Справа № 595/439/15-ц
Провадження 2/595/166/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Федорончука В.Б.,

при секретарі Тарчинській Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучачі справу за позовом державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання в сумі 42 639,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державний вищий навчальний заклад «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання в сумі 42 639 грн. 16 коп., мотивуючи тим, що 01 серпня 2002 року на навчання до університету на бюджетну форму навчання було зараховано ОСОБА_2 30 серпня 2002 року між ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського МОЗ України» та відповідачем укладено угоду №б/н про підготовку фахівців із вищою освітою. Відповідно до п.21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом МОЗ України від 25.12.1997 року №367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. Відповідно до п.4 ч.2 ст.13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі навчальні заклади, здійснюють розподіл випускників вищих навчальних закладів, що належать до сфери їх управління, для подальшого проходження служби (для вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання) та працевлаштування в заклади охорони здоров'я (для вищих медичних навчальних закладів) у межах державного замовлення. Відповідно до протоколу засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують університет в червні 2008 року, від 6-7 грудня 2007 року, ОСОБА_2 направлений у Волочиську ЦРЛ Хмельницького ОУОЗ на посаду лікаря-анестезіолога. Відповідач отримав персональне направлення на роботу, в якому окрім конкретного місця направлення та його адреси, вказано також і дату прибуття. Складовою частиною направлення на роботу є повідомлення про направлення на роботу, яке після прибуття ОСОБА_2 до місця направлення підлягає поверненню до навчального закладу. Повідомлення не повернулося, що свідить про невиконання ОСОБА_2 своїх обов'язків перед державою. Відповідно до розрахунку фактичних витрат за навчання одного студента медичного факультету Тернопільського державного медичного університету імені І.Я.Горбачевського МОЗ України, вартість навчання ОСОБА_2 становить 32634,23 грн., крім того, було виплачено 10004,93 грн. стипендії, а тому з відповідача слід стягнути вказані суми.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, згідно поданої заяви, позов підтримав і просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак, згідно письмового заперечення на позов від 22 квітня 2015 року, вважає, що позовна заява є необгрунтованою, оскільки у встановлений термін, згідно направлення на роботу, 1 серпня 2008 року він прибув на роботу у Волочиську ЦРЛ Хмельницького ОУОЗ на посаду лікаря-інтерна для проходження інтернатури за фахом «Анестезіологія та інтенсивна терапія». Попрацювавши два роки, 02 серпня 2010 року він звернувся із заявою до головного лікаря Волочиського району та начальника управління здоров'я Хмельницької обласної державної адміністрації про надання можливості самостійного працевлаштування у зв'язку з сімейними обставинами (дружина працівник органів МВС України), на що йому надано відповідні дозволи.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

В силу вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 1 серпня 2002 року на навчання до ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» на бюджетну форму навчання зараховано відповідача.

30 серпня 2002 року між позивачем та відповідачем укладено угоду №б/н про підготовку фахівців із вищою освітою, згідно умов якої, ОСОБА_2, зокрема, зобов'язався прибути після закінчення вищого закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років, а у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.13 ЗУ «Про вищу освіту» державні органи, до сфери управління яких належать вищі навчальні заклади здійснюють розподіл випускників вищих навчальних закладів, що належать до сфери їх управління, для подальшого проходження служби (для вищих військових навчальних закладів (вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання) та працевлаштування в заклади охорони здоров'я (для вищих медичних навчальних закладів) у межах державного замовлення.

Відповідач був направлений у Волочиську ЦРЛ Хмельницького ОУОЗ на посаду лікаря-анестезіолога, що підтверджується протоколом засідання комісії з персонального розподілу спеціалістів, які закінчують Тернопільський державний медичний університет імені І.Я.Горбачевського в червні 2008 року, від 06-07 грудня 2007 року.

Відповідно до п.21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням (далі Порядку), затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 25 грудня 1997 р. №367, випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу. Незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов'язку прибути на роботу за призначенням. У разі, якщо випускник не прибув за направленням або відмовився приступити до роботи за призначенням з причин, не зазначених у п.9 та 18 цього Порядку, чи його звільнено з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни або звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

01 серпня 2008 року відповідач прибув на роботу у Волочиську ЦРЛ Хмельницького ОУОЗ на посаду лікаря-інтерна для проходження інтернатури за фахом «Анестезіологія та інтенсивна терапія».

Згідно п.9 Порядку випускник має право розірвати угоду, передбачену пунктом 5 цього Положення, у разі проходження чоловіком (дружиною) служби в органах внутрішніх справ поза місцем розташування замовника.

З листа Хмельницької обласної державної адміністрації управління охорони здоров'я від 02.08.2010 року №6/2-10-29 вбачається, що управління охорони здоров'я Хмельницької ОДА, враховуючи сімейні обставини ОСОБА_2 (дружина - працівник слідчого відділення Тернопільського РВ УМВС України Тернопільської області, житлом забезпечена у м.Тернопіль), згоду головного лікаря Волочиської центральної районної лікарні, не заперечує щодо зміни призначення на роботу випускнику 2008 року Тернопільського державного медичного університету ім.. І.Я.Горбачевського за спеціальністю «Лікувальна справа» ОСОБА_2 з посади лікаря-анестезіолога Волочиської центральної лікарні на право самостійного працевлаштування.

Згідно п.25 цього Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, питання зміни місця працевлаштування випускників вищих медичних закладів освіти вирішуються між державними замовниками. Контрольні функції покладаються на Міністерство охорони здоров'я України.

З листа Департаменту кадрової політики та запобігання корупції Міністерства охорони здоров'я України від 13.08.2010 року №11-02-10/50 вбачається, що Департамент дозволяє відповідачу зміну місця призначення на роботу з посади лікаря-анестезіолога Волочиської ЦРЛ Хмельницької області на право самостійного працевлаштування.

Позивач звернувся до суду з вимогою про захист свого цивільного права в строк, що перевищує загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,214,215,218 ЦПК України, ст.257 ЦК України, п.п.9,21,25 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, суд

В И Р І Ш И В:

В позові Державного вищого навчального закладу «Тернопільський державний медичний університет імені І.Я. Горбачевського Міністерства охорони здоров'я України» до ОСОБА_2 про стягнення коштів за навчання - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Б. Федорончук