У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Червонозаводського районного суду

м. Харкова від 07 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору про іпотечний кредит таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнення коштів та зобов'язання сплачувати кредит в рівних частинках; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї та стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що

з 17 вересня 2005 року по 13 грудня 2010 року вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. 09 січня 2006 року позивачка уклала із Товариством з обмеженою відповідальністю «Моноліт» (далі - ТОВ «Моноліт») договір про участь у будівництві № 2/49/1 та 08 квітня 2008 року - договір про іпотечний кредит № 22-12-87 з Акціонерним комерційним банком «Меркурій» (далі - АКБ «Меркурій»), відповідно до умов якого отримала кредит у розмірі 181 500 грн з метою фінансування будівництва квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 квітня 2012 року визнано договір про участь у будівництві від 09 січня 2006 року № 2/49/1 таким, що укладений в інтересах сім'ї та визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_3 продовжує сплату кредитних коштів, а відповідач відмовляється добровільно сплачувати платежі за договором про іпотечний кредит, просила визнати договір про іпотечний кредит від 08 квітня 2008 року № 22-12-87 таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнути з відповідача Ѕ частини грошових коштів, сплачених нею за договором про іпотечний кредит, що складає 46 257 грн 39 коп. та за договором про страхування предмету іпотеки - у розмірі 2178 грн і зобов'язати відповідача сплачувати платежі за договором про іпотечний кредит рівних частинах з позивачем, згідно з графіком.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому зазначав, що 09 січня 2006 року ОСОБА_3 уклала із ТОВ «Моноліт» будівельний альянс» договір про участь у будівництві № 2/49/1 з метою придбання квартири, однак грошових коштів для першого внеску та подальших платежів ні у позивача, ні у відповідача не було, тому 05 квітня 2008 року він отримав у позику від своєї матері ОСОБА_4

17 тис. доларів США, що еквівалентно 85 850 грн, 25 грудня 2008 року -

4 тис. доларів США, що еквівалентно 31 160 грн, 10 листопада 2009 року -

5 тис. доларів США, що еквівалентно 39 950 грн, з метою оплати платежів за договором про участь у будівництві № 2/49/1. Вказані грошові кошти були повернуті особисто ОСОБА_2 своїй матері 08 квітня 2014 року, а тому просив стягнути половину цих коштів у розмірі 152 360 грн з позивачки.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова

від 07 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано договір про іпотечний кредит від 08 квітня 2008 року № 22-12-87, укладений між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_5, таким, що укладений в інтересах сім'ї. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 частину суми грошових коштів, витрачених ОСОБА_3 на погашення основного боргу та відсотків за іпотечним кредитом від 08 квітня 2008 року № 22-12-87, що укладений між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_5 у розмірі 46 257 грн 39 коп. В іншій частині позову відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким його зустрічний позов задовольнити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Суди обґрунтовано відмовили у задоволенні зустрічного позову, оскільки ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами, що він передавав отримані у позику грошові кошти позивачу для сплати своїх зобов'язань за договорами про участь у будівництві від 09 січня 2006 року № 2/49/1 та про іпотечний кредит від 08 квітня 2008 року № 22-12-87.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору про іпотечний кредит таким, що укладений в інтересах сім'ї, стягнення коштів та зобов'язання сплачувати кредит в рівних частинках; за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договорів позики такими, що укладені в інтересах сім'ї та стягнення коштів.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік