АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2694/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2 Суходольський О. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМіщенка С. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 2 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог вказувала про те, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі із 05.05.1984р. Шлюб був розірваний згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12.09.2006 р. За час шлюбу ними за спільні кошти та спільними зусиллями був побудований житловий будинок по АДРЕСА_1. Право власності на спірний будинок зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.04.1991р. № 387.

Вказує, що після розірвання шлюбу вони продовжували проживати разом у власному домоволодінні. Однак відповідач ОСОБА_6 неодноразово застосовував до неї психологічне і фізичне насильство та у жовтні 2011 року фактично вигнав її із спірного домоволодіння , що змусило її виїхати до іншого місця проживання.

Так як з приводу користування та розпорядження вказаним домоволодінням між ними виникають конфлікти та спори, позивачка просить розділити між сторонами в натурі домоволодіння по АДРЕСА_1 у співвідношенні ? до ? частки.

З урахуванням проведених у справі експертиз, позивачка просила суд задовольнити її позов та провести реальний розподіл спільного сумісного майна подружжя, а саме домоволодіння по АДРЕСА_1, в співвідношенні ? до ? частки, згідно варіанту розподілу, запропонованого експертами Черкаського відділення КНДІСЕ за висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1562/14-23,1440/15-23 від 9 червня 2015 року. Просила виділити їй частину будівель як першому співвласнику згідно таблиці 5 висновку.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 2 жовтня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, та посилаючись на його невідповідність нормам матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 в повному обсязі.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 05.05.1984 року.

Згідно рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 12 вересня 2006 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.8).

За час шлюбу сторонами за спільні кошти та працею побудований житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1. Право власності на вказане домоволодіння зареєстровано за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на домоволодіння від 26.04.1991 р. № 387 (а.с.11).

На дане домоволодіння оформлений технічний паспорт в КП «ЧОО БТІ» (а.с.12-14).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п. 1 ст. 61 цього Кодексу об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно довідки виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради № 305 від 4 березня 2014 року, в будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

З жовтня 2011 року сторони фактично не проживають разом у спірному домоволодінні. Враховуючи неприязні стосунки, позивачка виїхала до іншого місця проживання.

В ході розгляду справи судом неодноразово призначались судові будівельно-технічні експертизи як за клопотанням позивача, так і відповідача.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1562/14-23,1440/15-23 від 9 червня 2015 року, з яким фактично погодились сторони, про що свідчать їх письмові заяви, (а.с 168-169) враховуючи фактичне об'ємно-планувальне рішення житлового будинку «А-1» по АДРЕСА_1, функціональне використання приміщень, вимоги нормативних документів щодо мінімальної площі окремих квартир та їх приміщень, розділити житловий будинок в частках ? та ? шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників можливо.

Із врахуванням вимог п.п. 2.24, 2.26, 2.27, 2.28, 3.4 ДБНВ.2.2-15-05 «Будинки і споруди. Житлові будинки», фактичного об'ємно-планувального та конструктивного рішення житлового будинку, експертами запропоновано лише один варіант поділу.

При цьому варіанті перший співвласник, частина якого в натурі після поділу стала більша за ідеальну, виплачує другому співвласнику компенсацію в розмірі 15501 грн.

Для забезпечення окремого користування житловими приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам в спірному житловому будинку необхідно провести ремонтно-будівельні роботи, а саме :

- демонтувати дверний блок та замурувати проріз між приміщенням №5 та приміщенням №8;

- демонтувати дверний блок та замурувати проріз між приміщенням №6 та приміщенням №7;

- демонтувати дверний блок та замурувати проріз між приміщенням №7 та приміщенням №8;

- влаштувати дверний проріз та встановити міжкімнатний дверний блок між приміщенням №5 та приміщенням №6;

- влаштувати дверний проріз та встановити дверний блок з приміщення №6;

- влаштувати дверний проріз та встановити міжкімнатний дверний блок між приміщенням №6 та приміщенням №7.

При цьому, позивач ОСОБА_7 погоджується сплатити співвласнику ОСОБА_6 компенсацію в розмірі 15501 грн.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

При поділі майна суд виходить із того, що діючий кодекс передбачає, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні.

У пункті 25 постанови Пленуму Верхового Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак, зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Встановивши, що право позивача порушується, суд вірно прийшов до висновку про його захист, шляхом поділу спільного сумісного майна подружжя та виділення сторонам по ? частині будинковолодіння по АДРЕСА_1.

Ухвалене у справі рішення, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та справедливим.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції та відмови позивачці ОСОБА_7 в задоволенні її позовних вимог, оскільки, судом вірно визначено характер спірних правовідносин, норми закону, що їх регулюють та, засади розумності і справедливості, а також те, що ніхто не може протиправно бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Зокрема, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є незаконним і підлягає скасуванню, оскільки відповідачу присуджена грошова компенсація за відхилення від відступу від ідеальних часток у праві спільної власності, яка розрахована по остаточній вартості, а не по дійсній ринковій вартості не дають підстав для скасування рішення суду, у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки рішенням суду відповідачу присуджена грошова компенсація не замість його частки у праві спільної сумісної власності, а різницю, визначеною експертом, між вартістю ідеальної частки та вартістю реально отриманої частини житлового будинку з надвірними спорудами, що виділена позивачці. З цього приводу доводи апеляційної скарги ґрунтуються на неправильному трактуванні норм статті 71 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають, оскільки носять суб'єктивний характер і ґрунтуються на неправильному трактуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

З огляду на викладене, оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області у даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 3 07, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 2 жовтня 2015 року у даній справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :