Ухвала

іменем україни

11 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Євграфової Є.П., Журавель В.І.,

Євтушенко О.І., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про визнання дій державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого Максима Глібовича неправомірними, зобов'язання провести опис та арешт майна боржника, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулося до суду зі скаргою, в якій просило визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялого М.Г. щодо винесення постанови від 23 липня 2014 року про зупинення виконавчого провадження у виконавчому провадженні № 43480865 з примусового виконання виконавчого листа від 08 вересня 2011 року № 2-672/11, виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_5 на користь банку 1 026 146,63 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ становить 8 117 538,11 грн, зобов'язати державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні провести опис та арешт майна боржника, що знаходиться в заставі стягувача, а саме: нежилого приміщення № 93 літ. А по АДРЕСА_1, загальною площею 157,10 кв. м, відповідно до вимог ч. 1 ст. 54, ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що 29 березня 2011 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПAT «Райффайзен Банк Аваль» 1 026 146,63 доларів США, що в національній валюті за курсом НБУ становить 8 117 538,11 грн, та судові витрати в сумі 1 730 грн, на підставі якого 08 вересня 2011 року видано виконавчий лист № 2-672/11.

30 травня 2014 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. відкрито виконавче провадження № 43480865.

04 червня 2014 року банком подано клопотання про проведення опису та арешту майна боржника. Дане клопотання не розглянуто, відповідні дії не були вчинені. Протее 23 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з розшуком автомобіля марки ОРЕL ASTRA, легковий седан - В, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Зазначену постанову про зупинення виконавчого провадження заявник вважає неправомірною, у зв'язку з чим просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року, залишеною без зміни ухвалою апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року, у задоволенні скарги відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій, справу направити на новий судовий розгляд, мотивуючи свою вимогу порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами під час розгляду справи встановлено, що 08 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення суду від 29 березня 2011 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором від 08 вересня 2008 року № 010/96-03/840 у розмірі 1 026 146,63 доларів США, що еквівалентно 8 117 538,11 грн.

27 травня 2014 року виконавчий лист був пред'явлений до виконання.

30 травня 2014 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві Бялим М.Г. було відкрито виконавче провадження про примусове виконання згаданого вище виконавчого листа.

20 червня 2014 року УДАІ ГУ МВС України в м. Києві повідомило про наявність у ОСОБА_5 зареєстрованого на праві власності автомобіля марки OPEL ASTRA, 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

23 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а постановою від 23 липня 2014 року зазначений вище транспортний засіб оголошено в розшук, а виконавче провадження зупинено до 23 липня 2015 року або до розшуку автомобіля на підставі п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, керувався ст. ст. 38, 39 Закону України «Про виконавче провадження» та виходив з того, що оскаржувані дії були вчинені, а постанова винесена відповідно до вимог закону та в межах повноважень державного виконавця.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У разі самостійного невиконання боржником рішення у строк, встановлений державним виконавцем та ненадання документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове його виконання (ч. 1 ст. 27 Закону).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Згідно з ч. 8 ст. 54 Закону встановлено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Норми ч. 3 ст. 63 Закону зобов'язують державного виконавця у разі звернення стягнення на будинок, квартиру, інше приміщення чи земельну ділянку подавати запит до відповідних місцевих органів, що здійснюють реєстрацію та облік майна, про належність такого майна боржнику на праві власності, а також перевіряти, чи не перебуває це майно під арештом.

Норми ч. 2 ст. 4 Закону надають право державному виконавцю під час виконання рішень на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти.

Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону після надходження документального підтвердження належності боржнику на праві власності будинку чи іншого нерухомого майна державний виконавець накладає на них арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідних реєстрів в установленому законом порядку. Про накладення арешту на будинок чи інше нерухоме майно, заставлене третім особам, державний виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Суд першої інстанції на зазначені вище норми закону уваги не звернув та дійшов помилкових висновків про те, що при винесенні постанови про зупинення виконавчого провадження державний виконавець діяв у межах чинного законодавства.

З матеріалів справи, зокрема з інформаційної довідки Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається, що ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2011 року належить нежиле приміщення № 93 літ. А по АДРЕСА_1, загальною площею 157,10 кв. м, вартістю 225 068 грн, яке обтяжене і є іпотечним майном (а. с. 44-46).

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 52 Закону у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Згідно зі ст. 54 Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звepнeння стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня пicля накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір, на зазначене уваги не звернув, не врахував, що у разі відсутності коштів стягнення звертається на належне інше майно боржника, у межах виконавчого провадження державним виконавцем може проводитись одночасно декілька дій, направлених на стягнення з боржника на користь стягувача з метою виконання рішення суду, й при переході до звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти.

Перевіряючи законність рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на порушення вимог статей 315, 316 ЦПК України не усунув допущені порушення суду першої інстанції.

Наведене свідчить, що як суд першої інстанції, так і апеляційний суд не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, у процесі якого суду слід урахувати наведене та залежно від установленого вирішити спір.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 02 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 05 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик

Судді: Є.П. Євграфова

О.І. Євтушенко

В.І. Журавель

О.М. Ситнік