Справа № 361/9903/14 Головуючий у І інстанції Пухна О. М.
Провадження № 22-ц/780/2988/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 18 25.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Волохова Л.А., Журби С.О., із участю секретаря Химинець Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта", ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

05 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, де просила стягнути з директора товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" грошові кошти у сумі 2 500 грн.

На обгрунтування позову зазначила, що 06 грудня 2011 року між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Мережа регіональних видань «Варта», в особі директора - ОСОБА_3, укладено договір про надання правової допомоги №162/11.

За умовами правочину, товариство надає позивачу платну правову допомогу у таких видах: консультації та роз'яснення в усній або письмовій формі з правових питань; складання процесуальних та інших документів правового характеру; складання правових висновків; судове представництво; представництво перед іншими особами; інші послуги правового характеру, які не заборонені законом.

На виконання умов договору ОСОБА_2 сплатила 2 500 грн.

Проте, вже 07 грудня 2011 року позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору про надання правової допомоги №162/11, а грошові кошти їй не повернуті.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто із товариства з обмеженою відповідальністю «Правозахисна група «Варта» на користь ОСОБА_2 2 500 грн. та 243,60 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, товариство з обмеженою відповідальністю «Правозахисна група «Варта» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 06 грудня 2011 року ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа регіональних видань «Варта», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Правозахисна група «Варта», в особі директора ОСОБА_3, уклали договір про надання правової допомоги №162/11 ( а.с. 4 ).

За умовами правочину, товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа регіональних видань «Варта», надає позивачу платну правову допомогу у таких видах: консультації та роз'яснення в усній або письмовій формі з правових питань; складання процесуальних та інших документів правового характеру; складання правових висновків; судове представництво; представництво перед іншими особами; інші послуги правового характеру, які не заборонені законом ( п. 1 договору ).

У п. 2 договору ОСОБА_2 та товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа регіональних видань «Варта», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Правозахисна група «Варта», досягли домовленості щодо того, що виконавець надає правову допомогу на підставі замовлення замовника ( додаток № 1) із використанням наданих ним документів.

Згідно з п. 5 договору замовник зобов'язується оплачувати правову допомогу в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до п. 7.2 у разі дострокового розірвання договору за ініціативою замовника, кошти замовнику повертаються у розмірі 70% від сплаченої суми.

Із додержанням вимог правочину, 06 грудня 2011 року позивач склала замовлення, в якому просила надати правову допомогу, а саме скласти позовну заяву по встановленню меж земельної ділянки та здійснити представництво ( а.с. 5 ).

В цей же день, ОСОБА_2 за договором сплатила товариству 2 500 грн. ( а.с. 6 ).

07 грудня 2011 року вона подала заяву про розірвання договору, а 05 грудня 2014 року, в зв'язку із неповерненням коштів, - звернулась до суду із зазначеним позовом ( а.с. 2-3, 6 ).

Суд першої інстанції правильно встановив правовідносини між сторонами, обов'язок саме відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" виконувати умови договору на підставі положень ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України.

Однак, не звернув уваги на положення п. 7.2 договору, за яким кошти повертаються лише у частині 70% у відповідності до положень ст. 629 ЦК України, що становить 2 325 ( 2 500 х 70 : 100 ) грн.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції прийшов до переконання про необхідність зміни рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року, в зазначеній частині, у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України.

При цьому, посилання апелянта на незаконність та необгрунтованість, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 525, 530, 612, 613 ЦК України, ст.ст. 212, 213 ЦПК України, те, що було отримано лише копію паспорту позивача, товариство не було належним чином повідомлене про його вимогу розірвати договір та не могло виконати умови договору, на переконання апеляційного суду, не свідчать, у силу викладеного, про повне звільнення відповідача від цивільно-правової відповідальності за вказаним правочином.

На думку суду другої інстанції, ОСОБА_3, у даному випадку, не може відповідати за вимогами позивача, оскільки він стороною у правочині не був, відповідно - не має ніяких зобов'язань перед ОСОБА_2 ні по договору, ні по закону.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 309 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" задовольнити частково. Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта", ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів змінити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Правозахисна група "Варта" на користь ОСОБА_2 2 325 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: Л.А. Волохов

С.О. Журба