Дата документу 27.05.2015
справа № 320/4104/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2015 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Черемісіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про зняття арешту з майна,

встановив:

Позивачка звернулася до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом, в якому просить зняти арешт з 3/8 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належали на праві приватної спільної часткової власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, накладений згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іваницького О.О. від 02.04.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-133, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 09.11.2005 року. В обґрунтування позову вказує, що рішенням виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 30.06.92р. № 173/1 її мати, ОСОБА_4, від підприємства отримала державну необлаштовану квартиру АДРЕСА_1. Їх сім'я на той час складалась з чотирьох осіб - вона, її брат ОСОБА_5 та їх батьки і проживали вони в квартирі разом до 1994р. В жовтні 1994р.у зв'язку з неможливістю проживати разом, вона та її мати виїхали із квартири, батько та брат залишились проживати в квартирі. 18 листопада 1995р. батьки розірвали шлюб. Рішенням Мелітопольського міського суду від 10.02.98р. по справі № 2-67/98 її мати визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням в цій квартирі, а її саму судовим рішенням зобов'язано вселити в квартиру. Вказана квартира приватизована, та ? частина квартири належить їй на праві спільної приватної власності, а ? частини квартири належать на праві спільної часткової власності батьку та брату. ІНФОРМАЦІЯ_2 її батько помер, і після його смерті відкрилась спадщина на частину належної йому квартири. Інших спадкоємців, крім неї, немає. Її брат ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Вона звернулася до Мелітопольської районної нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак отримала відмову у зв'язку з тим, що на частину квартири, що належала батьку, накладений арешт згідно постанови державного виконавця державної виконавчої служби Іваницького О.О. від 02.04.08р., що унеможливлює оформлення спадщини. Як їй стало відомо, арешт на частину квартири, що належала батькові, накладений державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-333, виданого 09.11.05р. Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області на підставі вироку суду від 23.06.05р. по справі № 1-133/2005р. Про смерть батька вона з братом повідомили виконавчу службу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті стягувача чи боржника. Після смерті батька вона з братом намагалися прийняти спадщину. Брат, ОСОБА_5, інвалід І групи, 27.08.09р. направив до державної виконавчої служби заяву з проханням роз'яснити обставини накладення арешту на майно батька та зняти арешт з цього майна. Відповідь на заяву державною виконавчою службою не надана, арешт не знятий. Крім того, в державній виконавчій службі їй надали копії документів: - постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.08.08р., яким виконавчий лист № 1-133 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 суми 500грн. повернутий стягувачу; - постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.08.08р., яким виконавчий лист № 1-133 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суми 1500грн. повернутий стягувачу; - постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 27.08.08р., яким виконавчий лист № 1-133 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 суми 1025,79грн. повернутий стягувачу. Повернення виконавчого документа стягувачу є підставою для завершення виконавчого провадження. Вважає, що дії державного виконавця є незаконними та такими, що порушують її охоронювані законом інтереси, оскільки є підстави для завершення виконавчого провадження та зняття арешту з майна в порядку ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Бездіяльність державної виконавчої служби щодо зняття арешту з частини квартири, що належала померлому ОСОБА_2 перешкоджає їй прийняти спадщину не тільки після батька, а і після смерті брата, обмежує її законні права спадкоємця щодо права наслідування. Тому позивачка була змушена звернутися до суду.

В судове засідання позивачка не з'явилася, від її представника надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на позові наполягає, просить задовольнити.

Від представника відповідача - державного виконавця Галуцької І.О. відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області надійшла заява, в якій вона заперечує проти задоволення позову, зазначає, що державним виконавцем не знято арешт з майна боржника ОСОБА_2, оскільки статтею 40 ЗУ Про виконавче провадження при поверненні виконавчого документа стягувачу не передбачено зняття арешту з майна. У зв'язку з тим, що борг ОСОБА_2 не сплачено, зняття арешту неможливе.

У зв'язку з неявкою сторін у судове засідання, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено наступне.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження, батьками позивачки - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8. /а.с. 9/.

На підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради народних депутатів від 30.06.1992 року№ 173/1 матері позивачки - ОСОБА_4 надано в якості тимчасового поліпшення житловим умов з залишенням на квартобліку, необлаштовану квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 22,6 м2, на склад сім'ї із 4 осіб. /а.с. 7/.

В жовтні 1994 року у зв'язку з неможливістю проживати разом позивачка та її мати виїхали із квартири, батько позивачки та її брат залишились проживати в квартирі.

18 листопада 1995 року шлюб між батьками позивачки - ОСОБА_4 та ОСОБА_9 розірвано, про що в книзі реєстрації актів Міського відділу реєстрації актів громадянського стану м. Мелітополя зроблено відповідний запис № 725, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу. /а.с. 10/.

Відповідно до рішення Мелітопольського міського суду від 10 лютого 1998 року по справі № 2-67/98 ОСОБА_4 визнано такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, а ОСОБА_1 вселено у вказану квартиру. /а.с. 11/.

Квартира спільного заселення, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 приватизована згідно Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ? її частини належить на праві спільної приватної власності ОСОБА_1 та ? її частини належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про право власності на житло, витягів про державну реєстрацію прав та копією технічного паспорту на житловий будинок. /а.с. 12-15, 20-22/.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, актовий запис № 1551, ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. /а.с. 16/.

28 березня 2010 року помер ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про смерть, актовий запис № 652. /а.с. 17/.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на частину належної йому квартири, інших спадкоємців, крім позивачки немає.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Мелітопольської районної нотаріальної контори ОСОБА_11 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 квітня 2015 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно її батька - ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме: на частину квартири, що знаходиться: АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що на частину вказаної квартири накладено арешт згідно постанови державної виконавчої служби від 02.04.2008р., державний виконавець Іваницький О.О., що унеможливлює оформлення спадщини, що також підтверджується копією відповіді Мелітопольського МБТІ від 15.08.2009 року та копією технічного паспорту на житловий будинок. /а.с. 18-22/.

Як вбачається з копії вироку Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 23 червня 2005 року з ОСОБА_9 стягнуто: на користь ОСОБА_6, завдану моральну шкоду в розмірі 500 грн., на користь ОСОБА_7, завдану моральну шкоду в розмірі 1500 грн. та завдану матеріальну шкоду в розмірі 1025, 79 грн. /а.с. 23-26/.

27 серпня 2009 року ОСОБА_5 звернувся до начальника Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області з письмовою заявою, в якій просить зняти арешт з частини квартири, яка належала ОСОБА_10 та надати письмові роз'яснення з цього приводу, однак відповіді надано не було. /а.с. 27/.

Згідно копій постанов державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Іваницького О.О. від 27.08.2008 року про повернення виконавчого документу стягувачеві виконавчий лист № 1-133, виданий 09.11.2005 року Мелітопольським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 суми 500 грн., на користь ОСОБА_7 суми 1500 грн. та суми 1025, 79 грн. повернуто стягувачам у зв'язку з тим, що стягувач не здійснює авансування витрат на проведення виконавчих дій. /а.с. 28-30/.

Відповідно до ст.1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Норми закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час складання державним виконавцем відповідних постанов про повернення виконавчих документів стягувачам- 27.08.2008 року виключали автоматичне зняття арешту з майна державним виконавцем саме при такому виді завершення виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги сплив строків пред»явлення до виконання вказаних виконавчих листів, в даний час є всі підстави для зняття арешту на належне ОСОБА_2 майно, оскільки накладений арешт порушує охоронювані законом інтереси та законні права позивача як спадкоємця щодо права наслідування і перешкоджає їй прийняти спадщину не тільки після батька, а і після смерті брата.

Таким чином, суд вважає, що є всі підстави для задоволення вказаного позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212, 214, 215, 1217, 1223, 1261-1265 ЦПК України, ст.ст.316, 317, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 49, 60 ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.

Зняти арешт з 3/8 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належали на праві приватної спільної часткової власності померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, накладений згідно постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іваницького О.О. від 02.04.2008 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 1-133, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області 09.11.2005 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.В. Ковальова