Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 226/3168/14Головуючий у 1-й інстанції Перекупка І.Г.
№22-ц/778/2671/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Мосіній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Красноармійськвугілля" на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 січня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства "Красноармійськвугілля" (надалі - ДП "Красноармійськвугілля") про відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з травмою отриманою на виробництві

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду, пов'язану з травмою отриманою на виробництві, яку він оцінює у розмірі 500 000,0 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 19.03.2007 р. по цей час він працює у відповідача на ВП "Шахта "ім. О.Г.Стаханова" ДП "Красноармійськвугілля" до 11.11.2009 року в якості прохідника 4 р. з повним робочим днем у шахті, а з 12.11.2009 р. у якості слюсаря-ремонтника 4 р.

07.04.2009 р. в четверту зміну виконуючи наряд швидко рухаючись на робоче місце, в районі на з'єднані південного польового магістрального штреку гор.986 м. блока 2-4 з відкаточного квершлагу №2 блоку №2 горизонт 986 м ПК392+3, оступився в водозливну канаву та впав. При падінні вдарився головою та грудною клітиною о металеву крепь та травмувався. Після отримання першої медичної допомоги його було направлено до Димитровської ЦМЛ у травматологічне відділення де йому було встановлено діагноз: забивна рана волосистої частини голови, забив грудної клітини, грудного та пояснічого відділів хребту, лівої поясничої області з больовим м'язо-тонічним корешковим синдромом пірамідної недостатністю в кінцівках, виражений астеноневротичний сіндром вестібулопатією, струс лівої нирки. Лікувався по травмі у стаціонарі з 08.04.2009 р. - 28.04.09 р., 09.06.10 р. - 29.06.10 р., 25.02.11 р. - 07.03.2011 р., 27.04.2011 р. - 19.05.2011 р., 09.11.2011 р. - 02.12.2011 р., 23.05.2012 р. - 13.06.2012 р., 20.09.2012 р.-12.10.2012 р., 03.08.2012 р.-13.08.2012 р., 20.12.2012 р.-21.01.2013 р., 03.09.2013 р.-25.09.2013 р.

За даним фактом на підприємстві складено акт про нещасний випадок №10 форми Н-1 та акт про проведення розслідування форми Н-5. По даній травмі 21.01.2013 р. МСЕК йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. Рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування, спостереження у психіатра та невролога. Протипоказана праця у підземних умовах, важкий фізичний труд, нічні зміни.

Димитровським відділенням Фонду ССНВВ йому сплачуються щомісячні страхові виплати. Моральна шкода в зв'язку з виробничою травмою йому не призначалася та не виплачувалась.

Проте внаслідок виробничої травми, яка сталася 07.04.2009 року, йому заподіяна моральна шкода, яку він відчуває з моменту травми та продовжує відчувати до теперішнього часу.

У зв'язку з цим відділ ФССНВВ призначив та виплачує йому щомісячний регрес, але моральна шкода при цьому не призначалася та не виплачувалася ні фондом, ні відповідачем, незважаючи на те, що він продовжує відчувати значні моральні та фізичні страждання пов'язані з отриманою виробничою травмою.

Оцінюючи моральну шкоду в зазначену суму, він виходив із тривалості й глибини його душевних страждань, чисельності негативних наслідків для нього, що викликані внаслідок травм, а також з фізичного та фактичного значного погіршення стану здоров'я.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ДП "Красноармійськвугілля" на користь ОСОБА_2 50 000,0 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ДП "Красноармійськвугілля" на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ДП "Красноармійськвугілля" у своїй апеляційній скарзі просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення на засадах справедливості з урахуванням підстав наведених в апеляційній скарзі.

Належним чином повідомлені про час та місце розгляду цієї справи (а.с.63-64) сторони та представники останніх у судове засідання 14.05.2015 року не з'явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажною причину всіх осіб, які беруть участь у цій справі, та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ст. 308 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 309 ч. 3 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, лише якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. 307 ч. 1 п. 3 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Апеляційний суд ухвалює рішення про зміну рішення суду першої інстанції у випадку, якщо помилки у неправильно прийнятому рішенні можливо усунути без його скасування, не змінюючи суть рішення і вони стосуються окремих його частин, зокрема у разі виправлення помилок суду першої інстанції щодо розміру суми, що підлягає стягненню.

Так, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що задовольняючи позов позивача частково у цій справі, суд першої інстанції правильно керувався ст. 21, 22, 43, 46 Конституції України, Законами України "Про охорону праці" та "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності", постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди", ст. ст. 3, 5, 7, 8, 10, 14, 57-60, 79, 88, 208-209, 212-218 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції було правильно встановлено, що з 19.03.2007 року по цей час ОСОБА_2 працює на ВП "Шахта "ім. О.Г.Стаханова" ДП "Красноармійськвугілля" до 11.11.2009 року в якості прохідника 4 р. з повним робочим днем у шахті, а з 12.11.2009 року в якості слюсаря-ремонтника 4 р. (а. с. 4-6).

07.04.2009 року в четверту зміну, виконуючи наряд, швидко рухаючись на робоче місце, в районі на з'єднані південного польового магістрального штреку гор. 986 м. блока 2-4 з відкаточного квершлагу № 2 блоку № 2 горизонт 986 м ПК392+3, оступився в водозливну канаву та впав. При падінні вдарився головою та грудною клітиною о металеву крепь та травмувався. Після отримання першої медичної допомоги ОСОБА_2 було направлено до Димитровської ЦМЛ у травматологічне відділення де йому було встановлено діагноз: забивна рана волосистої частини голови, забив грудної клітини, грудного та пояснічого відділів хребту, лівої поясничої області з больовим м'язо -тонічним корешковим синдромом пірамідної недостатністю в кінцівках, виражений астеноневротичний сіндром вестібулопатією, струс лівої нирки. Лікувався по травмі у стаціонарі з 08.04.2009 р. - 28.04.09 р., 09.06.10 р. - 29.06.10 р., 25.02.11 р. -07.03.2011 р., 27.04.2011 р. - 19.05.2011 р., 09.11.2011 р. - 02.12.2011 р., 23.05.2012 р. - 13.06.2012 р., 20.09.2012 р.-12.10.2012 р., 03.08.2012 р.-13.08.2012 р., 20.12.2012 р.-21.01.2013 р., 03.09.2013 р.-25.09.2013 р. (а. с. 13-26).

За даним фактом на підприємстві складено акт про нещасний випадок №10 форми Н-1 та акт про проведення розслідування форми Н-5. По даній травмі 21.01.2013 р. МСЕК йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності та третя група інвалідності. Рекомендовано медикаментозне лікування, санаторно-курортне лікування, спостереження у психіатра та невролога. Протипоказана праця у підземних умовах, важкий фізичний труд, нічні зміни (а. с. 7-12).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв ` язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Законом України "Про охорону праці", а саме, ч. 1 ст. 9, було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров'я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Відповідно до змін, внесених до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року були виключені положення щодо відшкодування моральної шкоди з Фонду соціального страхування.

Проте, право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)" спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються лише у випадках, передбачених законодавством.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що в зв'язку з нещасним випадком на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає в тому, що він був здоровою працездатною людиною, втратив 50% працездатності в зв'язку з травмою пов'язаною з виробництвом.

Позивач ОСОБА_2 отримав травму на виробництві і при цьому мала місце протиправність дій відповідача ВП "Шахта ім. О.Г.Стаханова" ДП "Красноармійськвугілля", пов'язаних з порушенням Закону України "Про охорону праці", "Правил безпеки у вугільних шахтах", що стало причиною нещасного випадку.

Вищезазначене законодавство, а також роз'яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. із змінами від 25.05.2001 року "Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" пов`язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Згідно до ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд першої інстанції правильно вважав, що ОСОБА_2 заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України, позивач має право на її відшкодування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував ступінь, характер, обсяг і тривалість страждань, погіршення стану здоров`я позивача та те, що професійна працездатність останнього у зв`язку з нещасним випадком на виробництві втрачена на 50%, позивачу присвоєна третя група інвалідності.

Однак, суд першої інстанції при визначенні розміру моральної шкоди позивача у цій справі не звернув належної уваги на всі обставини отримання травми на виробництві позивачем, зокрема ступень вини самого потерпілого в отриманні зазначеної травми, та той факт, що відповідачем після отримання травми позивача не звільнено, а забезпечено роботою з урахуванням протипоказань, відсутність у матеріалах цієї справи висновку МСЕК, експертизи саме щодо чітко визначеного розміру моральної шкоди позивача, та, відповідно, не застосував належним чином принцип вимог розумності і справедливості при визначенні цього розміру моральної шкоди позивача, а тому колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне рішення суду першої інстанції у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутої з ДП "Красноармійськвугілля" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з " 50 000,0 грн." до " 15 000,0 грн."; в решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки, встановлено, що позивач був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції у цій справі, тому суд першої інстанції з додержанням вимог ст. 88 ЦПК України правильно стягнув останній за оскаржуємим рішенням у дохід держави з відповідача у належному мінімальному розмірі 243,60 грн. незалежно від розміру задоволеної моральної шкоди.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ч. ч. 1, 5 ЦПК України апелянт ДП "Красноармійськвугілля", в разі задоволення його апеляційної скарги лише частково при вищевикладених обставинах, не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору у належному розмірі 121,80 грн. (а.с.47), понесених ним при подачі цієї скарги до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 - 317 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Красноармійськвугілля" задовольнити частково.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 січня 2015 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутої з Державного підприємства "Красноармійськвугілля" на користь ОСОБА_2 моральної шкоди з "50 000,0 грн. (п'ятдесят тисяч гривень)" до " 15 000,0 грн. (п'ятнадцять тисяч гривень)".

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.