АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - Шуліки Аліни Володимирівни і ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк», третя особа - ОСОБА_5, про визнання договору кредиту частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 3 липня 2007 року між банком та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 тис. грн. зі сплатою 14,04 % річних з кінцевим строком повернення до 2 липня 2015 року. На забезпечення виконання зобов'язань за цим договором 3 липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира АДРЕСА_1. Оскільки позичальник та майновий поручитель не виконували взяті на себе зобов'язання за цими договорами, на вимоги банку не реагували, утворилась заборгованість у розмірі 53 741 грн. 64 коп. Враховуючи наведене, позивач просив з урахуванням уточнених позовних вимог у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 3 липня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселити з неї ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які проживають та зареєстровані у спірній кватирі.

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що на підставі п. 2.3.1 кредитного договору, яким визначено, що банк в односторонньому порядку має право збільшувати розмір процентної ставки, банком з 21 жовтня 2008 року відсоткова ставка була збільшена з 14,04 % річних до 15,12 % річних, а з 1 лютого 2009 року - до 26,07 % річних. Зазначала, що банком неправомірно збільшено відсоткову ставку після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу і кредитного договору в односторонньому порядку». Також вважала кредитний договір договором приєднання. Оскільки п. 2.3.1 кредитного договору, відповідно до якого збільшено відсоткову ставку в односторонньому порядку, суперечить принципу добросовісності, так як не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», ОСОБА_3 просила визнати вказаний пункт договору недійсним, а кредитний договір визнати договором приєднання.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав на нього апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення в частині відмови у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та ухвалити нове рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк», звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити відповідачів із квартири , в решті рішення просив залишити без змін. Свої вимоги обґрунтовував тим, що Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» стосується питань правового режиму регулювання обтяжень тільки рухомого майна, а тому його положення не підлягають застосуванню при вирішенні спору. Також апелянт вказала, що вимога ПАТ КБ «Приват Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає положенням ст.ст. 33, 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», а тому підлягає задоволенню.

Апелянт ОСОБА_3 просила визнати договір частково недійсним , рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову скасувати та постановити нове рішення про задоволення зустрічного позову, посилаючись на те, що суд неповно з'ясував обставини справи, зібраним доказам не дав належної оцінки та допустив порушення норм матеріального і процесуального закону .

Судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року рішення районного суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено з інших правових підстав. В решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 липня 2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 9 квітня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представники апелянтів підтримали апеляційні скарги , просили рішення суду першої інстанції скасувати, задовольнити їх вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 3 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 50 тис. грн. зі сплатою 14,04 % річних з кінцевим строком повернення до 2 липня 2015 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 3 липня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, предметом якої була квартира АДРЕСА_1.

З 21.10.2008 року процентна ставка була підвищена до 15,12%, а з 01.02.2009 року - до 26,70 %.

Згідно розрахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 12 червня 2013 року заборгованість ОСОБА_5 становить: 29 920,71 грн. - заборгованість за кредитом, в тому числі прострочене тіло становить 5 953,57 грн.; 18 352,64 грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочені відсотки - 17 833,66 грн.; 845,60 грн. - заборгованість з комісії; 1 825,47 грн. - пеня, 250 грн. - штраф (фіксована складова), 2 547,22 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання кредитного договору частково недійсним , суд першої інстанції послався на те, що вона не є стороною договору кредиту.

Відповідно до ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 хоч і не є стороною договору кредиту, однак, вона є особою, чиї права та інтереси зачіпаються, так як вона своїм майном поручилася за зобов'язаннями боржника за цим договором.

Як вбачається із п. 2.3.1 Кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом за певних умов. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

31 грудня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направив ОСОБА_5 лист, яким повідомило позичальника про підвищення банком з 1 лютого 2009 року в односторонньому порядку процентної ставки за договором кредиту до 26,70 %.

Відповідно до п.28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі ст.. 1056-1 ЦК України у зв'язку із прийняттям Закону України від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому поряду, а також що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Як вбачається із листа, направленого ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_5, в ньому повідомлялося боржнику про підвищення процентної ставки з 1 лютого 2009 року до 26,70 %.. Однак, з 10 січня 2009 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» умова про підвищення розміру процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, не застосував норму матеріального права, яка повинна бути застосованою, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а вимоги ОСОБА_3 про визнання п. п. 2.3.1 Кредитного договору недійсним задоволенню з 10 січня 2009 року.

Доводи представника ПАТ КБ «Приват Банк» про те, що боржником прийнята пропозиція щодо підвищення процентної ставки, оскільки він сплачував кошти за підвищеною процентною ставкою, що свідчить про його згоду на таке підвищення, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки та обставина, що боржник за кредитним договором сплачував кошти за нікчемною умовою договору, не свідчить про його згоду на прийняття такої умови, і не дає підстави вважати, що така умова не є нікчемною.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції помилково послався на Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», що є підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як встановлено в судовому засіданні боржник певний час добросовісно виконував свої зобов'язання за кредитним договором.

З урахуванням визнання нікчемним п. п. п. 2.3.1 Кредитного договору, починаючи з 10 січня 2009 року заборгованість ОСОБА_5 перед позивачем повинна бути перерахована та встановлена дійсна сума заборгованості або визначено чи така заборгованість взагалі існує.

Оскільки на час розгляду справи заборгованість відповідача за основним позовом перед банком не встановлена та не доведена , колегія суддів прийшла до висновку, що в частині позовних вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки повинно бути відмовлено за недоведеністю позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - ШулікиАліни Володимирівни задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки скасувати та постановити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки і виселення відмовити з інших правових підстав.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 27 жовтня 2014 року в частині визнання кредитного договору частково недійсним скасувати та постановити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати п. п. п. 2.3.1 Кредитного договору , укладеного 3 липня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 недійсними.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: