У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.
суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

05 грудня 2014 року прокурор Першотравневого району звернувся до суду з позовом до Мелекінської сільської ради Першотравневого району, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину, посилаючись на те, що спірна земельна ділянка, площею 0,8668 га, розташована по АДРЕСА_1, не може перебувати у власності громадян, оскільки вона знаходиться у стометровій водоохоронній зоні та двокілометровій прибережній смузі. Крім того, Мелекінська сільська рада не розробляла проектів відведення земельних ділянок щодо встановлення прибережних захисних смуг, в рішенні сільської ради не зазначено до якої категорії земель відноситься спірна земельна ділянка.

На підставі наведеного прокурор просив: визнати противоправним та скасувати рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25 листопада 2011року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продажу земельної ділянки громадянину ОСОБА_6»; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га, розташованої по АДРЕСА_1, укладений 05 грудня 2011 року між Мелекінською сільською радою і ОСОБА_6; повернути сторони у попереднє становище.

Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року позов прокурора Першотравневого району Донецької області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25 листопада 2011 року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продаж земельної ділянки громадянину ОСОБА_6».

Визнано договір купівлі-продажу від 05 грудня 2011 року між Мелекінською сільською радою та ОСОБА_6 щодо купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,8668 га (кадастровий номер НОМЕР_1) по АДРЕСА_1 недійсним та повернуто сторони у попереднє становище.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_6, не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані ним судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, що спірна земельна ділянка розташована у 100-метровій пляжній зоні в межах 2-кілометрової прибережно-захисної смуги, отже, є об'єктом земель водного фонду України, а тому не може бути передана у власність громадян, а також із того, що земельна ділянка передана Мелекінською сільською радою відповідачеві без попередньої розробки проектної документації щодо зовнішніх меж водоохоронної зони - прибережної смуги, визначеної законом та без зазначення того, до якої категорії земель відноситься спірна земельна ділянка, а тому рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25 листопада 2011року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продажу земельної ділянки громадянину ОСОБА_6» є протиправним та підлягає скасуванню. У зв'язку з тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу укладений на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування, він має бути визнаний недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Проте, повністю з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна з наступних підстав.

Судами встановлено, що рішенням Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25 листопада 2011 року затверджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки несільськогосподарського призначення гр. ОСОБА_6 площею 0,8668 га, на якій знаходиться об'єкт нерухомості: база відпочинку, розташована по АДРЕСА_1 та вирішено продати гр. ОСОБА_6 зазначену земельну ділянку із кадастровим номером НОМЕР_1 для обслуговування бази відпочинку, з розрахунку 86,59 грн за 1 кв. м, а всього вартість земельної ділянки становить 750 521,00 грн.

На виконання зазначеного рішення 05 грудня 2011 року сільською радою з ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Першотравневого районного нотаріального округу Донецької області Чичековим С.Ф. та зареєстрований в реєстрі за № 4031.

З вихідної земельно-кадастрової інформації від 20 січня 2011 року № 58, плану меж спірної земельної ділянки та висновків комісії про погодження проекту землеустрою від 06 травня 2010 року (п. 13) вбачається, що ця земельна ділянка розташована у двокілометровій прибережній захисній смузі уздовж Азовського моря та водоохоронній зоні моря шириною 100 м відповідно до ст. 60 ЗК України.

За положеннями ст. 4 Водного кодексу України та ст. 58 Земельного кодексу України, до земель водного фонду належать, зокрема, землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Прибережна захисна смуга є частиною водоохоронної зони відповідної ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення, засмічення та збереження їх водності встановлено більш суворий режим господарської діяльності, ніж на решті території водоохоронної зони (ст.ст. 1, 88, 90 ВК України, ст.ст. 60, 62 ЗК України).

Частинами 1, 3 ст. 60 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води. Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою. Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Право на землі водного фонду, встановлене ст. 59 ЗК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачає можливість передачі громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування земельних ділянок прибережних захисних смуг із земель водного фонду на умовах оренди (ч. 4 ст. 59 цього Кодексу). При цьому, за положеннями ст. 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі водного фонду, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05 листопада 2004 року № 434, у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження, шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 травня 1996 року N 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. (редакція норм кодексу, яка діяла на час виникнення спірних відносин).

Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Законом України «Про землеустрій».

Таким чином, землі зайняті поверхневими водами: природними водоймами (озера), водотоками (річки, струмки), штучними водоймами (водосховища, ставки), каналами і іншими водними об'єктами та землі прибережних захисних смуг є землями водного фонду України, на яких знаходиться водний фонд України та на який розповсюджується окремий порядок надання та використання.

Отже, прибережна захисна смуга - це частина водоохоронної зони визначеної законодавством ширини вздовж річки, моря, навколо водойм, на якій встановлено особливий режим.

Статтею 88 ВК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що уздовж морів та навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові судової палати у цивільних та адміністративних справах Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-16цс14 та яка згідно із ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для врахування при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, при наданні земельної ділянки за відсутності проекту землеустрою зі встановлення прибережної захисної смуги необхідно виходити із нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України, та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них». Тобто сама по собі відсутність землевпорядної документації не змінює правовий режим захисної смуги.

Отже, суди на підставі положень ст. ст. 58 <nau://ukr/2768-14|st58>, 60 <nau://ukr/2768-14|st60>, 61 <nau://ukr/2768-14|st61>, 84 ЗК України <nau://ukr/2768-14|st84>, ст.ст. 83, 87, 88, 89 ВК України дійшли правильного висновку про те, що земельна ділянка, надана відповідачу ОСОБА_6 належать до земель водного фонду, оскільки земельна ділянка площею 0, 8668 га знаходиться у 2-х кілометровій прибережній захисній смузі, з яких 0,7299 знаходиться в 100-метровій водоохоронній зоні, тобто знаходяться на землях водного фонду, зокрема, в межах прибережної захисної смуги Азовського моря й не може бути передана у приватну власність. Відсутність проекту землеустрою щодо прибережних захисних смуг не свідчить про відсутність самих прибережних захисних смуг, розміри яких визначені імперативними нормами ст. 88 ВК України.

За таких обставин, суди дійшли правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог прокурора про визнання незаконним та скасування рішення Мелекінської сільської ради № 6/12-636 від 25 листопада 2011року «Про затвердження звіту про експерту грошову оцінку та продажу земельної ділянки громадянину ОСОБА_6» та визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки 05 грудня 2011 року, укладеного між Мелекінською сільською радою та ОСОБА_6

Однак вирішуючи даний спір та визнаючи недійсним договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, судом першої інстанції було повернуто сторони у попередній стан, що не узгоджується з вимогами ч.1 ст. 216 ЦК України, якою передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Тобто судами на порушення вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України не було зазначено, які дії повинна вчинити кожна із сторін за недійсним договором. Крім того, поза увагою суду залишилось те, що позивач не є стороною спірного договору, а вимога про повернення сторін у попередній стан може бути пред'явлена тільки стороною недійсного правочину.

За таких обставин, ухвалені судові рішення в частині позовних вимоги про застосування наслідків недійсності правочину (повернення сторін у попереднє становище), підлягають скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року в частині позовних вимог прокурора Першотравневого району Донецької області до Мелекінської сільської ради Першотравневого району Донецької області, ОСОБА_6 про застосування наслідків недійсності правочину скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

В.І. Мартинюк

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук