АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/429/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1299/15Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Хіль Л.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі Колодюк О.П.

за участі позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом та просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3, зареєстрований у Київському РАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис №85; відновити після розірвання шлюбу її дошлюбне прізвище ОСОБА_2.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 16 травня 2009 року між нею та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Дітей та спільного майна, набутого за час шлюбу, у них немає.

Зазначала, що з листопада 2014 року вона з чоловіком однією сім'єю не проживає, спільного господарства не веде, а шлюбні відносини фактично було припинено.

У зв'язку з відсутністю згоди відповідача на розірвання шлюбу і відповідно відмову органу РАЦС на його розірвання, вимушена вирішувати це питання у судовому порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Шлюб, зареєстрований 16 травня 2009 року Київським РАЦС Полтавського МУЮ між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, актовий запис №85 - розірваний.

Встановлено прізвища після розірвання шлюбу: ОСОБА_2 - ОСОБА_2; ОСОБА_3 - ОСОБА_3.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3, просив скасувати його і ухвалити нове рішення після надання йому та ОСОБА_2 строку для примирення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено шлюб. Дітей та спільного майна, набутого за час шлюбу, у них немає.

Шлюбні відносини між сторонами фактично були припинені у грудні 2014 року, з цього часу вони разом не проживають.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що збереження шлюбу та примирення сторін є неможливим та суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Посилання апелянта на ведення спільного господарства до грудня 2014 року, як на підставу для збереження шлюбу всупереч волі позивача є неспроможними, оскільки, як підтверджується сторонами по справі, вже з грудня 2014 року фактичні шлюбні відносини було припинено.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 56 СК України примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про неможливість збереження шлюбу, оскільки один з подружжя не бажає його збереження.

Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вказана норма є диспозитивною, на що вірно було вказано місцевим судом. Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для надання строку для примирення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з огляду на недоведеність відповідачем, всупереч положенням норм ст.ст. 10 ч.3, 60 ч.1 ЦПК України, можливості такого примирення та подальшого продовження шлюбних відносин на засадах добровільності.

Інших доводів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315, ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Л.М. Хіль

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: