Справа №173/1923/14-ц
Провадження №2/173/185/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності та честі,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про захист гідності та честі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 16 червня 2014 року ОСОБА_1 викликали до слідчого СВ Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України, який їй повідомив, що 13 березня 2014 року до Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від ОСОБА_2 надійшло повідомлення про злочин (шахрайство), який нібито вчинила позивач. Повідомлення про злочин внесено до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 20 червня 2014 року позивача викликали на допит, після якого вона звернулася за медичною допомогою. Позивач вважає, що ніякого злочину вона не вчиняла, а поширена відповідачем інформація є недостовірною та порушує її особисті немайнові права, зокрема, ганьбить її честь, гідність, а також завдає шкоди її життєвому укладу. На підставі вищевикладеного позивач просила суд визнати недостовірною інформацію відносно неї, поширену ОСОБА_2 у повідомленні про злочину від 13 березня 2014 року, яка подана до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, в якій поширено недостовірні відомості, а саме те, що 20 червня 2013 року ОСОБА_1 шляхом обману та зловживання довірою заволоділа правом на його майно - будинок АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 не пізніше наступного дня від набрання рішенням по даній справі законної сили, спростувати інформацію, вказану в повідомленні шляхом подання до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області офіційної заяви із зазначенням в ній такого тексту: «Я, ОСОБА_2, приношу свої вибачення ОСОБА_1, з приводу повідомлення про злочин від 13 березня 2014 року, яке я подав до Верхньодніпровського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області і яке має характер наклепу, тобто поширення завідомо неправдивої інформації, що ганьбить її. Прошу досудове слідство у кримінальному провадженні № 0000432, відкрите за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України - заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), закрити за відсутності події злочину за ст. 6 КПК України. Претензій до ОСОБА_1 не маю».

В судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги, підтвердив обставини, викладені в позовній заяві та додав, що відомості, поширені в повідомленні про злочин є неправдивими, оскільки ОСОБА_2 не має на меті притягнути ОСОБА_1 до відповідальності, а бажає лише ганьбити честь та гідність позивача. Повідомлення про злочин містить відомості про обставини, які взагалі не існували, досудове слідство триває.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Суду пояснила, що позивачем обрано спосіб захисту порушених прав, який не передбачено чинним законодавством. Будь-яка особа має право звертатися до правоохоронних органів із заявами про злочин, а відповідні органи повинні надавати оцінку відомостям, викладеним у заяві, у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України. Ніхто не має право втручатися в діяльність органів досудового слідства, в тому числі суд, окрім випадків, передбачених чинним законодавством. Тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача звернутися до правоохоронних органів із заявою про закриття кримінального провадження не можуть бути задоволенні. Також представник відповідача звернула увагу, що зле позивачу стало після допиту слідчого, а не від дій відповідача.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

13 березня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначено, що, на думку заявника, ОСОБА_1 з метою придбання права власності на майно шляхом обману та зловживання довірою, вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 3 ст. 190 Кримінального кодексу України (а.с.67-68).

Відомості про злочин було внесено до ЄРДР, кримінальному провадження присвоєно № 0000432, що підтверджується витягом з ЄРДР (а.с.6). Відповідно до повідомлення Верхньодніпровського РВ від 10 листопада 2014 року досудове слідство триває, рішення не прийнято, про підозру особі не повідомлялось (а.с.109).

Згідно з повідомленнями про виклик ОСОБА_1 в даному кримінальному провадженні викликали на допити в якості свідка (а.с.7).

Позивач не погоджується з відомостями, викладеними у заяві про злочин від 13 березня 2014 року, вважає їх неправдивими і такими, що порочать її честь та гідність у зв'язку з чим звернулася до суду з відповідним позовом.

Суд вважає вимоги позивача необґрунтованими і такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей) зробив висновок про те, що положення частини першої статті 7 Цивільного кодексу Української РСР "поширив такі відомості" в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до Верхньодніпровського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області із заявою про злочин, як до органу, який компетентний перевіряти таку інформацію у відповідності до положень Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 5 ст. 40 Кримінального процесуального кодексу України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Отже, надавати оцінку правдивості чи неправдивості відомостей, зазначених у заяві про злочин, має лише слідчий та/або прокурор під час досудового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій, або ж суд під час судового розгляду кримінального провадження, перевіряючи законність пред'явленого обвинувачення або закриття кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_2, звернувшись до правоохоронних органів із заявою про злочин, реалізував своє конституційне право, передбачене ст. 40 Конституції України, а не поширив недостовірну інформацію, як вважає позивач.

Вимога позивача про визнання неправдивими відомостей, викладених у заяві про злочин, досудове розслідування у якому триває, на думку суду, не може бути задоволена в будь-якому випадку, оскільки це є втручання у процесуальну діяльність досудових органів. У зв'язку з чим суд вважає письмові докази, на, які посилається позивач та її представник в обґрунтування доводів позовної заяви є неналежними, оскільки вони не містять інформації щодо предмета доказування, а саме чи взагалі мало місце поширення недостовірної інформації.

Згідно зі ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

На підставі встановлених судом обставин, суд, не вдаючись до оцінки самої інформації, викладеної у заяві про кримінальне правопорушення від 13 березня 2014 року, приходить до висновку, що позивачем обрано спосіб захисту своїх прав, не передбачений законами України, а тому позов не підлягає задоволенню.

Також суд звертає увагу, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Разом з тим, позивач, вважаючи, що ОСОБА_2 звернувся до правоохоронних із завідомо неправдивим повідомлення про вчинення злочину, з відповідною заявою про вчинення злочину, передбаченого ст. 383 Кримінального кодексу України до правоохоронних органів не зверталася.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено повністю, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 40 Конституції України, ст.ст. 4, 10,11,58, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист гідності та честі - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем, - віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, проте не були присутні під час його проголошення мають право оскаржити його протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко