Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 2-3/11 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Провадження номер 22-ц-778/1093/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Щур (Спиридонова) Марина Ашурівна, ОСОБА_5, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання правочину недійсним про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Рриватний нотаріус Щур (Спиридонова) Марина Ашурівна про встановлення факту сумісного проживання, визнання правочину недійсним, про зміну черговості одержання права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2005 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнювала до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору дарування, укладеного між ОСОБА_8 (дарувальник) та нею ОСОБА_3 (обдарована) від 18.12.2004 року та зареєстрованого в ОП ЗМБТІ.

В зазначеній квартирі проживають відповідачі по справі - ОСОБА_4 і ОСОБА_5, що перешкоджає їй, як власнику користуватися належним їй майном. Відповідачі не є членами її родини, ніколи не були зареєстровані за спірною адресою, позивачем згода на користування відповідачами спірною квартирою не надавалась.

Зазначала, що вона неодноразово пропонувала відповідачам виїхати із спірної квартири, оскільки обидва відповідача мають власні жилі приміщення, в яких вони зареєстровані, але останні добровільно не бажають звільнити належне їй на праві власності житло.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення відповідачів із належної їй квартири.

У березні 2006 року до суду із зустрічним позовом звернулась ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Щур (Спиридонова) М.А., ОСОБА_5, ОСОБА_7 про визнання правочину недійсним.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра - ОСОБА_8, після смерті якої вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, частину якої отримала. Лише в січні 2006 року їй стало відомо, що має місце нотаріально посвідчений 18 грудня 2004 року Договір дарування померлою ОСОБА_8 відповідачці ОСОБА_3 квартири за адресою: АДРЕСА_1. Вважає, вказаний правочин недійсним, оскільки на час посвідчення договору дарування квартири ОСОБА_8 була визнана інвалідом першої групи безстроково і потребувала постійної сторонньої допомоги, що підтверджується актом МСЕК МОЗ України № 1677 від 16.10.2003 р.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_8 на 18.12.2004 р. була сліпою, що підтверджується медичними довідками про стан здоров'я останньої, яка була хвора на цукровий діабет тяжкої форми, крім того, мала діабетичну нефропатію, поліферативну ангіоретинопатію, хворіла ендефалопатією.

Зазначене підтверджує вкрай тяжкий стан здоров'я, інвалідність першої групи, необхідність постійної сторонньої допомоги ОСОБА_8 на період укладення Договору дарування 18.12.2004 p., її сліпоту, неможливість власноручно підписати оскаржувану угоду. Проте нотаріусом їй текст договору дарування не зачитувався, запис про це на угоді про відчуження житла відсутній. Посилаючись на те, що сестра не мала бажання відчужувати квартиру та помилялася відносно своїх дій, просила визнати договір дарування від 18.12.2004 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щур (Спиридоновою) М.А. за реєстровим № 3255, зареєстрований ОП ЗМБТІ 13.01.2005 р. в реєстраційній книзі 210 за реєстровим № 35772 недійсним з моменту його вчинення.

Також у листопаді 2006 року до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернувся ОСОБА_10, в якій зазначав, що він постійно мешкав разом із ОСОБА_8, у тому числі і на момент її смерті, тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_8, та набув права спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10 помер, його правонаступником ОСОБА_7 у червні 2009 року подана уточнююча позовна заява, в якій вона зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21.04.2009 pоку, виданим Шостою Запорізькою державною нотаріальною конторою, тому просила визнати її правонаступником за його зустрічним позовом - ОСОБА_10 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_11 про встановлення факту який має юридичне значення, визнання угоди недійсною, про зміну черги утримання права на спадщину, про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Оскільки право її батька на спадкування за законом не припинилося внаслідок його смерті та не входить до вичерпного переліку прав, що не входять до складу спадщини, який встановлено ст.1219 ЦК України, то зазначене право перейшло до неї в порядку спадкування за законом.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_7 просила встановити факт проживання однією родиною ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з 1990 року по 08 серпня 2005 pоку; визнати недійсним договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 від 18.12.2004 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3; встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_10 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8; змінити черговість одержання права на спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8, визнавши за ОСОБА_10 право на спадкування за законом разом із спадкоємцем другої черги ОСОБА_4; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири за зазначеною адресою.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2012 року зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування від 18.12.2004 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щур (Спиридоновою) М.А. за реєстровим № 3255, зареєстрований ОП ЗМБТІ 13.01.2005 р. в реєстраційній книзі 210 за реєстровим № 35772.

У задоволенні первісного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту сумісного проживання, визнання правочину недійсним, про зміну черговості одержання права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю задоволено. Виселено ОСОБА_4, ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування відмовлено.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 листопада 2013 року рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 жовтня 2012 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 лютого 2013 року скасовані, справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

У березні 2014 року ОСОБА_4 подала до суду уточнюючий позов, в якому зазначала, що на момент укладення договору дарування квартири 18.12.2004 року ОСОБА_8 була визнана інвалідом першої групи безстроково і потребувала постійної сторонньої допомоги, що підтверджується актом МСЕК МОЗ України № 1677 від 16.10.2003 р.

Згідно з висновком судової криміналістичної експертизи ОСОБА_8 не підписувала договір № 84092 від 03.12.2004 р. на послуги БТІ для вчинення правочину, що свідчить про ЇЇ необізнаність стосовно природи та умов оскаржуваного дарування.

Згідно Акту посмертної судово-психіатричної експертизи від 26.06.2008 р., ОСОБА_8 виявляла ознаки дисциркуляторної енцефалопатії другого ступеня внаслідок органічного ураження головного мозгу (церебральний атеросклероз, цукровий діабет), а також страждала діабетичною ангіоретинопатією обох очей, тотальною тракціонною відслойкою сітчатки обох очей.

Зазначене підтверджує вкрай тяжкий стан здоров'я, інвалідність першої групи, необхідність постійної сторонньої допомоги ОСОБА_8 на період укладення Договору дарування 18.12.2004 p., її сліпоту, неможливість власноручно підписати оскаржувану угоду. Проте нотаріусом їй текст договору дарування не зачитувався, запис про це на угоді про відчуження житла відсутній.

Вважає, що при посвідченні оскаржуваного договору дарування приватний нотаріус Щур М.А. безумовно порушила вимоги п.п. 2 та 3 пункту 13 «Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач за зустрічним позовом просила визнати договір дарування від 18.12.2004 р. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Щур (Спиридоновою) М.А. за реєстровим № 3255, зареєстрований ОП ЗМБТІ 13.01.2005 р. в реєстраційній книзі 210 за реєстровим № 35772 недійсним з моменту його вчинення.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2014 року зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Приватний нотаріус Щур (Спиридонова) М.А., ОСОБА_5, ОСОБА_7, Реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції Запорізької області про визнання правочину недійсним, про визнання права власності в порядку спадкування за законом задоволено повністю.

Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 на квартиру АДРЕСА_1.

У задоволенні первісного позовуОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Щур (Спиридонова) М.А. про встановлення факту сумісного проживання, визнання правочину недійсним, про зміну черговості одержання права спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 та у задоволенні позову ОСОБА_4 апеляційну скаргу подала ОСОБА_3, в якій, посилаючись на те, що рішення суду в цій частині є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити, її позовні вимоги задовольнити та усунути їй перешкоди у користуванні квартирою та зобов'язати виселитися з квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки апелянт оскаржує рішення суду в частині відмови у задоволенні її позову та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 грудня 2004 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 укладений договір дарування квартири, за яким ОСОБА_8 добровільно передала безоплатно у власність, а ОСОБА_3 прийняла у власність як дарунок належну ОСОБА_8 на праві приватної власності двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.6).

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 та визнаючи договір дарування недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що на час посвідчення договору дарування квартири, ОСОБА_8 була визнана інвалідом першої групи по зору безстроково і потребувала постійної сторонньої допомоги, була практично сліпою, що дорівнюється до повної сліпоти. При даному стані зору вона не могла прочитати текст, поставити підпис у необхідному місці без сторонньої допомоги. В такому випадку нотаріус мав зачитати їй текст документу та зробити відповідну замітку, однак нотаріусом текст не зачитувався, запис про це у договорі дарування відсутній.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України, повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, та закон, що їх регулює.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Такими підставами, відповідно ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України є: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Крім того, підставою недійсності правочину у випадках встановлених законом, є порушення форми правочину, а також може бути недотримання спеціальних вимог закону щодо вчинення певних видів правочинів.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є суперечність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

Вирішуючи спір та задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_4 суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що на час посвідчення договору дарування квартири, ОСОБА_8 була визнана інвалідом першої групи по зору безстроково і потребувала постійної сторонньої допомоги (т.1 а.с.44, 106-107).

Згідно висновку судово-медичної експертизи Запорізького обласного бюро судовомедичних експертиз від 17.11.2011р., відповідно Акту № 1677 огляду МСЕК від 16.10.2003 р., ОСОБА_8 вже на цей час була практично сліпою, що дорівнюється до повної сліпоти.

При даному стані зору вона не могла прочитати текст, поставити підпис у необхідному місці без сторонньої допомоги.

Причиною розвитку сліпоти стало захворювання на цукровий діабет, діабетичну ангіоретинопатію, проліферативну форму, тотальну тракціонну відслойку сетчатки. За даної патології зір не корегується, відновлення його гостроти виключається (т.4 а.с. 166-172).

Згідно Акту посмертної судово-психіатричної експертизи обласної психіатричної лікарні № 488 від 26.06.2008р. ОСОБА_8 виявляла ознаки дисциркуляторної енцефалопатії другого ступеня внаслідок органічного ураження головного мозку (церебральний атеросклероз, цукровий діабет), а також страждала діабетичною ангіоретинопатією обох очей, проліферативною формою/тотальною тракціонною відслойкою сітчатки обох очей ( т. 3 а.с.138-146).

Відповідно до ч.3 ст. 45 Закону України «Про нотаріат», якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено.

Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, від 03.03.2004 р. № 20/5 (із змінами), чинної на момент укладення договору дарування, підпунктами 2,3 пункту 16 визначено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати правочин, заяву чи інший документ, за її дорученням і в її присутності та в присутності нотаріуса правочин, заяву чи інший документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, зацікавлена у вчиненні нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин не може підписувати особа, на користь або за участю якої її посвідчено.

Якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, неписьменна або сліпа, нотаріус, крім того, прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка. Якщо сліпа особа письменна, вона сама підписує документ.

Однак, при нотаріальному посвідченні договору дарування 18 грудня 2004 року, його текст нотаріусом ОСОБА_8 не зачитувався, будь-які записи нотаріуса у договорі відсутні.

Крім того, відповідно висновку судової почеркознавської експертизи НДЕКЦ УМВД України в Запорізькій області №110 від 26.11.2010р., підпис в графі «Даритель» у Договорі дарування квартири від 18.12.2004р., укладеному між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 і підпис в графі «Підпис» від імені ОСОБА_8 у Договорі № 84092, укладеного між головою ОП ЗМБТІ ОСОБА_12 і ОСОБА_8 щодо забезпечення виходу техніка ЗМБТІ у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 виповнене різними особами (т.4 а.с. 70-75).

За таких обставин, судом першої інстанції зроблений правильний висновок щодо порушення форми правочину, а тому правомірно задовольнив зустрічний позов ОСОБА_4 про визнання договору дарування від 18.12.2004 року недійсним.

За приписами ст. 123 ЦПК України, задоволення зустрічного позову може виключати повністю задоволення первісного позову.

Таким чином, підстави для задоволення первісного позову ОСОБА_3 відсутні.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в апеляційній скарзі були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права. Доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновком суду першої інстанції з їх оцінкою.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,309,313,316,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: