Провадження №2/751/140/15
Рішення

Іменем України

28 травня 2015 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

з участю представника позивача Присяжнюк А.Ю.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

Встановив:

ПАТ «Родовід банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який уточнив (том 1, а.с.108-109, том 2 а.с.215-219) мотивуючи свої вимоги наступним.

Між ВАТ «Родовід банк» найменування якого з 17.06.2009р. було змінено на ПАТ «Родовід банк» та ОСОБА_2 02 липня 2008р. було укладено кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2.

Відповідно до п.п. 1.1 кредитного договору, банк відкриває позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 32 223,00 доларів США терміном по 02.07.2015р. включно. Згідно з п.п. 1.5 кредитного договору, процентна ставка за кредитами встановлюється в розмірі 7,70 % річних.

Позичальник зобов'язався повністю погасити заборгованість за кредитом. За порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, відповідач повинен сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 процента від суми простроченої заборгованості (п. 3.6 кредитного договору).

Факт отримання кредитних коштів в сумі 32 223,00 доларів США підтверджується заявою на видачу готівки № 1691_35 від 02.07.2008р.

Станом на 20 травня 2015 року складає: 39 251,54 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), 63 354,54 грн. (плата за обслуговування кредиту) та 14 269 031,31 грн. (пеня, 3% річних, інфляційні втрати), яка складається з: сума поточної заборгованості за кредитом - 785,22 дол. США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 26 587,55 дол. США; сума поточної заборгованості за відсотками - 115,49 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 11 763,28 дол. США; сума заборгованості плати за кредитом - 2 138,21 гри.; сума простроченої заборгованості плати за кредитом - 61 216,33 грн.; сума інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту - 29 348,09 грн.;сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 9 277 907,64 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 4 054 157,79 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту - 834 867,17 грн.; сума 3% річних від суми прострочено кредиту - 47 644,54 грн.;сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 20 816,97 грн.; сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 4 289,09 грн.

Просили стягнути з ОСОБА_2, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Слизове, Камчатської області, Росія (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській обл. 12.10.1999р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (Код , К/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712) заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01192.08.2 від 02 липня 2008 року в сумі 39 251,54 доларів США (по тілу кредиту та відсотках), 63 354,54 грн. (плата за обслуговування кредиту) та 14 269 031,31 грн. (пеня, 3% річних, інфляційні втрати), яка складається з: сума поточної заборгованості за кредитом - 785,22 дол. США; сума простроченої заборгованості за кредитом - 26 587,55 дол. США; сума поточної заборгованості за відсотками - 115,49 дол. США; сума простроченої заборгованості за відсотками - 11 763,28 дол. США; сума заборгованості плати за кредитом - 2 138,21 грн.; сума простроченої заборгованості плати за кредитом - 61 216,33 грн.; сума інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту - 29 348,09 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості - 9 277 907,64 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту - 4 054 157,79 грн.; сума пені за несвоєчасне погашення за платою за обслуговування кредиту - 834 867,17 гри.; сума 3% річних від суми прострочено кредиту - 47 644,54 грн.; сума 3% річних від суми прострочених процентів по кредиту - 20 816,97 грн.; сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту - 4 289,09 грн.; стягнути з ОСОБА_2, який народився, ІНФОРМАЦІЯ_1 року у м. Слизове, Камчатської області, Росія (паспорт серії НОМЕР_2, виданий Чернігівським РВ УМВС України в Чернігівській обл. 12.10.1999р., ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» (Код , К/р 1 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321712) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 441 грн. 00 коп.

24.12.2013р. відповідач ОСОБА_2 подав зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, який уточнив (а.с. 215-219 т. 2) мотивуючи свої вимоги наступним.

2 липня 2008 року він згідно умов кредитного договору № 77.1/АК-01192.08.2 від 2.07.2008 року ні з операційної каси ПАТ «Родовід банк» за адресою м. Київ, вул. П. Сагайдачного, 17 (на момент укладання договору найменування ВАТ «Родовід банк»), ні з операційної каси відділення зазначеного вище банку «Київський регіональний департамент» за адресою м. Київ, вул. Московська, 8 з поточного рахунку за заявою на видачу готівки № 1691_35 від 02 липня 2008 року не отримував 32223,00 доларів США.

Спірний кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2 від 2 липня 2008р. укладений без дотримання вимог Постанови Національного банку України «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року « 168; поточний рахунок в іноземній валюті для мене (позичальника) не відкривався. Заява на видачу готівки № 1691_35 від 02.07.2008 року складена без дотримання вимог п. 2.З. «Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004; п.5 гл.1 розділу III та п.4, п.5 гл.З розділу III «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ 337 від 14.08.2004; п.2.1.1 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітність в банках України», затвердженого постановою Правління НБУ №566 від 30.12.1998; п.1.9 Постанови НБУ «про затвердження Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 29.12.2007 №496; положення глави 72 ЦК України та Положення про організацію здійснення касових операцій в ВАТ «РОДОВІД БАНК», затвердженого рішенням Правління ВАТ «РОДОВІД БАНК» №05.10.2004-01-П від 05.10.2004.

Згідно ч.6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживача» у договорі про надання споживчого кредиту повинен зазначатись детальний розпис сукупної вартості кредиту, що банком було зроблено з заниженням реальної відсоткової ставки.

Невідповідність умов спірного договору в сукупності вимогам ст. 11,19 Закону України «Про захист прав споживачів» та Постанови Національного банку України «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168, на думку позивача, є також безумовною додатковою підставою для визнання його недійсним, як такого, що укладений з використанням нечесної підприємницької практики.

Вважає, що укладання кредитного договору № 77.1/АК-01192.08.2 від 2 липня 2008р. між ним та ПАТ «Родовід банк» відбувалося в супереч актам цивільного законодавства та нормам ЦК України і у зв'язку з чим, спірний договір підлягає визнанню судом недійсним.

Зазначає, що позовна давність ним не була пропущеною, виходячи з положення ч. 1 ст. 261 ЦК України, відповідно до якої передбачено, що перебіг терміну позивної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Про вищезгадані обставини він дізнався за наслідками проведеної судової експертизи, яка відбулась лише в березні 2015 року.

Посилаючись на ст.ст. 15, 203, 215,1066 ЦК України, ст. 11,19 Закону України «Про захист прав споживачів» просив визнати недійсним кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2 від 02.07.2008 року.

В судовому засіданні представник позивача свій позов підтримав, просив його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в первісному та уточненому позові (том 1, а.с.2-4, 108-109, т. 2 а.с.215-219). В задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав, які викладені в письмових запереченнях (том 1, а.с.206-207, т.2 а.с.236-240). Заявив клопотання про застосування строку позовної давності до вимог відповідача про визнання кредитного договору недійсним.

Відповідач первісний позов не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на підстави, які зазначав у запереченнях проти позову (том 1, а.с.84-87, 183-186). Свій зустрічний позов підтримав, просив його задовольнити.

Експерт ОСОБА_3 В судовому засіданні пояснила, що Постанови НБУ «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків в національній та іноземних валютах» № 492 від 12.11.2003 p., видачу готівки в іноземній валюті без відкриття поточного рахунку неможливо. ПАТ «Родовід Банк» поточні рахунки на ім'я ОСОБА_2 не відкривав. Видача готівкової іноземної валюти можлива лише з поточного рахунку клієнта банку. Реальна процентна ставка по кредитному договору, яка зазначена в договорі, не відповідає дійсної процентної ставки по кредиту.

Вислухавши пояснення сторін, експерта ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає, зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про визнання кредитного договору недійсним підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як було встановлено в судовому засіданні, що 02.07.2008р. між ВАТ «Родовід банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2, відповідно до якого позичальнику відкривається кредитна лінія на загальну суму 32 223,00 доларів США терміном по 02.07.2015р. включно (а.с.5-8).

У відповідності до п. 1.2. Кредитного договору, кредитні кошти надаються виключно на наступні цілі6 купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

Згідно п. 1.4. Договору, кредит надається позичальнику готівкою, а у випадку надання кредиту в іноземній валюті здійснюється подальший обов'язковий продаж валюти через касу Банку, згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, процентна ставка за кредитами за цим договором встановлюється в розмірі 7,7 процента річних; щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту.

Згідно п. 3.1.1. починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до «10»-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 383,61 (триста вісімдесят три) долари США 61 цент та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого поточного рахунку на рахунок Банку НОМЕР_3. Датою сплати заборгованості за кредитом та процентами є день зарахування коштів на рахунки, вказані у пункті 1.3, 1.6 цього Договору.

Відповідно до п. 3.6. кредитного договору позичальник зобов'язується за порушення строків повернення кредитів чи сплати процентів, сплачувати банку за кожний день прострочення пеню у розмірі 1,6 (одна ціла шість десятих) процента від суми простроченої заборгованості.

Пунктом 7.9 кредитного договору передбачено, що позичальник, підписуючи цей договір, підтверджує, що він отримав в письмовій формі та ознайомився з інформацією, наданою банком про умови кредитування, вартість сукупних послуг, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Крім того, на кредитному договорі міститься відмітка, що «ОСОБА_2 підтверджує, що до моменту укладання цього договору в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування передбачені п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК України, недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню; недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про всі кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на валюто-обмінні операції, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом, яка може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках; 6) інші умови, визначені законодавством.

Згідно п. 3 і п. 4 ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема, положення, згідно з якими: передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки; встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» виконавець не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими; умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Згідно п. 3 і п. 10 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема, нечесна підприємницька практика забороняється.

На підставі п. 4 ст. 7 Закону України "Про Національний банк України" № 679-XIV від 20.05.1999 р. Національний банк встановлює для банків правила проведення банківських операцій, бухгалтерського обліку і звітності, захисту інформації, коштів та майна.

У відповідності ст.68 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки організовують бухгалтерський облік відповідно до внутрішньої облікової політики, розробленої на підставі правил, встановлених НБУ відповідно до міжнародних стандартів бухгалтерського обліку.

Пунктом 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168, передбачено обов'язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за цим договором несе споживач, та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Частиною б) пункту 3.3 вказаної постанови Національного банку України визначено, що Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити б) абсолютне значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту.

Пунктом 3.4 вказаної постанови Національного банку України визначено, що Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: ... про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту, умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням.

Ухвалою суду від 18.02.2014р. по справі було призначено судову-економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та ухвалою суду від 25.11.2014р. призначено повторну судову-економічну експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

З висновку експерта № 4296/14-24 від 19.03.2015р. вбачається, що відсутні підстави вважати, що кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2 від 02.07.2008 року укладено з дотриманням вимог Постанови Національного банку України «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 р. № 168; поточний рахунок в іноземній валюті позичальнику ОСОБА_4 не відкривався; заява на видачу готівки № 1691_35 від 02.07.2008р. складена в недотримання вимог: п. 2.3 «Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ від 20.10.2004 року № 495, п. 5 гл. 1 розділу ІІІ, п. 4, п. 5 гл. 3 розділу ІІІ «Інструкції про касові операції в банках України», затвердженої постановою Правління НБУ № 337 від 14.08.2004 року; п. 2.1.1 «Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітність в банках України», затвердженою постановою Правління НБУ № 566 від 30.12.1998 року; п. 1.9. Постанови Національного банку України «Про затвердження Правил здійснення за межі України та в Україні переказів фізичних осіб за поточними валютними неторговельними операціями та їх виплати в Україні та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» від 29.12.2007р. № 496; положення глави 72 ЦК України, Положення про організацію здійснення касових операцій в ВАТ «РОДОВІД БАНК», затвердженого рішенням Правління ВАТ «РОДОВІД БАНК» № 05.10.2004-01-П від 05.10.2004 року; і як висновок зазначено, що в межах наданих на дослідження документів не видається за можливе підтвердити чи спростувати видачу ПАТ «Родовід банк» кредиту ОСОБА_4 в розмірі 32 223 доларів, з причин викладених в дослідницькій частині (а.с.164-194).

При цьому, експертом встановлено: кредитним договором не передбачено методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу (а. 40 висновку експерта). Згідно детального розпису сукупної вартості кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору вказана реальна процентна ставка 30,02 %, абсолютне значення подорожчання кредиту в розмірі 3248,96 без вказання валюти. За матеріалами справи, наданої на дослідження: при умові застосування курсу купівлі/продажу валюти банку в розмірі 4,5 абсолютне подорожчання кредиту (без урахування плати за переказ коштів за доручення клієнта) орієнтовно становить 69175,48 дол. США, реальна процентна ставка орієнтовно становить 35,97 %; при умові застосування курсу купівлі/продажу валюти НБУ в розмірі 4,8493 абсолютне подорожчання кредиту (без урахування плати за переказ коштів за доручення клієнта) орієнтовно становить 67805,3 дол. США, реальна процентна ставка орієнтовно становить 34,36 % (а.41 висновку експерта).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2 від 02 липня 2008р. укладений без дотримання вимог Постанови Національного банку України «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10 травня 2007 року № 168; умови кредитного договору не відповідають вимогам ст. 11, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», положенням глави 72 ЦК України.

Положеннями ст. ст. 42, 92 Конституції України громадянам України гарантовано, що держава захищає права споживачів, здійснюючи контроль за якістю і безпечністю усіх видів послуг та встановлюючи законами України засади створення та функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Враховуючи те, що споживач фінансових послуг фактично є слабким суб'єктом економічних відносин, держава забезпечує його захист, а також рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору.

Міжнародними актами, і зокрема, Резолюцією Генеральної асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248 констатовано, що споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності та виходячи з важливості сприяння справедливому, рівноправному та усталеному економічному і соціальному розвитку, сформульовано керівні принципи для захисту інтересів споживачів, серед яких визначено сприяння у боротьбі зі шкідливою діловою практикою підприємств, яка негативно відбивається на споживачах.

Суд вважає, що ОСОБА_2 не пропущено строк позовної давності, оскільки виходячи з положення ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг терміну позивної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права. Про порушення свого права ОСОБА_2 дізнався за наслідками проведеної судової експертизи, яка відбулась лише в березні 2015 року.

Таким чином, виходячи з положень ст. 3, 8, 42, 92 Конституції України, ст. 4, 5, 11, 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч. 1, 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2, укладений 02 липня 2008 року між ПАТ «Родовід банк» та ОСОБА_2 є недійсним. Визнаючи недійсним кредитний договір, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Родовід Банк» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № 77.1/АК-01192.08.2 від 02.07.2008 року задоволенню не підлягає.

Відповідно до змісту ст. 1057-1 ЦК України, у разі визнання недійсним кредитного договору суд за заявою сторони в обов'язковому порядку застосовує наслідки недійсності правочину, передбачені частиною першою статті 216 цього Кодексу, та визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю. В судовому засіданні заява про застосування наслідків недійсності правочину не заявлялась, тому суд не застосовує наслідки недійсності правочину та не визначає грошову суму, яка має бути повернута кредитодавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 57-61, 88, 208, 209, 213-215, 257 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 1054, 1057-1 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд -

Вирішив:

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» про визнання кредитного договору недійсним - задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 77.1/АК-01192.08.2, укладений 02 липня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» та ОСОБА_2.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Родовід банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. А. Косач