, за нотаріально посвідченими договорами, подарувала житловий будинок та земельну ділянку ОСОБА_6, а останній 28 серпня 2015 року, за нотаріально посвідченими договорами, продав вказані об'єкти нерухомості ОСОБА_3

Посилаючись на те, що в порушення укладеного договору комісії ОСОБА_5 не передала йому у власність придбане нею за його рахунок нерухоме майно та розпорядилась цим майном на свій розсуд, ОСОБА_4 просив задовольнити його позов на підставі ст.ст. 203, 215, 234, 392, 1011, 1012, 1018, 1022 ЦК України.

Одночасно з пред'явленням позову ОСОБА_4 була подана заява про забезпечення позову, шляхом:

-накладення арешту на зазначений вище будинок та земельну ділянку,на якій він розташований,

-заборони ОСОБА_3 вчиняти будь - які дії, спрямовані на відчуження на користь третіх осіб вказаного будинку та земельної ділянки (а.с.16-18).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с.21).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року заява позивача про забезпечення позову задоволена.

Накладено арешт на багатокімнатний (індивідуальний) житловий будинок (котедж рекреаційного призначення), загальною площею 700,5 кв.м., житловою площею 226,5 кв.м., який розташований за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_2

Заборонено ОСОБА_3,реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження на користь третіх осіб багатокімнатного ((індивідуального) житлового будинку (котеджу рекреаційного призначення),загальною площею 700,5 кв.м., житловою площею 226,5 кв.м., який розташований за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_2

Накладено арешт на земельну ділянку, загальною площею 0,2777 га, кадастровий номер НОМЕР_4 яка розташована за адресою: м.Одеса, АДРЕСА_1.

Заборонено ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, вчиняти будь-які дії спрямовані на відчуження на користь третіх осіб земельної ділянки, загальною площею 0,2777 га, кадастровий номер НОМЕР_4 яка розташована за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 (а.с.25).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 05 листопада2015 року, яка не набрала законної сили, на підставі заяви представника ОСОБА_5 ОСОБА_9 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою цього ж суду від 18 вересня 2015 року (а.с.155-158, 161-163).

Спір по суті заявлених вимог не вирішено.

В апеляційній скарзі представник в інтересах ОСОБА_3 просить ухвалу про забезпечення позову скасувати, як постановлену з порушенням норм матеріального і процесуального закону, та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову (а.с.30-33).

Третя особа ОСОБА_10 та її представник, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явилися, що відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи (а.с.72,146).

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_2, представників відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які підтримали доводи апеляційної скарги, представників позивача ОСОБА_4, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, розглянувши виділені матеріали та матеріали витребуваної цивільної справи Київського районного суду м. Одеси № 520/12947/15-ц, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України).

Види забезпечення позову визначено ч. 1 ст.152 ЦПК України.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Встановлено, що ОСОБА_4,який обґрунтував свій позов укладенням усного договору комісії з ОСОБА_5, заявлено до ОСОБА_5 ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вимоги про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельної ділянки, договорів - купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки, та визнання права власності на вказані об'єкти нерухомості, з посиланням на те, що він є їх власником.

Позов ОСОБА_4 забезпечено шляхом арешту та заборони відчуження спірного нерухомого майна.

Дані види забезпечення позову передбачено п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України та, у разі їх співмірності, можуть бути забезпечені судом.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд вирішує лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не розглядає матеріально-правові вимоги та заперечення осіб, які беруть участь у справі, а також не визначає наперед результат розгляду справи по суті позову.

Задовольняючи заяву позивача ОСОБА_4 про забезпечення позову суд вказане не взяв до уваги та визначив наперед результат розгляду справи по суті.

Так, вживаючи заходи забезпечення позову, суд мотивував свій висновок тим, що спірне нерухоме майно, відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 договору комісії, з підстав, викладених у позовній заяві, придбано позивачем.

Таким чином, судом першої інстанції не було враховано те, що факт укладення договору комісії між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 входить до предмета доказування у справі та підлягає доведенню під час вирішення спору по суті. Будь-яка оцінка доказів ,що стосуються суті спору судового провадження є неприпустимою і не може бути обґрунтуванням правомірності застосування заходів забезпечення позову.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Конституційний принцип непорушності на право власності втілено й у ст.321 ЦК України, яка визначає, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Безпідставно вживши заходи забезпечення, суд першої інстанції обмежив власника майна ОСОБА_3 у здійсненні прав, встановлених Конституцією та законом України.

За таких обставин ухвала суду про забезпечення позову підлягає скасуванню як незаконна та необґрунтована, а у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову слід відмовити з підстав, наведених вище.

Крім того, колегією суддів,після дослідження матеріалів витребуваної цивільної справи Київського районного суду м. Одеси № 520/12947/15-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно, встановлено, що додані позивачем до позовної заяви:

-неякісна фотокопія державного акта на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_6, нечитана, зокрема, в частині адреси земельної ділянки (а.с. 8-9 виділених матеріалів справи; а.с. 9-10 справи № 520/12947/15-ц);

-неякісна фотокопія договору дарування житлового будинку, укладеного 26 грудня 2012 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, нечитана, зокрема, в частині умов(пунктів) договору, розміру жилої площі будинку тощо (а.с. 10-11 виділених матеріалів справи; а.с.11-12 справи № 520/12947/15-ц);

-неякісні фотокопії договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки, укладених 28 серпня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, нечитані, зокрема, в частині умов(пунктів) вказаних договорів,реєстраційного номеру облікової картки платника податку ОСОБА_3 (а.с.12-13, 14-15 виділених матеріалів справи; а.с.13-14, 15-16 справи № 520/12947/15-ц).

Ухвалюючи судове рішення про забезпечення позову та зазначаючи в ньому реєстраційний номер облікової картки платника податку ОСОБА_3, кадастровий номер спірної земельної ділянки тощо, суд першої інстанції виходив з даних, наведених у клопотанні про забезпечення позову (а.с.1-7, 16-18).

Таким чином, у порушення ч. 4 ст.10 ЦПК України суд не сприяв повному та всебічному з'ясуванню дійсних обставин справи, шляхом витребування у позивача якісних копій документів для правильного вирішення клопотання про забезпечення позову, та постановив ухвалу на припущеннях.

Положення ст. 320 ЦПК України не дозволяють суду апеляційної інстанції постановити окрему ухвалу відносно головуючого у справі судді першої інстанції, який, з огляду на викладене, упереджено розглянув заяву про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст. 312, ст. ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 18 вересня 2015 року про забезпечення позову скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_7, про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна, договорів купівлі-продажу нерухомого майна та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Одеської області Г.Я. Колесніков