Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2465/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Фур І. П.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

04.11.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючо ї судді Франко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4, Реєстраційна служба Бобринецького районного управління юстиції, про скасування записів в Державному реєстрі речових прав, визнання договору дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами частково недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на 1/4 частки житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами у порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про скасування записів в Державному реєстрі речових прав, визнання договору дарування житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами частково недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання права власності на ? частки житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами у порядку спадкування.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 22 серпня 1964 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб, від якого у них народились діти - сторони по справі..За час шлюбу та спільного проживання батьками було збудовано житловий будинок, який розташований за адресою: Кіровоградська область, АДРЕСА_1. 31.03.2006 року на ім'я батька ОСОБА_5 видано свідоцтво про право власності на вказаний об'єкт нерухомого майна, яке зареєстроване 31.03.2006 року Бобринецькою дільницею Кіровоградського обласного об'єднаного бюро технічної інвентаризації та в Державному реєстрі речових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла мати сторін ОСОБА_7.

Після її смерті прийняли спадщину спадкоємці першої черги за законом ОСОБА_5 та син- позивач по справі.

З метою оформлення своїх спадкових прав позивач 20.11.2014 року звернувся до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу з заявою про видачу на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_7 на 1/4 житлового спірного будинку з господарсько - побутовими спорудами

Тією ж датою, тобто 20.11.2014року нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність на ім'я спадкодавця правовстановлюючого документа на об'єкт нерухомого майна.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер батько сторін ОСОБА_5 Проте, як стало відомо позивачеві, за життя ним було укладено договір дарування від 28.05.2013 року за умовами якого ним було подаровано спірний житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами сестрі позивача -відповідачу по справі ОСОБА_3

Зазначає, що про вказані обставини йому стало відомо під час розгляду цивільної справи №383/1199/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. За розглядом даної справи, за рішенням суду від 9 грудня 2014 року ОСОБА_2визнано таким, що втратив право користування спірним житловим будинком по АДРЕСА_2 м.Бобринець.

Вказує на те, що оскільки укладення договору дарування позбавили його успадкувати належну йому частину спадкового майна, спірного житлового будинку, він змушений звернутись до суду з даним позовом.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду в своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, зокрема, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарсько-побутовими спорудами за адресою АДРЕСА_3, а саме право на ? вказаного об»єкта нерухомого майна.

Оскільки спадщину прийняли чоловік та син спадкодавця, кожному з них належить ? спадкового майна.

Також судом не враховано посилання позивача на те, що укладенням договору дарування позбавили його права успадкувати належну йому частку спадкового майна, а саме ? спірного житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_8 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник - адвокат ОСОБА_9 заперечили проти доводів апеляційної скарги, погоджуючись з рішенням суду.

Треті особи в судове засідання не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно зворотних повідомлень.

Відповідно до ст..305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання,розглянувши матеріали справи в межах, визначених ст.. 303 ЦПК України, та обговоривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22.08.1964 року зареєстровано шлюб , про що зроблено актовий запис Бюро ЗАГС Ленінського району м. Красноярська №453 .

Відомості про розірвання шлюбу між ними відсутні, прізвище дружини після шлюбу «ОСОБА_3» (а.с. 219-220 т.1).

Згідно витягів з Державного реєстру актів цивільного стану від 12.03.2015 року та 17.03.2015 року- рідний батько сторін та третьої особи ОСОБА_5.з 30.11.1956 року по 06.08.2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_10 . (а.с. 70, 71т.1)

Встановлено, що сторони по справі народились ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.10,129).

Матеріали справи містять копію договору купівлі-продажу від 25.07.1997 року, відповідно до якого рідна мати сторін по справі та третьої особи ОСОБА_4 купила будинок у м. Бобринець по АДРЕСА_4 (а.с. 242 т.1)

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати сторін по справі ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від18.12.2012 року (а.с.9).

Згідно довідки РС УДМС України в Бобринецькому районі мати на день смерті була зареєстрована в спірному будинку за адресою АДРЕСА_2 м. Бобринець Кіровоградської області.(а.с. 21 т.1).

З довідки Бобринецькою міської ради № 4381 від 20.12.2012 року вбачається, що на час смерті ОСОБА_7, позивач та батьки проживали разом, складали одну сім'ю та вели спільне господарство в спірному будинку. Там позивач був прописаний з 26.05.1993 року(а.с. 12; 19 т.1).

Відповідно до свідоцтва про право власності, житловий будинок в АДРЕСА_2 належав ОСОБА_5 - батьку сторін. Свідоцтво видане на підставі рішення Бобринецької міської ради № 92 від 28.03.2006 року (а.с. 11 т.1).

Згідно рішення Бобринецької міської ради № 92 від 28.03.2006 року виконком міської ради вирішив погасити договір купівлі-продажу від 29.08.2002 року № 886, оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_2 на ОСОБА_5 (а.с. 233, 240 т.1)

Як вбачається з спадкової справи № 81/2014 постановою нотаріуса від 20.11.2014 року було відмовлено ОСОБА_2 на його звернення, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_7.у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Також в матеріалах даної спадкової справи наявна архівна довідка про те, що право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в м. Бобринець належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 31.03.2006 року, вказана інформація актуальна станом до 01.01.2013 року (а.с. 90-103 т.1).

Відповідно до спадкової справи № 29/2013, заведеної 19.12.2013 року, ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року батька ОСОБА_5 Згідно інформаційних довідок, наявних в матеріалах спадкової справи, спадкові справи після смерті ОСОБА_5 не заводились, заповіти не посвідчувались (а.с. 158-168 т.1).

Відповідно до договору дарування від 28.05.2013 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, батько подарував доньці будинок за адресою АДРЕСА_1 м. Бобринець. Відповідно до даного договору вказаний будинок є особистою приватною власністю дарувальника (а.с. 104-129 т.1).

Як вбачається з копії договору дарування та документів, на підставі яких посвідчений даний договір, будинок є приватною власністю ОСОБА_5 оскільки набутий ним в процесі реалізації права на безоплатну приватизацію житла. Також в заяві ОСОБА_5 зазначено, що право користування житлом має ОСОБА_2який зареєстрований у даному будинку, але там не проживає. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок власником будинку по АДРЕСА_1 в м. Бобринець є ОСОБА_5Також в даному договорі зазначено, що право користування житлом має ОСОБА_2 (а.с. 104-129 т.1).

Згідно рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 09.12.2014 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Бобринець АДРЕСА_1 (а.с. 30-33т.1).

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на будинок в АДРЕСА_2 зареєстровано на ОСОБА_3.(а.с. 28 т.1).

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, зокрема у господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), що визначено. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст..1217ЦК )

Відповідно до ст..717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Це: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніхчи непрацездатнихдітей.

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Відповідно до ст..215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Презумпція правомірності правочину встановлена ст..204 ЦК України. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 р. у справі № 6-79цс13, яка відповідно до ст..360-7 повинна враховуватись судами загальної юрисдикції. власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені в ст..60 СК України. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи зазначену вище норму права та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Встановлено, як вище зазначалось, що батько сторін ОСОБА_5 перебував у шлюбі з матір»ю сторін ОСОБА_7 з 22 серпня 1964 року по день смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В той же час з 30.11.1956 року по 06.08.2002 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10

Відповідно до ст..ст.39,45 СК України доказів того, що спірний будинок належав на праві спільної часткової власності батькам сторін, позивач не надав.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав їм правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правової підстави для задоволення позову оскільки Свідоцтво про право власності померлого ОСОБА_5 на житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, який розташований за адресою Кіровоградська область. АДРЕСА_5 та рішення виконавчого комітету Бобринецької міської ради Кіровоградської області № 92 від 28.03.2006 року на підставі якого видане зазначене Свідоцтво є чинними. Договір дарування 28.05.2013 року укладений між ОСОБА_5 та відповідачкою ОСОБА_3 відповідає вимогам законодавства України і житловий будинок з господарсько - побутовими спорудами, який розташований за адресою Кіровоградська область. м.Бобринець, АДРЕСА_1 не входить до складу спадщини після померлих батьків сторін.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, дав їм правильну правову оцінку, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст.303,307, 308,313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 31 серпня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя:

Судді: