АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0408/2-485/11 Головуючий у 1-ій інстанції
Провадження 22ц/774/1/к/15 суддя Валуєва В.Г.
Категорія - 57 (І) Доповідач Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Барильської А.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Масловій К.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Терещенко Миколи Степановича, третя Криворізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_4, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Терещенко Миколи Степановича, третя особа - Криворізька державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним. Після уточнення позовних вимог просила визнати недійсним та скасувати заповіт, який було складено ОСОБА_6 на ім`я ОСОБА_2 посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. та стягнути з відповідача судові витрати, посилаючись на те, що ОСОБА_6 є матір`ю позивача ОСОБА_4, померла страждала на психічний розлад здоров`я і на момент складання заповіту 12.02.2010 року, не могла усвідомлювати свої дії.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року виключено зі складу відповідачів та залучено в якості третьої особи приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог посилаючись на те що, судом не взято до уваги порушення приватного нотаріуса Криворізького МНО Терещенко М.С. вимог ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» під час посвідчення заповіту.

Судом не враховано, що на момент складання заповіту ОСОБА_6 не могла пересуватись, бачити та розмовляти, так як вона хворіла на різні хвороби, а також перенесла інсульт та інфаркт головного мозку, що підтверджується медичними висновками.

Судом безпідставно відмовлено представнику позивача в задоволенні клопотання щодо проведення повторної комплексної комісійної посмертної судової психолого-психіатричної експертизи, оскільки проведені по справі дві судово-психіатричні посмертні експертизи містять діаметрально протилежні висновки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач по справі ОСОБА_4 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, якій на підставі права приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 (а.с.58-б т.1).

15.10.1991 року ОСОБА_6 склала заповіт, посвідчений третьою Криворізькою державною нотаріальною конторою 15.10.1991 року, зареєстрований у реєстрі за № 2-3857, яким заповідала на випадок своєї смерті належну їй квартиру за вказаною адресою рідному сину позивача, своєму онуку - ОСОБА_7.(а.с. 13 т.1)

12.02.2010 року ОСОБА_6 склала новий заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Терещенко М.С. 12.02.2010 року, зареєстрованого у реєстрі за № 163, яким заповідала все належне їй на день її смерті майно рідному сину своєї другої дочки своєму онуку - ОСОБА_2

Після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій, яку згідно з заповітом прийняв відповідач ОСОБА_2

Згідно довідки про причину смерті № 106/о № 85 від ІНФОРМАЦІЯ_1 причиною смерті ОСОБА_6 є інфаркт головного мозку (а.с. 14, 15 т.1).

В акті № 291 складеного Обласним комунальним закладом «Гейківська психоневрологічна лікарня» зазначено, що ОСОБА_6 що на момент складання та підписання заповіту 22.02.2010 року виявляла ознаки психічного розладу у формі органічного ураження головного мозку, обумовленого судинною патологією (дискуляторна енцефалопатія Ш ступеню, атеросклеротичного гіпертонічного діабетичного ґенезу) з інтелектуально-мнестичним зниженням, які відносяться до хронічного психічного розладу. Наявність у ОСОБА_6 у період часу, який цікавить суд, хворобливого психічного розладу суттєво впливало на її здатність розуміти свої дії та керувати ними під час складання та підписання заповіту 22.02.2010 року. Постійне психо-емоційне напруження усугубляє протікання вищевказаного психічного розладу (а.с. 130-140 т. 1)

Актом № 14 КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня «Дніпропетровської обласної ради» від 07.06.2012 року встановлено, що ОСОБА_6 на момент складання заповіту 12.02.2010 року будь-яким психічним розладом не страждала та за своїм психічним станом могла у той час розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.29-31 т.2).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції у відповідності до ч.1 ст. 225 ЦК України дійшов правильного висновку про те, що на момент складання заповіту на ім`я ОСОБА_2 будь-яким психічним розладом ОСОБА_6 не страждала та за своїм психічним станом могла у той час розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тож в розумінні вказаної норми правочин може бути визнано недійсним лише у випадку абсолютної неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

За клопотанням представника позивача було проведено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатриї і наркології. Відповідно до отриманого висновку № 6 від 10.04.2015 року (а.с.21-69 т.3) встановлено, що ОСОБА_6 на момент складання заповіту 12.02.2010 року не виявляла ознак будь-якого психічного розладу та за своїм психічним станом була здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Даний висновок зроблений після грунтовного дослідження експертами як матеріалів цивільної справи, в ньому наведено як змістовний аналіз показань сторін та свідків у справі, так і досліджено історії хвороби ОСОБА_6 за її життя, її виписних епікрізів; він повністю узгоджується із висновком експертів відділення судво-психіатричних експертиз КУ ""Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня Дніпропетровської обласної ради" від 07.06.2014 року. Тому колегія суддів вважає, що даний висновок є допустимим і належним доказом відсутності підстав для задоволення апеляційної скарги та спростування доводів позивача та її представника.

Інші доводи апеляційної скарги, щодо порушення нотаріусом вимог ст. 44 ЗУ «Про нотаріат» під час посвідчення заповіту, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обов'язкове звернення нотаріуса до органу опіки та піклування, на чому наголошує представник позивача, необхідне лише у разі наявності у нотаріуса сумнівів щодо дієздатності особи. Так, в розумінні вказаної норми, наявність або відсутність сумнівів щодо цивільної дієздатності особи повинен визначати саме нотаріус та, відповідно за відсутності такого звернення приватний нотаріус Терещенко М.С. не мав жодних сумнівів щодо дієздатності ОСОБА_6 на момент посвідчення заповіту. Крім того, відповідне звернення нотаріуса до органу опіки та піклування необхідне для встановлення факту відсутності опіки чи піклування над фізичною особою, що в дійсності спростовується відсутністю опікунів чи піклувальників ОСОБА_6, призначених за нею у встановленому законом порядку.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи представника відповідача, викладені в апеляційній скарзі щодо неврахування судом першої інстанції чисельних хвороб ОСОБА_6, оскільки наявність таких хвороб не вплинула на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, що підтверджено, в тому числі, висновком повторної посмертної судово-психіатричної експертизи.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично є незгодою з висновками суду по оцінці доказів, а також спробою їх переоцінити.

Отже враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги пояснення свідків, надані ними в суді першої інстанції колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі дослідив обставини справи, вірно визначився з фактичними обставинами справи, застосував норми матеріального права, що належало застосувати до спірних правовідносин, в результаті чого ухвалив обґрунтоване та правомірне рішення, у зв'язку з чим підстави для його скасування відсутні, в той час як апеляційна скарга підлягає відхиленню, як недоведена.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 19 червня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: