АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Шалапуда Н.П.

за участю:

відповідача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 року в справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року МТСБУ звернулося до суду з вищевказаним позовом про стягнення з ОСОБА_1 18 345,75 грн. безпідставно отриманих коштів, судовий збір 243,60 грн. та 2 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12.01.2015 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі МТСБУ просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути судовий збір в розмірі 121,80 грн. Апелянт посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права. В обґрунтування своїх доводів вказує, що судом не були витребувані додаткові докази, щодо яких виник сумнів та не було дотримано вимог п. 4 ч. 1 ст. 169 ЦПК України.

Апелянт в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. Враховуючи наведені обставини та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у його відсутності.

Справа № 752/16466/14
№ апеляційного провадження:22-ц/796/4185/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Колдіна О.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів в суді обставини, на які він посилався, обґрунтовуючи свої позовні вимоги.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 21.06.2007 приблизно о 09 год. 30 хв. на 438 км. автодороги Київ-Одеса сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого відбулося зіткнення транспортних засобів «Мерседес» д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 та автомобіля «ДЕО» д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6, за наслідками якої був пошкоджений автомобіль останнього. Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2007 винним у вчиненні даної ДТП визнаний водій автомобіля «Мерседес» - ОСОБА_5 (а. с. 3). На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Мерседес» не була застрахована. Відповідач ОСОБА_1 є представником ОСОБА_7 (власник ТЗ «ДЕО» д.н. НОМЕР_2 відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, виданого МРЕВ-7 ДАІ УВС м. Києва 01.10.1997) на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №7061 від 04.11.2006, з тексту якої вбачається, що власник автомобіля їй надав право керувати вищевказаним автомобілем, подавати заяви, отримувати необхідні довідки та документи, застрахувати автомобіль, в разі необхідності отримати страхову компенсацію, отримати належні йому гроші та ін. (а. с. 31). В свою чергу ОСОБА_1 в порядку передоручення уповноважила ОСОБА_6 (водій ТЗ «ДЕО» д.н. НОМЕР_2, який керував автомобілем під час ДТП) на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №818 від 10.05.2007, здійснювати необхідні юридичні дії, пов'язані з використанням, утриманням ТЗ та вчиняти правочини, а саме: здійснювати всі необхідні юридичні дії, що стосуються експлуатації (в тому числі керування на підставі відповідних документів, передбачених чинним законодавством) (а. с. 32). ОСОБА_1 на підставі вказаної довіреності, звернулася до МТСБУ щодо виплати страхового відшкодування, та отримала від позивача суму відшкодування в розмірі 18 345,95 грн. (а. с. 5). Після того як відповідач отримала вказані гроші Постановою Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2009 Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2007 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності була скасована і провадження у справі закрито в зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 4). Враховуючи наведене, позивач вважає, що відповідач безпідставно отримала вищезгадані кошти, а тому просив їх стягнути з останнього на свою користь.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) передбачені випадки виплати МТСБ України відшкодування потерпілим.

Відповідно до підпункту «а» п 41.1ст.41 Закону МТСБ України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статті 41 Закону - МТСБ України) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 статті 36 Закону МТСБ України приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач в порядку встановленому діючим законодавством звернувся до МТСБ України з приводу виплати суми відшкодування та отримав її.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовується до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз зазначеної норми права дає можливість дійти до висновку, що обов'язковими умовами для виникнення зобов'язання з безпідставного збагачення є: набуття майна без достатньої правової підстави, або згодом відпала така правова підстава.

Підставою для стягнення з відповідача вказаної суми відшкодування позивач зазначив Постанову Апеляційного суду Одеської області від 23.03.2009, якою постанова Приморського районного суду м. Одеси від 12.07.2007 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності була скасована і провадження у справі закрито, в зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 4).

Разом з тим в матеріалах справи наявне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.04.2011, яке було винесено за позовом відповідача, відповідно до якого вина ОСОБА_5 у вищезгаданій ДТП встановлена.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що правових підстав вважати, що позивач без достатньо правових підстав отримала вказану суму відшкодування немає.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо недоведеності в суді першої інстанції позивачем факту сплати відповідачу вказаної суми відшкодування, оскільки такі докази були надані ним лише в суді апеляційної інстанції.

За наведених обставин, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог правильними.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно не витребував у позивача усі необхідні докази для розгляду цієї справи колегія суддів вважає такими, що не тягнуть за собою скасування або зміну рішення суду першої інстанції, оскільки відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язання довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в апеляційній скарзі та в судовому засіданні апелянтом не надано переконливих доказів, які б спростовували правильність висновків суду.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,308,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 січня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Г.М. Кирилюк

С.Г. Музичко