Ухвала

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 10 січня 2007 року, просило стягнути з відповідача 23 163 грн 89 коп. заборгованості за вказаним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11 січня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом і кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії карти. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31 липня 2013 року утворилася заборгованість у сумі 23 163 грн 89 коп., з яких: 7 370 грн 58 коп. - заборгованість за кредитом, 10 909 грн 08 коп. - заборгованість за відсотками, 3 305 грн - заборгованість з комісії, 500 грн - штраф (фіксована частина), 1 079 грн 23 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 23 163 грн 89 коп. заборгованості за кредитним договором від 10 січня 2007 року б/н, із яких: 7 370 грн 58 коп. - заборгованість за кредитом, 10 909 грн 08 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 3 305 грн - заборгованість за комісією за користування кредитом, 500 грн - штраф (фіксована частина) та 1 079 грн 23 коп. - штраф (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення апеляційного суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом установлено, що 10 січня 2007 року ОСОБА_3 звернувся до закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», із заявою, на підставі якої відповідачу було надано кредит у розмірі 5 тис. грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % річних та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, - 3 роки. Базова процентна ставка за кредитом - 3 % в місяць на залишок заборгованості.

Кредит надано відповідно до Умов надання банківських послуг (далі - Умови), Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) та Тарифів банку, з якими ОСОБА_3 був ознайомлений, про що свідчить його підпис у заяві про надання кредиту.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, сплив, а поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

Суд апеляційної інстанції погодився з рішенням суду першої інстанції, залишив його без змін, пославшись на вимоги ст. ст. 256, 257 ЦК України, п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з'ясувати та зазначити у своєму рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. У разі, коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушений, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. При цьому у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій тощо.

Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на те, що кредитна картка, яка була йому видана 10 січня 2007 року, є карткою миттєвого випуску, строк її дії закінчився 10 січня 2010 року, тому позивач, звернувшись до суду 17 жовтня 2013 року, пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України.

На необхідність врахування обставин справи і перевірки доводів позивача щодо переривання строку позовної давності зверталась увага судом касаційної інстанції при скасуванні рішення апеляційного суду від 08 жовтня 2014 року в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 2015 року, висновки і мотиви якого у порушення норми ч. 4 ст. 338 ЦПК України не були враховані судом при повторному розгляді справи, зокрема, будь-яких висновків з даного приводу апеляційний суд взагалі не зробив, а погодився з рішенням суду першої інстанції про відмову в позові через пропуск позовної давності.

Між тим зазначені обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Крім того, суд не надав ніякої оцінки витягу з рахунка ОСОБА_3 про рух коштів з 01 жовтня 2000 року до 12 листопада 2013 року, згідно з яким 11 жовтня 2011 року відбулось надходження готівки в розмірі 85 грн 50 коп. з призначенням «кредитная часть» (а. с. 89). Аналогічна виписка з особового рахунка № НОМЕР_1 (а. с. 174).

Отже суд на порушення ст. 10 ЦПК України не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не встановив обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не надав відповідної правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Оскільки розгляд справи апеляційним судом здійснюється за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу 5 ЦПК України, то судове рішення апеляційного суду має ґрунтуватися на відповідних доказах, досліджених у судовому засіданні, та містити доводи, за якими відхилені ті чи інші докази.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик