Ухвала іменем україни
18 листопада 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 суму пені за прострочення сплати аліментів у розмірі 48 836,13 грн.

Позов мотивовано тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 01 жовтня 2010 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки, аліменти на утримання дитини відповідач сплачував нерегулярно, внаслідок чого починаючи з червня 2013 року по жовтень 2014 року у нього виникла пеня від суми несплачених аліментів.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Дослідивши подані заявником матеріали вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій, встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 жовтня 2013 року було збільшено розмір стягнення аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року.

Таким чином, одночасно на виконанні у ДВС існувало два виконавчі листи №2-3728 від 29 квітня 2011 року та №2- 4415/12 від 02 жовтня 2013 року про стягнення з відповідача аліментів, на виконання рішень суду від 14 квітня 2011 року та від 04 грудня 2012 року відповідно.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2014 року було зупинено дію виконавчого листа №2-3728 від 29 квітня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина аліменти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з 01 жовтня 2010 року та до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.34).

Доводи касаційної скарги що у державного виконавця не було правових підстав завершувати чи припиняти виконання за попереднім виконавчим документом, спростовуються вищевикладеним.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, виходив з того, що не встановлено факту ухилення відповідача від сплати аліментів чи наявності його вини у несвоєчасній сплаті аліментів, зазначив, що відповідач має постійне місце роботи, і аліменти своєчасно перераховувалися позивачу із його заробітної плати бухгалтерією підприємства.

Крім того, судами встановлено, що згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за період з 01 лютого 2014 року по 22 квітня 2015 року вбачається, що у відповідача станом на 01 квітня 2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, сума боргу у розмірі 27 436,84 грн погашена у повному обсязі (а.с.78).

Суди дійшли обґрунтованого висновку, що відсутні підстави для задоволення позову.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 липня 2015 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова