Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.12.2015 Справа №607/13657/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, про надання дозволу на одержання візових документів для виїзду за кордон та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, надалі відповідач, за участю третьої особи без самостійних вимог Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради, в якому просить, з врахуванням поданих в судових дебатах уточнень, надати дозвіл ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виготовлення, оформлення та одержання візових документів ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 без згоди його батька ОСОБА_2, надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 за межі України у країни шенген зони без згоди його батька ОСОБА_2, без будь-яких обмежень, у супроводі матері ОСОБА_1, в період з 23 серпня 2015 року по 23 серпня 2018 року.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримують, в їх обґрунтування зазначають, що шлюб між сторонами був розірваний, дитина проживає разом із нею. Вона має можливість виїжджати за межі території України у країни шенгензони для відпочинку, екскурсій, закупівельних поїздок. В республіці Італії проживають її родичі, які неодноразово запрошували їх приїжджати на відпочинок. Однак, батько дитини - відповідач по справі без аргументованих причин відмовляється надати згоду, щоб його син із матір'ю мав можливість виїжджати за межі України.

Стверджує, що поїздки за кордон будуть відігравати позитивну роль у розширенні світогляду дитини, її розвитку, культури, можливість здійснювати придбання якісних речей для дочки. Ненаданням дозволу на виїзд дитини за кордон відповідач чинить перешкоди у вихованні дитини, її розвитку, порушує її особисті права, при тих обставинах, що він не приймає належної участі у вихованні сина. Надання дозволу на виїзд дитини за кордон не має собою мету залишитися в іншій країні, оскільки вона має постійне місце проживання, син зареєстрований по місцю проживання разом із матір'ю, яка має постійну роботу, вдруге зареєстрований шлюб.

Вимога щодо надання дозволу на виїзд сина за кордон протягом тривалого періоду мотивована тим, що постійно вона не може звертатися до відповідача, поїздки за межі України бувають раптові, і потребують вчинення негайних рішень із боку відповідача для оформлення відповідних документів.

За таких обставин, для реалізації та захисту прав дитини ОСОБА_1 просить позовні вимоги задовільнити.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, згідно заяви просить справу розглядати без його участі, проти позову не заперечує.

Представник Служби у справах неповнолітніх та дітей ТМР в судове засідання не з'явився.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази по справі, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 18.04.2013р. по справі №607/615/13-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 18.12.2009р.

Позивач 12 червня 2014 року повторно зареєструвала шлюбу із ОСОБА_6, що вбачається із свідоцтва про шлюб від 12.06.2014р. НОМЕР_2 та їй присвоєне прізвище «ОСОБА_1».

Із матеріалів справи свідчить, що син ОСОБА_4 зареєстрований та проживає разом із матір'ю ОСОБА_1 в с. Скорики Підволочиського району.

Згідно витягу із Наказу від 22.12.2014р. №357-К/тр по Тернопільському національному економічному університеті ОСОБА_1, спеціалісту 1 категорії факультету державного управління, надано відпустку для догляду за дитиною ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3, до досягнення ним трирічного віку з 25.12.2014р. по 25.10.2017р.

Позивач в судовому засіданні зазначила, що після розірвання шлюбу вона проживає з іншим чоловіком у зареєстрованому шлюбі, станом на теперішній час від шлюбу в них народився син ОСОБА_7. Сім'я має фінансові та інші можливості, бажання для здійснення виїзду протягом канікул, на вихідних днях із сином за межі території України в країни шенген зони як для відпочинку, екскурсій, на закупівельні цілі, до родичів. Не має на маті залишитися проживати в іншій країні та вивезти дитину з України, так як має постійне місце проживання, роботу, створила нову сім'ю. Також, долучила до матеріалів справи зроблений витяг із закордонного паспорту ОСОБА_4, виданого 03.12.2015р.

Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989р., держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р., за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач через безпідставні та неаргументовані заперечення не надає згоди на виїзд сина за кордон разом із матір'ю, чим порушує конституційні права людини і громадянина, а саме обмежується вільне пересування дитини, що буде відповідати її інтересам. Виїзд дитини за кордон не є метою залишитися в іншій країні, так як матір має постійне місце проживання в Україні, працевлаштована, дбає про розвиток, виховання та відпочинок свого сина, матеріально утримує його, створила нову сім'ю.

А тому в інтересах дитини слід надати позивачу ОСОБА_1 дозвіл на оформлення візових документів сину ОСОБА_4 та його виїзд разом із матір'ю ОСОБА_1 без згоди батька ОСОБА_2 за межі території України у країни шенген зони із визначним судом періодом з 20 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року.

Суд зазначає, що наданням дозволу на виїзд дитини без згоди батька за межі території України ніяким чином не будуть порушуватися права відповідача як батька у вихованні сина, оскільки даний виїзд є тимчасовим і батько буде мати всі можливості для реалізації своїх прав у вихованні та утриманні дитини.

Відповідачем в свою чергу не вказано і не обґрунтовано із посиланням на докази наявність поважних причин для того, щоб зробити висновок, що виїзд дитини за кордон в країни шенген зони разом із матір'ю буде суперечити її правам чи інтересам та з метою вивезення дитини за кордон на постійне місце проживання.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути із відповідача сплачений судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 60,88, 212, 218, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, за участю третьої особи Служба у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради про надання дозволу на одержання візових документів та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити частково.

2.Надати дозвіл ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на виготовлення, оформлення та одержання візових документів ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) без згоди його батька ОСОБА_2.

3.Надати дозвіл на виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) за межі України у країни шенген зони без згоди його батька ОСОБА_2, без будь-яких обмежень, у супроводі матері ОСОБА_1, в період із 20 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року, яка зобов'язується забезпечити перебування ОСОБА_4 за кордоном, несе відповідальність за життя і здоров'я сина та його повернення на територію України.

4.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський