Справа №522/2168/14-ц
Провадження №2/522/3015/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 вересня 2015 року Приморський районний суд міста Одеси в складі
Головуючого судді Шликова С.П.,
за участю секретаря Бондаренко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, мотивуючи свої вимоги наступним:
Позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, за час спільного життя була придбана квартира АДРЕСА_1.
Кожному з подружжя належало по 1/2 частині вказаної квартири на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року. Вказане рішення суду набрало законної сили.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.12.2013 року визначені реальні частки користування спільним майном.

Однак, ОСОБА_2 протягом тривалого часу умисно створює перешкоди у користуванні позивачу житлом.

Крім того, як вказує позивач у своєму позові, він тимчасово переїхав до своїх батьків з метою догляду за ними, оскільки його мати потребувала постійного догляду та надання медичних послуг.

За час перебування позивача у будинку батьків, відповідач ОСОБА_2 змінила замки на вхідній двері до квартири та таким чином позбавила позивача та доньку ОСОБА_4 користування житловим приміщенням.

Позивач неодноразово звертався до відповідача ОСОБА_2 з проханням видати йому та їх доньці ключі від вхідної двері до квартири та надати доступ до квартири, на що відповідач відповіла категоричною відмовою.

Після ухвалення рішення Приморським районним судом м. Одеси від 16.12.2013 року позивач знов спробував потрапити до спірної квартири, однак безрезультатно, оскільки відповідач закрила квартиру, а сама переїхала проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Крім того, як вказано у позові, донька сторін ОСОБА_4 також не змогла потрапити до квартири, а відповідач ОСОБА_2 на її дзвінки та прохання не реагувала.

Оскільки позивач є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 та на теперішній час йому необхідно вселитися в квартиру, однак не має такої можливості, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 продовжує чинити перешкоди останньому у користуванні його власністю.

Просив суд вселити його до квартири АДРЕСА_3 у .м Одесі та зобовязати відповідача ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у користуванні 1/2 частини вказаної квартири.

25 листопада 2014 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд залучити до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_3, вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_4, виділити у користування ОСОБА_1 кімнату площею 16,5 кв.м з балконом 0,7 кв.м, позначену у технічному паспорті під №3, кімнату площею 11,4 кв.м, позначену в технічному паспорті під №4, кімнату площею 9,4 кв.м, позначеному в технічному паспорті під №5, коридор площею 4,7 кв.м, позначений в технічному паспорті під №6, а загалом 42,7 кв.м (а.с.73)

13 серпня 2015 року представник позивача змінив позовні вимоги та просив суд ухвалити рішення, яким вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_4, зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди позивачу у користуванні вказаною квартирою. (а.с. 122)

У судовому засіданні представник позивача підтримав змінені 13.08.2015 року позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, надав суду аналогічні пояснення тим, що викладені у позовній заяві, а також пояснив, що 06.04.2013 року позивач на підставі рішення Приморського районного суду .м Одеси від 31.03.2011 року зареєстрував своє право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4.

У ході розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, позивачу стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 19.04.2012 року продала спірну квартиру ОСОБА_3 та на теперішній час власником спірної квартири є ОСОБА_3

З цього приводу позивач звернувся до правоохоронних органів з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 за ознаками шахрайства. На теперішній час відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та ведеться досудове розслідування.

Просив суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

До судового засідання відповідачі не зявилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, від них не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи від них до суду не надходило, тому враховуючи, що представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що змінені 13.08.2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року, яке набрало законної сили 26.01.2012 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, квартира АДРЕСА_5 визнана спільним майном подружжя та за ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнано право власності по 1/2 частини вказаної квартири. (а.с. 6-7,8-9, 10-11)

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна № 29566545 від 17.11.2014 року вбачається, що за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на 1/2 частини квартири 28 у будинку №45 по ОСОБА_5 у м. Одесі. (а.с. 93,109)

У відповідності до наданої суду копії договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_6, останній прийняв у власність, а ОСОБА_2 передала у власність квартиру АДРЕСА_4, яка в цілому складається з пяти житлових кімнат, житловою площею 71,1 кв.м, загальною площею 104,2 кв.м. (а.с. 63,64)

Крім того, у відповідності до наданої суду копії Витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» № 34020447 від 04.05.2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_6 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 19.04.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 (а.с. 62)

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 3 ст. 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності до ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно зі ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За таких обставин, оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_6 на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2011 року, яке набрало законної сили 26.01.2012 року та яке є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, а також з урахуванням того, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 чинять перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належним останньому на праві приватної спільної часткової власності майном, що виражається у неможливості безперешкодного доступу ОСОБА_1 до квартири, тобто відповідачами порушуються права ОСОБА_1, які співвласника квартири, суд приходить до висновку, що позовні вимоги останнього є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачену суму судового збору у розмірі 130,00 грн. по 65,00 грн. з кожного з відповідачів, а також 113,60 грн. на користь держави по 56,80 грн. з кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316,317,319,358,383,391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 45, 60, 79, 81,82, 84,88 213, 214, 215, 224-226, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_7.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні квартирою №28 у будинку №45 по вулиці Велика Арнаутська у місті Одесі.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 130 (сто тридцять) гривень 00 копійок по 65 (шістдесят пять) гривень 00 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 113 (сто тринадцять) гривень 60 копійок по 56 (пятдесят шість) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя