АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4592/15 Справа № 188/1755/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Бурда П. О. Доповідач - Болтунова Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Болтунової Л.М.

суддів - Козлова С.П., Тамакулової В.О.

при секретарі - Левцунову І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу прокуратури Петропавлівського району Дніпропетровської області в особі Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на частину нерухомого майна, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01грудня 2014 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 87/100 частин будівлі зерноскладу, розташованого по АДРЕСА_1, укладений 05.05.2004 року між СФГ «ОСОБА_2» в особі голови ОСОБА_2 та співвласниками майнових паїв колишніх членів КСП «Васильківське».

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 84/100 частин будівлі зерноскладу, що складається з приміщення складу № 1, площею 307,5 кв.м., приміщення складу № 3, площею 306,9 кв.м. та приміщення складу № 4, площею 458, 1 кв.м.( а.с.47)

В апеляційній скарзі прокуратура Петропавлівського району Дніпропетровської області в особі Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області посилаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.(а.с.55)

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 жовтня 2014 року до суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до Васильківської сільської ради Петропавлівського району, Дніпропетровської області, в якому просив визнати за ним за набувальною давністю право власності на 84/100 частини будівлі зерноскладу, загальною площею 1072,5 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1, на підставі ст.344 ЦК України. ( а.с.1)

У подальшому, 06 листопада 2014 року, позивач надав нову позовну заяву, в якій просив залучити до участі в справі, в якості третіх осіб без самостійних вимог, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та просив визнати дійсним договір купівлі-продажу 87/100 частин будівлі зерноскладу, розташованого по АДРЕСА_1, укладений 05.05.2004 року між СФГ «ОСОБА_2» в особі голови ОСОБА_2 та співвласниками майнових паїв колишніх членів КСП «Васильківське», а також визнати за ним право власності на 84/100 частин будівлі зерноскладу, що складається з приміщення складу № 1, площею 307,5 кв.м., приміщення складу № 3, площею 306,9 кв.м. та приміщення складу № 4, площею 458, 1 кв.м.( а.с.26-30)

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 05.05.2004 року між СФГ «ОСОБА_2», в його особі та співвласниками майна було укладено договір купівлі-продажу частини будівлі зерноскладу, розташованого в с. Русаково, яка була розпайована між членами КСП «Васильківське». З травня 2004 року він володіє і користується 84/100 частиною вказаної будівлі. Ним виконаний п.1.1. договору від 05.05.2004 року, було виплачено всім співвласникам у період 2004 року, 2006-2008 років суму 60066 грн., яка була визначена комісією з оцінки майна КСП в строк до 01.10.2009 року. Вважає що, на підставі ст.ст.328,692 ЦК України, до нього фактично перейшло право власності на вказану частину майна. За час користування та володіння даної будівлею, його право власності ніхто не оспорив.

При зверненні до реєстраційної служби Петропавлівського районного управління юстиції з метою реєстрації права власності на спірну будівлю, йому в усній формі було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально та відсутній правовстановлюючий документ на майно. Посилаючись на вимоги ст.ст.220, 235, 734 ЦК України ОСОБА_2 просив його позовні вимоги задовольнити. ( а.с.27-29)

Суд встановивши, що 05 травня 2014 року дійсно було укладено договір купівлі-продажу без дотримання нотаріальної форми; позивачем на цей час виконано всі умови договору купівлі-продажу 87/100 частин зерноскладу; кошти за придбане майно ним сплачено власникам майна; він володіє і користується зерноскладом, господарює на його території, чого не спростовано жодним доказом, але не має можливості належним чином оформити правочин через відсутність правовстановлюючих документів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. ( а.с.46-47)

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції належним чином не визначився з характером спірних правовідносин, що склалися між сторонами, не правильно застосував норми матеріального і процесуального права, допустив їх порушення, а також не перевірив у достатньому обсязі правової природи заявленого позову.

Апеляційним судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 травня 2004 року між громадянами України - співвласниками майна, що належить їм на праві спільної часткової власності з одного боку і СФГ «ОСОБА_2» в особі голови ОСОБА_2, який діяв на підставі статуту з іншого боку уклали договір оренди з правом послідуючого викупу, який підписаний головним бухгалтером ОСОБА_5 ( а.с.16-17)

Сама справа розглянута за відсутності сторін. А отже, судом не було встановлено коло осіб, які виступали при укладанні даного договору, їх право власності на зазначене майно.

Поза увагою суду залишилось і те, що вказаний договір оренди укладався від імені СФГ «ОСОБА_2», тоді як позов був заявлений ОСОБА_2, як фізичною особою. Залучаючи до участі у справі, в якості третіх осіб, ОСОБА_3, який на думку позивача був уповноваженим власниками укладати цей договір оренди, та ОСОБА_4, який вказаний у виготовленому проектно-виробничім архітектурно-планувальним бюро технічному паспорті, як співвласник на 16/100 частин, судом не з*ясовувались та не перевірялись зазначені обставини та їх докази.

Як вбачається з самої позовної заяви, ОСОБА_2 вказував, що майнові сертифікати членам КСП не видавались, жодних документів, на підтвердження права власності КСП «Васильківський» на будівлю зерноскладу немає.( а.с.29)

Згідно листа Васильківської сільської ради від 12.03.2015 року рішення сесії сільської ради щодо земельної ділянки площею 1072,5 кв.м. під зерно складським приміщенням, за вказаною адресою, не приймалось.( а.с.58)

Ухвалюючи рішення , суд першої інстанції, у порушення положень ст.215 ЦПК України, не навів жодних мотивів та їх доказів на підтвердження позовних вимог, у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України, переписавши при цьому текст позову з допущеними, самим позивачем, помилками та описками, зокрема- визнаючи договір купівлі продажу на 87/100 частин дійсним, суд визнав за позивачем право власності на 84/100 частини спірного нерухомого майна.( а.с.46-47)

Крім того, посилання суду на висновки ФОП ОСОБА_6 щодо вартості оцінки майна від 14.04.2014 року, яка складає 76 672 грн., колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки з даної оцінки не видно, яка саме частина будівлі зерноскладу була оцінена. ( а.с.11)

Враховуючи наведене. колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення не може залишатися в силі, підлягає скасуванню, на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокуратури Петропавлівського району Дніпропетровської області в особі Васильківської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2014 року скасувати і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: