Номер провадження: 22-ц/785/1328/15
Головуючий у першій інстанції Коваленко О. Б.
Доповідач Троїцька Л. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Троїцької Л.Л.,

суддів - Таварткіладзе О.М., Фальчука В.П.,

при секретарях - Швець В.Ф., Яні Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з незаконно займаного приміщення за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

12.04.2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, уточнивши який, остаточно просив виселити відповідача з приміщення загальною площею 32,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.108).

Позов обґрунтував тим, що він зареєстрований та проживає за вищевказаною адресою з 20.02.2008 року у приміщенні гуртожитку, загальною площею 32,6 кв.м., та є основним наймачем житла.

Приблизно з того ж часу на цій площі час від часу, мешкав ОСОБА_3, який з березня 2012 року був зареєстрований на підставі підробленого рішення Київського районного суду м.Одеси та знятий з реєстрації 10.09.2014 року згідно висновку ГУДМС України в Одеській області.

Відповідач займає приміщення незаконно, без будь-яких правових підстав. Він не є наймачем, чи членом сім'ї наймача. За комунальні послуги та користування житлом (квартирну плату) не сплачує, хоча використовує їх у повному обсязі. На усі зауваження з приводу звільнення кімнати ОСОБА_3 реагує агресивно, добровільно залишити незаконно займану житлову площу відмовляється.

Посилаючись на те, що на теперішній час відповідач самоуправно займає жиле приміщення, ОСОБА_2 просив задовольнити позов (а.с.2-3, 108).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2014 року виселено ОСОБА_3 з приміщення загальною площею 32,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.119-121).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, який виклав зміст рішення, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, заперечень на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню, з наступних підстав.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаній нормі права рішення суду не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд 1-ої інстанції виходив з того, що відповідач проживає у спільному приміщенні без відповідних правових підстав, а позивач є основним наймачем житла, з ним укладений договір про надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій і має право на захист своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Фактичне проживання у гуртожитку відповідача, який поселився без спеціального ордеру, незалежно від тривалості проживання, не створює для останнього прав на користування житловим приміщенням.

При вирішенні спору по суті, суд керувався вимогами ст.ст.128,129, ч.2 ст.116 ЖК України; п.п.10,14 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою РМ УРСР від 03.06.1986 року №208 та відповідними нормами цивільно-процесуального законодавства.

Між тим, з такими висновками суду колегія погодитись не може.

Гуртожитки, як зазначено у ст.127 ЖК України, призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період їх роботи або навчання.

Статтею 129 ЖК України передбачено, що єдиною підставою для вселення на надану в гуртожитку жилу площу є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі.

Матеріалами справи встановлено, що гуртожиток, в якій знаходиться спірна кімната, належав Одеському судноремонтному заводу "Україна". З 2007 року був прийнятий на баланс ДП "Одеський морський торгівельний порт". З 2009 року перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси і знаходиться на балансі КП "ЖКС "Вузівський". Дані обставини підтверджені листами ДП "Одеський морський торгівельний порт" від 18.06.2013 року та КП "ЖКС "Вузівський" від 24.02.2015 року (а.с.69, 158-160).

ОСОБА_2 поселився і проживає в гуртожитку на підставі його заяви від 14.10.2005 року і Направлення №49 від 15.11.2005 року, виданого начальником та бухгалтером ЖКГ Одеського судноремонтного заводу "Україна" та займав койко-місце у кімнаті АДРЕСА_1. З 20.02.2008 року він зареєстрований в даному приміщенні (а.с.3, 4, 19).

ОСОБА_3 вселився до спірного приміщення на підставі Направлення №19 від 29.07.2004 року та також займав в кімнаті койко-місце (а.с.25, 109).

З вказаного часу він працював на Одеському судноремонтному заводі "Україна" у якості робочого трубопровідного цеха і працює до теперішнього часу у структурному підрозділі ДП "Одеський морський торгівельний порт" (а.с.22-24).

Ні позивач, ні відповідач при вселенні в гуртожиток спеціального ордеру, передбаченого ст.129 ЖК України, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу, не мали.

З жодним з них в установленому законом порядку не були укладені договори найму або договори оренди на жиле приміщення, що підтверджено листами Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 23.02.2015 року та КП "ЖКС "Вузівський" від 24.02.2015 року (а.с.161).

При вирішення спору по суті, вказані обставини судом 1-ої інстанції до уваги не приймалися і правова оцінка їм відповідно до вимог ст.212 ЦПК України не надавалась.

Колегія вважає, що сторони по справі вселилися в гуртожиток на однакових умовах і переважного права один перед одним не мають.

Доводи позивача про те, що він є основним наймачем спірної кімнати, зареєстрований в ній і з ним укладені договори про надання послуг утримання будинку і прибудинкової території, не має правового значення для вирішення спору по суті.

Те що ОСОБА_2 в КП "ЖКС "Вузівський" значиться основним наймачем кімнати не має правового значення, оскільки з ним договір найму не укладався. Факт його реєстрації в спірному приміщенні, що є адміністративним актом, та укладення з ним вищевказаних договорів, не замінює правовий статус мешканця гуртожитку, який повинен вселятися в нього в установленому законом порядку.

Не має правового значення і посилення позивача на те, що ОСОБА_3 на теперішній час в гуртожитку не зареєстрований.

За таких підстав, колегія приходить до висновку, що ОСОБА_2 не наділений правом на звернення до суду з вимогами про виселення ОСОБА_3, тобто він є неналежним позивачем по справі.

Особи, які наділені таким правом, до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, колегія вважає, що рішення суду як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню, з ухваленням нового - про відмову позивачу в позові.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ст.317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2014 року скасувати.

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з незаконно займаного приміщення відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20-ти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду

Одеської області: Л.Л.Троїцька

О.М.Таварткіладзе

В.П.Фальчук