Номер провадження: 22-ц/785/3994/15
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" до ОСОБА_2, третя особа - Приватне підприємство "Кабаре-Лідер" про стягнення боргу за договором поруки за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" про визнання договору поруки припиненим, позовною заявою третьої особи, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог Приватне підприємство "Кабаре-Лідер" про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2013 року ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ПП "Кабаре-Лідер" про стягнення боргу за договором поруки посилаючись на те, що між позивачем та ПП "Кабаре-Лідер" 10.04.2008 року було укладено договори фінансового лізингу обладнання № 06/03/08-Л та 07/03/08-Л за якими позивач надав у платне строкове володіння боржникові обладнання обумовлене зазначеними договорами лізингу.

На забезпечення виконання зазначених договорів між ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" та ОСОБА_2 11 квітня 2008 року було укладено договір поруки.

Через невиконання боржником своїх зобов'язань за договорами лізингу, у ПП "Кабаре-Лідер" виникла заборгованість у сумі 1972785,65 грн. , у тому числі: за договором фінансового лізингу № 06/03/08-Л від 10.04.2008 року у сумі 1508699,70 грн., за договором фінансового лізингу № 07/03/08-Л від 10.04.2008 року у сумі 464085,95 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2013 року провадження у справі зупинено до розгляду Суворовським районним судом м. Одеси цивільної справи за № 523/17184/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" про визнання правовідносин за договором поруки припиненим.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2014 року провадження у справі відновлено.

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Київського районного суду м. Одеси із зустрічним позовом до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" про визнання договору поруки припиненим посилаючись на відсутність вимог до нього протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

У серпні 2014 року до суду із позовом звернулася третя особа, що заявляє самостійні вимоги ОСОБА_3 до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ПП "Кабаре-Лідер" про визнання договору поруки недійсним посилаючись на норми ст. 65 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Так як договір поруки укладений між позивачем та ОСОБА_2 11 квітня 2008 року виходить за межі дрібного побутового правочину, тому для його укладення необхідна згода другого подружжя, яка має бути подана письмово та нотаріально посвідчена та (або) підлягає державній реєстрації.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, визнано договір поруки між ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" і ОСОБА_2, укладеного 11 квітня 2008 р. на виконання договорів фінансового лізингу за № 06/03/08-Л та за № 07/03/08-Л від 10.04.2008 р., припиненим з 17 січня 2012 р.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2, ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.1,3 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відмовляючи у задоволенні позову ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" до ОСОБА_2, задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_2 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" 10.04.2008 року уклало з ПП "Кабаре-Лідер" договори фінансового лізингу за № 06/03/08-Л від 10.04.2008 року та № 07/03/08-Л від 10.04.2008 року, за якими передало лізингоодержувачеві обладнання у платне строкове володіння.

На забезпечення виконання зазначених договорів між ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" та ОСОБА_2 11 квітня 2008 року укладено договір поруки.

Згідно з п. 3.2. цього договору, дія його припиняється після повного погашення боржником або поручителем усіх сум заборгованості за договорами лізингу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Через невиконання боржником своїх зобов'язань за договорами лізингу, у ПП "Кабаре-Лідер" виникла заборгованість у сумі 1972785,65 грн., у тому числі: за договором фінансового лізингу № 06/03/08-Л від 10.04.2008 року у сумі 1508699,70 грн., за договором фінансового лізингу № 07/03/08-Л від 10.04.2008 року у сумі 464085,95 грн.

Статтею 65 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Разом з тим, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ПП "Кабаре-Лідер", про визнання договору поруки від 11 квітня 2008 року, укладеного між ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" і ОСОБА_2, недійсним, оскільки 11.04.2008 року ОСОБА_3 надала письмову, посвідчену нотаріально, згоду своєму - на той час - чоловікові ОСОБА_2 на укладення зазначеного договору поруки.

Доводи ОСОБА_3 про порушення її прав та недійсність договору поруки безпідставні.

Досліджуючи зустрічні вимоги ОСОБА_2 про припинення між сторонами договору поруки суд помилково, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 550 ЦК України дійшов висновку, що дія зазначеного договору припинилася 17 січня 2012 року, оскільки 16 січня 2012 року закінчився шестимісячний строк, встановлений зазначеного статтею, протягом якого ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" мало право пред'явити відповідні вимоги до ОСОБА_2 як поручителя.

Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. А у разі, якщо такий строк не встановлено - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

ОСОБА_2 в даному випадку обирав невірну відправну точку для відліку вищевказаного шестимісячного строку.

Він відраховував початок перебігу цього строку від 16.07.2011 року, тобто від дня настання строку виконання за основними зобов'язаннями - достроково розірваними договорами фінансового лізингу обладнання № 06/03/08-Л та № 07/03/08-Л, які були укладені 10.04.2008 року між ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" та ПП "Кабаре-Лідер".

ОСОБА_2 цілком ігнорував той факт, що відповідно до п. 2.1.1 Договору поруки при невиконанні боржником своїх зобов'язань за договорами лізингу ОСОБА_2 у 2-ох денний термін з моменту пред'явлення до нього відповідної вимоги зобов'язаний був сплатити ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" несплачену боржником суму основних лізингових платежів, неустойку у вигляді пені і штрафів, передбачених договорами лізингу, а також інші суми, які боржник повинен сплатити за цими договорами.

Підписанти договору поруки під час його укладення узгодили особливі умови щодо його виконання. І зазначивши у ньому необхідність пред'явлення кредитором попередньої вимоги до поручителя, а також конкретний строк її задоволення, сторони вказаного договору фактично визначили ще факт, що відлік вищевказаного шестимісячного строку розпочинатиметься після кінцевої дати розрахунку поручителя, який мав настати у 2-ох денний термін з моменту пред'явлення до нього зазначеної вимоги.

Сторони договору поруки керувалися при цьому принципом свободи договору, встановленим ст. 627 ЦК України. Згідно із вказаною нормою закону, а також відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідна вимога була надіслана ОСОБА_2 23.07.2013 року однак ані на день подання первісного позову у цій справі а ні на теперішній час ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором поруки щодо погашення заборгованості боржника так досі й не виконав.

Рекомендоване повідомлення про вручення згаданого поштового відправлення до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента", так і не повернулося.

Відповідно до п. 4.1.1. чинних на момент вказаного відправлення нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень та поштових переказів нормативний строк пересилання місцевої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку становив на той час два дні.

Виходячи з наведеного та враховуючи той факт, що вищезазначена письмова вимога була направлена 23.07.2013 року, датою отримання цієї вимоги ОСОБА_2 можна вважати 26.07.2013 року.

З урахуванням вищезазначених положень п. 2.1.1 договору поруки кінцевим днем, в який ОСОБА_2 мав би задовольнити отриману від ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" вимогу, була - неділя, 28.07.2013 року.

Частиною 5 ст. 254 ЦК України встановлено, що у разі, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Днем з якого розпочався відлік шестимісячного строку - є вівторок, 30.07.2013 року.

Враховуючи те, що ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" звернулося до суду з первісним позовом 02.09.2013 року, строки, визначені ч. 4 ст. 559 ЦК України, були дотримані, і поруку в даному випадку припинено не було.

Районним судом було залишено поза увагою вищенаведені факти, внаслідок чого дійшов помилкового висновку.

Для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" про визнання укладеного між сторонами договору поруки припиненим з 17.01.2012 року не має жодних правових підстав. Вимоги відповідача, викладені у його зустрічному позові - необґрунтовані, а право на звернення до суду в даному випадку у відповідача відсутнє, що підтверджується як запереченнями проти його позову, так і іншими свідченнями позивача, наявними у матеріалах справи.

Викладені обставини судом з'ясовано неповно, висновок суду не відповідає викладеним обставинам, що є підставою для скасування рішення у цій частині, та його зміні.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що вимоги ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором поруки є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст.313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року - змінити.

Скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до ТОВ "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" припиненим з 17 січня 2012 року, укладений 10 квітня 2008 р. на виконання договорів фінансового лізингу за № 06/03/08-Л та за № 07/03/08-Л від 10.04.2008 року.

Ухвалити нове рішення виклавши його в наступній редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" до ОСОБА_2 про стягнення богу за договором поруки - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_2, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області 03 вересня 2003 року ід. № НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-лізингова компанія "Рента" код ЄДРПОУ - 33085814 суму лізингових платежів у розмірі 1972785,65 грн. (один мільйон, дев'ятсот сімдесят дві тисячі сімсот вісімдесят пять) грн.. 65 копійок, з яких за договором лізингу № 06/03/08 - Л від 10 квітня 2008 року - 1508699,70 грн., та за договором лізингу № 07/03/08 - Л від 10 квітня 2008 року - 464085,95 грн. та судові витрати - 3441 (три тисячі чотириста сорок одну грн..),00 коп. а.с. 9 т. 1, та 1827,00 (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн..) 00 коп. а.с. 76, т. 2.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко