АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі: Шалапуді Н.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 09 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому з урахуванням змін просила визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, що оформлена та зареєстрована на праві приватної власності одноособово на ім'я ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право власності від 04.02.2005 року ГУ житлового забезпечення виконавчого органу КМР, припинити право власності останнього на Ѕ частку вказаної квартири (а. с. 109-111).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Справа № 2-1072/12
№ апеляційного провадження:22-ц/796/288/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Пасинок В.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи без задоволення позов, суд першої інстанції виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована на праві власності за третьою особою - ОСОБА_4, а тому вимоги позивача є передчасними.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

З матеріалів справи вбачається, що 30.10.1999 був укладений шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 5), який було розірвано 28.02.2006 згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 6). ОСОБА_3 під час перебування у шлюбі в інтересах сім'ї була придбана квартира АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, жилою площею 31,60 кв.м., загальною площею 76,80 кв.м, що підтверджується ухвалами Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2008 та 26.10.2011 (а. с. 8-9; 145-146). 04.02.2005 відповідачу було видано свідоцтво про право власності на вказану квартиру (а. с. 7). Відповідно до договору купівлі-продажу від 29.12.2005 вказана квартира була відчужена відповідачем ОСОБА_4 (а. с. 14). Вказаний договір було визнано недійсним, повернуто сторони в попередній стан, вселено ОСОБА_3 до спірної квартири, зобов'язано ОСОБА_4 й ОСОБА_7 не чинити перешкод відповідачу в користуванні зазначеною квартирою, а також зобов'язано ВГІРФО зняти ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 в м. Києві згідно з рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2007, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 10.12.2008 (а. с. 8-9). 15.02.2013 прізвище позивача змінено на ОСОБА_1, у зв'язку з укладенням шлюбу (а. с. 108). Згідно з інформаційною довідкою Київської міської ДА Київське МБТІ та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 11.09.2014 вищевказана квартира на праві власності зареєстрована на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 176).

Згідно зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з вимогами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 статті 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя можуть бути, в тому числі, квартири.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку, що все майно, яке було набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю і підлягає поділу відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Також матеріали справи свідчать, що остання була придбана ОСОБА_3 в інтересах родини.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що спірна квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя, матеріали справи не містять.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що позивач є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції на вищевказані обставини уваги не звернув, в зв'язку з чим зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про поділ спірної квартири з урахуванням рівності часток подружжя в останній.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо припинення права власності ОСОБА_3 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, оскільки рішення суду про поділ спільного майна подружжя одночасно вирішує і зазначене питання.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірно майно не може бути поділено у зв'язку з тим, що на теперішній час квартира зареєстрована за третьою особою - ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.12.2005 вказана квартира була відчужена відповідачем ОСОБА_4 (а. с. 14). Даний договір було визнано судом недійсним (а. с. 8-9), але відповідач до теперішнього часу не перереєстрував на себе вказану квартиру.

Відповідно до абз. 1 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

В зв'язку з наведеними обставинами, колегія суддів вважає, що факт реєстрації спірної квартири за третьою особою - ОСОБА_4 (а. с. 176), батьком позивача, який визнає позовні вимоги в повному обсязі, не є підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,304,307,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Г.М. Кирилюк

С.Г. Музичко