У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Штелик С.П.,
суддів:Писаної Т.О.,Попович О.В.,
Савченко В.О.,Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про розірвання договору купівлі-продажу жилого будинку, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про розірвання договору купівлі-продажу посилаючись на те, що 04 квітня 2007 року вона уклала з відповідачем договір купівлі-продажу житлового будинку з усіма надвірними будівлями. Відповідно до даної угоди відповідач мав сплатити їй 55000,00 грн до 15 квітня 2007 року, а позивач мала написати ОСОБА_7 письмову розписку про повний розрахунок.

Посилаючись на те, що відповідач сплатив їй лише 40240,00 грн за будинок з усіма надвірними будівлями, а решту суми в розмірі 14760,00 грн сплачувати відмовився, позивач просила суд задовольнити позов та розірвати спірний договір купівлі-продажу, а також повернути їй будинок, а відповідачу буде повернено сплачені кошти в розмірі 40240,00 грн.

Заочним рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2014 року скасовано заочне рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 02 вересня 2014 року.

Ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Розірвано договір купівлі-продажу жилого будинку АДРЕСА_1, який укладено 04 квітня 2007 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2014 року і залишення в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом першої інстанції установлено, що 04 квітня 2007 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1.

Згідно з пунктом 2.1 договору продаж вчинений за суму 55000,00 грн, які покупець зобов'язувався сплатити продавцю в повному обсязі до 15 квітня 2007 року. Продавець при отриманні суми договору зобов'язувався видати покупцю письмову розписку, яка свідчитиме про факт повного розрахунку.

ОСОБА_7 після підписання спірної угоди сплатив ОСОБА_6 лише 40240,00 грн.

Судами встановлено та сторонами не заперечується, що у подальшому доплачувати кошти за придбаний житловий будинок відповідач відмовився.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір купівлі-продажу укладено з додержанням вимог статті 203 ЦК України, а істотних порушень цього договору не встановлено, у зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції вважав, що відповідач допустив істотне порушення умов договору, а тому позов підлягає задоволенню шляхом розірвання спірного договору купівлі-продажу.

Проте, повністю з такими висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на наступне.

Оскаржене рішення не відповідає вимогам, що встановлені до змісту мотивувальної частини рішення апеляційного суду, що закріплені у пункті 3 статті 316 ЦПК України.

Так, у мотивувальній частині рішення суду апеляційної інстанції мають зазначатися мотиви зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлені судом першої інстанції та не оспорені обставин, а також обставини, встановлені апеляційним судом, і визначені відповідно до них правовідносин; чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду; назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Також, у цій частині рішення має міститися обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті справи, що є складовою вимогою частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Крім того, відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції також не відповідає.

У порушення статей 213, 303, 316 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не з'ясував повно та всебічно обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, не встановив фактичних обставин справи та не дав оцінку всім доводам сторін у справі, а обмежився лише висновком про необхідність розірвання договору купівлі продажу від 04 квітня 2007 року, через неотримання позивачем 14760,00 грн за цим договором, які відповідач був зобов'язаний сплатити. При цьому, суд не навів обґрунтувань, які б спростовували доводи усіх осіб, які залучені до розгляду даної справи, зокрема, доводів ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, чи вірний спосіб захисту обраний позивачем для відновлення її прав, які вона вважає порушеними, з урахуванням того, що спірне майно було передано відповідачем в іпотеку банку.

Отже, неповно з'ясувавши дійсні обставини справи та не давши належної оцінки доводам осіб, які залучені до її розгляду, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до передчасного вирішення справи та відповідно до частини другої статті 338 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 13 жовтня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.П. Штелик
Судді:Т.О. Писана
О.В. Попович
В.О. Савченко
О.В. Ступак