Справа №583/4178/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Соколова Н. О.
Номер провадження 22-ц/788/455/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Дубровної В. В. , Ільченко О. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, Охтирської міської ради Сумської області, третя особа - приватний нотаріус Охтирського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про встановлення факту набуття, належності та володіння на праві власності померлій квартири, як складової 1/2 частини будинковолодіння, визнання права власності на квартиру, що складає 1/2 частину будинковолодіння внаслідок придбання майна за договором купівлі продажу, зобов'язання не чинити перешкоди у користуванні воротами, огорожею та зобов'язання прибрати самовільно встановлений паркан,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом ОСОБА_4 просив встановити факт набуття, належності та володіння на праві власності ОСОБА_8, смерть якої настала ІНФОРМАЦІЯ_1 року, при її житті, на підставі свідоцтва про право власності від 27.05.1994 р. за рішенням виконкому Охтирської міської ради від 19.05.1994 р. № 248 та свідоцтва про право на спадщину від 11.12.2003 р., реєстр № 1-1612, квартири АДРЕСА_1, як складової 1/2 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею квартири 53,5 кв.м., житловою площею квартири 31,0 кв.м., зі складовими квартири коридор 1-1 площею 6,4 кв. м., кухні 1-2 площею 5,5 кв.м, їдальні 1-3 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 8,6 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 7.2 кв.м., житлової кімнати 1-6 площею 15.2 кв. м., погребу а3, площею 9,0 кв.м., тамбур І площею 4,0 кв.м., з господарчими спорудами та надвірними будівлями у вигляді тамбуру «а» площею 5,9 кв.м., прибудови «а1» площею 9,4 кв.м., гаражу Д, 1/2 частини сараю «Б», загальною площею 17,7 кв.в., 1/2 частини воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3; визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, що складає 1/2 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1, загальною площею квартири 53,5 кв.м., житловою площею квартири 31,0 кв.м., зі складовими квартири коридор 1-1 площею 6,4 кв. м., кухні 1-2 площею 5,5 кв.м, їдальні 1-3 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 8,6 кв.м., житлової кімнати 1-5 площею 7,2 кв.м., житлової кімнати 1-6 площею 15,2 кв. м., погребу «а3» площею 9,0 кв.м., тамбур І площею 4,0 кв.м., з господарчими спорудами та надвірними будівлями у вигляді тамбуру «а» площею 5,9 кв.м., прибудови «а1» площею 9,4 кв.м., гаражу Д, 1/2 частини сараю «Б», загальною площею 17,7 кв.в., 1/2 частини воріт № 1, хвіртки № 2, огорожі № 3, внаслідок придбання даного майна за правочином у вигляді купівлі-продажу; зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_5 не перешкоджати у вільному володінні, користуванні воротами № 1 та огорожею № 3 по периметру його розташування за адресою АДРЕСА_1, прибравши з території подвір'я самовільно влаштований паркан, яким самочинно проведений поділ земельної ділянки на території подвір'я.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_5 прибрати з території подвір'я по АДРЕСА_1, самовільно встановлений паркан, яким самовільно проведений поділ земельної ділянки на території подвір'я.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 15 листопада 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу про відчуження останньою квартири АДРЕСА_1, загальною площею 53,5 кв.м., житлова площа 31,0 кв.м. кількість кімнат 3 (а.с. 6,7). Зазначена квартира складається з : коридора 1-1, кухні 1-2, їдальні 1-3, трьох житлових кімнат 1-4, 1-5, 1-6, тамбура І, всього площею 53,5 кв.м., житловою площею 31,0 кв. м, допоміжною площею 18,6 кв.м, площею літніх приміщень 4 кв.м. (а.с. 13).

Відповідно до звіту про оцінку майна (скорочений) від 21.10.2013 року, об'єктом оцінки була квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка складається із житлової площі 31,0 кв.м., загальної площі 49,5 кв.м. ринкова вартість об'єкту для відчуження встановлена в розмірі 85600 грн. (а.с. 82-83).

Зазначену квартиру ОСОБА_4 придбав зі згоди своєї дружини ОСОБА_9 (а.с.65).

ОСОБА_6 була власником зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину ВРІ № 983288 від 03.06.2011 року виданого Охтирською міською державною нотаріальною конторою № реєстру 2-860 (а.с. 69).

Відповідно до матеріалів спадкової справи № 561/2008 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 (а.с. 101-125) спадкоємцем за заповітом була ОСОБА_6, яка і отримала спадщину померлої (а.с. 66,119), видачу свідоцтва про право на спадщину було зареєстровано у Спадковому реєстрі (а.с. 67).

Квартира померлій належала на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.113) та на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 114).

Квартира АДРЕСА_1 була приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_8 та ОСОБА_10

Одночасно з приватизацією квартир у спільну власність громадян було передано і допоміжні приміщення.

Відповідно до довідки управління житлово - комунального господарства Охтирської міської ради № К/126 від 23.12.2014 р., житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться в комунальній власності територіальної громади міста та обліковується на балансі в управлінні житлово-комунального господарства Охтирської міської ради (а.с.89).

Відповідно до довідки Управління Держземагентсва в Охтирському районі № 9-28-0.1-3272/2-14 від 24.12.2014 року, право власності та право користування на земельну ділянку за адресою: по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.128).

Вказані факти з достатньою повнотою встановлені судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині встановлення набуття, належності та володіння на праві власності померлій ОСОБА_8, квартири як складової 1/2 частини будинковолодіння та визнання права власності за позивачем на квартиру, що складає 1/2 частину будинковолодіння, місцевий суд виходив з того, що позивач отримав у власність майно саме у вигляді квартири, такий же статус майна був і у попередніх власників.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, оскільки як вбачається з договору купівлі-продажу (а.с.6) ОСОБА_4 придбав квартиру, яка має наступні характеристики: загальна площа 53,5 кв.м., житлова площа 31,0 кв.м., кількість кімнат - 3 (три). В такому статусі і в такому вигляді дане майно було зареєстроване і за попередніми власниками.

Позивач ОСОБА_4 не позбавлений права, якщо він вважає що за договором купівлі-продажу придбав у ОСОБА_6 і інше майно, укласти з останньою додатковий договір купівлі- продажу.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_11 не заперечував, що ОСОБА_8 разом з своїм чоловіком за життя здійснили певні переобладнання та добудови в квартирі АДРЕСА_1, проте їх не узаконили. ОСОБА_6 після смерті своєї матері ОСОБА_8 повинна була поставити питання про узаконення всього майна, але цього не зробила і отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на квартиру з трьох кімнат.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами, а також у разі втрати ними документа, який засвідчує його право власності.

Проте ОСОБА_4 не довів, що відповідачами в даній справі оспорюється або не визнається його право власності на майно по АДРЕСА_1, чи він втратив документи на майно за даною адресою.

Колегія суддів погоджується і з рішенням суду в частині зобов'язання ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прибрати з території подвір'я по АДРЕСА_1, самовільно встановлений паркан, яким самовільно проведений поділ земельної ділянки на території подвір'я.

Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території визначається співвласниками.

Відповідно до довідки Управління Держземагенства в Охтирському районі (а.с.128) право власності та право користування на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, не зареєстровано.

Враховуючи статус земельної ділянки остання повинна використовуватися за спільною згодою всіх співвласників будинку АДРЕСА_1. Проте як встановлено місцевим судом ОСОБА_3 та ОСОБА_13 самовільно, без погодження з іншими співвласниками квартири № 1 встановили паркан і тим самим здійснили поділ земельної ділянки на території подвір'я. Даний паркан створює позивачу перешкоди в користуванні спільним подвір'ям.

Тому висновки суду щодо даної вимоги є законними і обґрунтованими і доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 їх не спростовують.

Проте колегія судді не може погодитись з рішенням суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні воротами №1.

Як вбачається з матеріалів інвентаризаційної справи Охтирського МБТІ ворота з хвірткою були одним і єдиним об'єктом можливого проїзду на територію подвір'я будинку АДРЕСА_1. Після сварки попередніх власників квартири №1 з власниками квартири №2, власники квартири №1 зробили собі окрему хвіртку для проходу та уникнення сварок і скандалів. Інших воріт будинковолодіння не має, заїхати на територію подвір'я іншим шляхом, окрім воріт, неможливо.

Позивач по справі має у власності легковий автомобіль. На території подвір'я за будинком є гараж літ. «Д», яким користувався попередній власник квартири №1. Даних обставин представник відповідача ОСОБА_3 не заперечував. На даний час позивач є власником квартири №1. Тому створення ОСОБА_3, ОСОБА_5 перешкод у користуванні ОСОБА_4, як власнику квартири №1, воротами біля будинку є неправомірним. Це порушене право ОСОБА_4 підлягає захисту згідно вимог ст. 391 ЦК України.

Тому рішення суду в цій часині підлягає скасуванню згідно вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про задоволення позову в цій частині.

У зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_4 сплачений ним судовий збір в сумі 121,80 грн. підлягає відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16 січня 2015 року в даній справі в частині відмови у задоволення вимог ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні воротами скасувати і ухвалити нове рішення.

Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_5 не перешкоджати ОСОБА_4 у користуванні воротами АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 по 60 грн. 90 коп. на відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -