Справа № 573/1918/15-ц
Номер провадження 4-с/573/6/15
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

03 вересня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області,

в с т а н о в и в :

26 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця. Свої вимоги мотивувала тим, що 08 червня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2 був складений акт опису і арешту нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, загальною площею 192,20 кв. м., не зважаючи на те, що вказана будівля перебуває в заставі у ПАТ КБ «ПриватБанк», який у свою чергу самостійно здійснює її реалізацію на підставі рішення Білопільського районного суду у справі №2-4/12. Вважаючи, що державний виконавець порушив вимоги ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», а також п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2 щодо складання акту опису й арешту майна від 08 червня 2015 року в рамках виконавчого провадження ВП №247159970 та скасувати вказаний акт опису й арешту.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свою скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечувала, суду зазначила, що на виконанні у ВДВС Білопільського РУЮ перебуває зведене виконавче провадження №20619369 про стягнення із ОСОБА_1 боргу на загальну суму 156 238 грн. 20 коп. У складі вказаного зведеного виконавчого провадження перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2 від 24 січня 2011 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» боргу в розмірі 30 155 грн. 69 коп. На виконання вказаного виконавчого документа державним виконавцем разом із представником ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_3 було проведено опис майна боржника, зокрема, нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, загальною площею 192,20 кв. м. У відповідності до відомостей, що маються в матеріалах виконавчого провадження, вказана нежитлова будівля перебуває в іпотеці ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно іпотечного договору №1479 від 30 червня 2006 року. Посилаючись на те, що її дії щодо опису і арешту вищевказаного майна ОСОБА_1 відповідають вимогам статті 54 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець просила відмовити ОСОБА_1 у задоволенні скарги.

Заслухавши заявницю ОСОБА_1, державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_2, повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, виконавчого провадження №24715970, а також матеріали зведеного виконавчого провадження №20619369, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області знаходиться виконавчий лист №2-2/10, виданий Білопільським районним судом Сумської області 24 січня 2011 року, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору №228428-CRED від 21 травня 2008 року в розмірі 3 631,57 дол. США, що в гривневому еквіваленті дорівнює 28 755 грн. 50 коп., виходячи з офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України станом на 11 листопада 2010 року, 224 грн. 40 коп. та 1 175 грн. 79 коп., а всього 30 155 грн. 69 коп. (а. с. 26-28).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 10 серпня 2012 року в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором 1212-мк від 28 листопада 2006 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1, в розмірі 44 080, 19 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить суму 348 586 грн.14 коп., виходячи із офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним банком України станом на 11 листопада 2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки між цими сторонами від 30 листопада 2006 року, - на належну ОСОБА_1 нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, загальною площею 192, 20 кв. м., згідно іпотечного договору від 30 листопада 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1480.

Визначено спосіб звернення стягнення - реалізацію предмета іпотеки - нежитлової будівлі, розташованої за адресою : Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, загальною площею 192,20 кв. м., що перебуває у власності іпотекодавця ОСОБА_1, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, посвідченого виконавчим комітетом Жовтневої селищної ради Білопільського району Сумської області 14 липня 2004 року, зареєстровано у Сумському БТІ за реєстраційним №1655 та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним №6550149, із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу нежитлової будівлі ПАТ КБ «ПриватБанк» від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі іпотечного договору від 30 листопада 2006 року, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя і передбачає право ПАТ КБ «ПриватБанк» на продаж предмета іпотеки без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця за початковою ціною в розмірі 194 425 грн., визначеною і узгодженою сторонами в договорі іпотеки від 30 листопада 2006 року /п. 12 договору іпотеки від 30 листопада 2006 року/. (а. с. 17-25).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області вказане вище рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення початкової ціни реалізації предмета іпотеки в розмірі 68 050 грн., а не 194 425 грн. (а. с. 7-9).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру заборон відчуження субєктів нерухомого майна, нежитлова будівля (торгівельний комплекс «Перлина»), що знаходиться за адресою: Сумська область, Білопільський район, смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, перебуває в заставі ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 10-11).

У відповідності до акту від 08 червня 2015 року державним виконавцем в присутності представника ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснено ОСОБА_3 опис і накладено арешт на вказану вище нежитлову будівлю з метою виконання виконавчого листа №2-2/10 від 24 січня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПриватБанк» 30 155 грн. 69 коп. (а. с. 4-5).

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 вказаного закону заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 1 статті 575 ЦК України поняття іпотеки визначене як застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодержателя або третьої особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ч. 1, ч. 6 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Кошти, отримані від реалізації заставного майна спрямовуються на задоволення вимог заставодержателя.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає безпідставними доводи ОСОБА_1 стосовно того, що опис і арешт державним виконавцем майна порушує її права, так як може потягнути за собою подвійне стягнення, оскільки арешт на нерухоме майно скаржниці у виді нежитлової будівлі, яка знаходиться в смт. Жовтневе, бульвар Леніна, 1-а, Білопільського району, накладений за різними виконавчими документами, за якими один і той же стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник банку був присутній під час опису і арешту вказаного нерухомого майна і не висловив із цього приводу будь-яких заперечень.

Доказів порушення державним виконавцем під час опису і арешту нежитлової будівлі, що знаходиться в смт. Жовтневе Білопільського району, бульвар Леніа, 1-а, будь-яких прав заявниці та стягувача за виконавчими документами судом не здобуто.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку що скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області задоволенню не підлягає за необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 11, 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 572, 573 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 20 Закону України «Про заставу», ст. ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 64, 209, 213, 215, 383-389 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білопільського районного управління юстиції Сумської області відмовити.

Ухвала може бути оскаржена сторонами до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд Сумської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: