справа №619/5386/14-ц
провадження №2/619/1496/15
РІШЕННЯ

іменем України

13 листопада 2015 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняМолотко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

встановив

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4, в якому просив в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 4639 675,89 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом - 3446561,84 грн., сума заборгованості за відсотками - 1193114,04 грн., за Кредитним договором, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №2001/0808/98-020-Z-1 від 28.08.2008 року з ОСОБА_3, а саме: домоволодіння,загальною площею 749,3 м2, житловою 249,9 м2, що складається з житлового будинку літ. «А1», загальною площею 571,6 м2, житловою 181,2 м2, житлового будинку літ. «Б1», загальною площею 177,7 м2, житловою 86,7 м2, надвірні будівлі і споруди: літ. «В - басейн», літ. «Г- вигрібна яма», літ. «Д - вигрібна яма», літ. «Е - гараж», літ «Є - навіс», знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі рішення Дергачівського районного суду, справа №2-1481 від 10.06.2008 року, номер запису 1319 в книзі №12, реєстраційний номер 23759620, право власності підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Дергачівським Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» №19328257 від 26.06.2008 року; земельну ділянку,з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,5000 га, що належить Іпотекодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 04.09.2007 року Черкасько - Лозівською сільською радою, зареєстровано за №5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем АТ «Дельта банк». В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.08.2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №2001/0808/98-020 від 28.08.2008 року в сумі 400000,00 доларів США з розрахунку 12,5% річних на строк з 28.08.2008 по 27.08.2018. 25.05.2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта-Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами (зареєстрований за №1306,1307 від 25 травня 2012 року приватним нотаріусом Шевченко Д.Г.). З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3 за договором іпотеки №2001/0808/98-020-Z-1 від 28.08.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно: домоволодіння,загальною площею 749,3 м2, житловою 249,9 м2, що складається з житлового будинку літ. «А1», загальною площею 571,6 м2, житловою 181,2 м2, житлового будинку літ. «Б1», загальною площею 177,7 м2, житловою 86,7 м2, надвірні будівлі і споруди: літ. «В - басейн», літ. «Г- вигрібна яма», літ. «Д - вигрібна яма», літ. «Е - гараж», літ «Є - навіс», знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі рішення Дергачівського районного суду, справа №2-1481 від 10.06.2008 року, номер запису 1319 в книзі №12, реєстраційний номер 23759620, право власності підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Дергачівським Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» №19328257 від 26.06.2008 року; земельну ділянку,з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,5000 га, що належить іпотекодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 04.09.2007 року Черкасько - Лозівською сільською радою, зареєстровано за №5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. У зв'язку з невиконанням прийнятих на себе зобов'язань за договором за відповідачем станом на 05.09.2014 року числиться заборгованість в сумі 4639675,89 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту у сумі - 3446561,84 грн., суми заборгованості за відсотками у сумі - 1193114,04 грн.

У судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 не з'явився, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що за змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, є іпотекою. Відповідно до п.3 ч.1 ст.593 ЦК України право застави припиняється у разі реалізації предмета застави. Зазначені норми-застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який регулює відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч.1 ст.1 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації. Позивач не заперечує, що спірне майно, яке було предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеними між боржником та банком, відчужене в процесі ліквідаційної процедури боржника. Умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури, повного або часткового задоволення вимог кредиторів встановлюються виключно Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Відчуження майна, переданого в іпотеку, під час проведення ліквідаційної процедури здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Закон України «Про іпотеку» не підлягає застосуванню в процедурі банкрутства (правова позиція викладена у Постанові ВСУ №6-58 цс13). Реалізація майна, що є предметом застави, яка проведена в межах ліквідаційної процедури, з припиненням обтяжень, припиняє заставу, тому застава не зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, у зв'язку з чим на неї не може бути звернено стягнення. Тобто, з моменту продажу арбітражним керуючим нерухомого майна, зазначена нерухомість перестала бути іпотечним майном. Частиною другою статті 388 ЦК України передбачено, що майно не може бути витребувано від набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Власник який придбав спірне майно є добросовісним набувачем спірної квартири, оскільки він її придбав у порядку, встановленому для виконання судових, рішень, з додержанням вимог чинного законодавства за відсутності в Державному реєстрі відомостей про обтяження цього нерухомого майна іпотекою або заставою. На момент відчуження права власності відповідача спірне нерухоме майно не було предметом іпотеки, в будь-якій забороні чи обтяженні не перебувало, а тому на нього не може бути звернене стягнення через порушення кредитних зобов'язань боржника. Враховуючи те, що запис про обтяження іпотекою спірного нерухомого майна знімався на підставі рішення суду, у відповідності до вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», то під час переходу права власності, на спірне нерухоме майно, останнє предметом іпотеки не було. Такої самої правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй Постанові від 24 грудня 2014 року по справі №6-201цс14 про звернення стягнення на предмет іпотеки. З моменту відкриття ліквідаційної процедури всі без винятку обтяження майна що було включено до ліквідаційної маси підлягали скасуванню, в тому числі і обтяження іпотекою. На момент укладення договорів купівлі-продажу спірної нерухомості, обтяження іпотекою було скасовано, тому відповідач не є іподекодавцем вищевказаного майна. Під час судового розгляду було встановлено, що відповідач не є власником спірного майна. Позивач не заявляв клопотання, щодо залучення до участи у справі належного відповідача. Відповідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно станом на час розгляду справи спірна нерухомість не належить відповідачу. На підставі чого, вважаю позовні вимоги недоведеними, та враховуючи викладене вважаю у позивача відсутні правові підставі для звернення стягнення на спірну нерухомість. Враховуючи вищезазначене, происв відмовити у задоволенні позовних вимог. Також справу просив розглядати у його відсутність.

У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_4 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Так як до суду не надійшло повідомлення про згоду на участь у справі, відповідно до ч.3 ст. 36 ЦПК України справа розглядається без участі третьої особи.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_7 не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до кредитного договору №2001/0808/98-020 від 28.08.2008 року відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» надало ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 400000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_3, який є майновим поручителем за виконання ОСОБА_4 зобов'язань, передбачених кредитним договором №2001/0808/98-020 від 28.08.2008 року, за іпотечним договором №2001/0808/98-020-Z-1 від 28.08.2008 року передав у іпотеку нерухоме майно: домоволодіння,загальною площею 749,3 м2, житловою 249,9 м2, що складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 571,6 м2, житловою 181,2 м2, житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 177,7 м2, житловою 86,7 м2, надвірні будівлі і споруди: басейн літ. «В», вигрібна яма літ. «Г», вигрібна яма літ. «Д», гараж літ. «Е», навіс літ «Є», знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, предмет іпотеки належить іпотекодавцеві на підставі рішення Дергачівського районного суду, справа №2-1481 від 10.06.2008 року, номер запису 1319 в книзі №12, реєстраційний номер 23759620, право власності підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Дергачівським Комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» №19328257 від 26.06.2008 року; земельну ділянку,з призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,5000 га, що належить Іпотекодавцеві на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 04.09.2007 року Черкасько - Лозівською сільською радою, зареєстровано за №5 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

25.05.2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ «Сведбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дедьта-Банк» замінює ПАТ «Сведбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від ПАТ «Сведюанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ПАТ «Сведбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно розрахунку за кредитним договором №2001/0808/98-020 від 28.08.2008 року, станом на 05.09.2014 року числиться заборгованість в сумі 4639675,89 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту у сумі - 3446561,84 грн., суми заборгованості за відсотками у сумі - 1193114,04 грн.

Відповідно до постанови Господарського суду Харківської області від 06 березня 2012 року (справа №5023/10616/11) ФОП ОСОБА_3 визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно інформаційної довідки №37193218 від 06.05.2015 року, виданої Реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, ОСОБА_8 на підставі договору іпотеки №884 від 24.07.2012 року та договору про задоволення вимог іпотекодержателя №№1105, 1106 від 24.09.2012 року, є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних мотивів.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з кредитного договору №2001/0808/98-020 від 28.08.2008 року відкрите акціонерне товариство «Сведбанк» надало ОСОБА_4 грошові кошти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За весь час користування кредитом ОСОБА_4 свої зобов'язання не виконував та не сплатив суму заборгованості по кредиту та відсотках.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» набуло статус нового кредитора.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.23 своєї постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив судам, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Згідно ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» №898-IV від 05 червня 2003 року, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Згідно п.12.3.1 іпотечного договору №2001/0808/98-020-Z-1 від 28.08.2008 року, задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Предметом іпотеки за іпотечним договором №2001/0808/98-020-Z-1 від 28.08.2008 року є: домоволодіння,загальною площею 749,3 м2, житловою 249,9 м2, що складається з житлового будинку літ. «А-1», загальною площею 571,6 м2, житловою 181,2 м2, житлового будинку літ. «Б-1», загальною площею 177,7 м2, житловою 86,7 м2, надвірні будівлі і споруди: басейн літ. «В», вигрібна яма літ. «Г», вигрібна яма літ. «Д», гараж літ. «Е», навіс літ «Є»; та земельна ділянка,площею 0,5000 га, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, що на час укладення договору іпотеки належали на праві приватної власності ОСОБА_3.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, який на час розгляду справи у суді, не є власником спірного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Як вбачається з інформаційної довідки №37193218 від 06.05.2015 року власником спірного нерухомого майна є ОСОБА_8, який до участі у справі не залучений.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За теоретичним визначенням, позов - це матеріально-правова вимога до відповідача з приводу порушеного права, а належними сторонами в цивільному процесі є особа, якій належить право вимоги - позивач та особа, яка повинна відповідати за позовом - відповідач.

Кожна особа має конституційне право на судовий засіб захисту, зокрема право на пред'явлення позову в процесуальному розумінні. Звернення до суду з позовом не до тієї особи є підставою для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову за безпідставністю.

Як вбачається з позовної заяви, ПАТ «Дельта Банк» позов до ОСОБА_8 не подавало, клопотання про залучення його до участі у розгляді справи не заявляло.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ухвалив

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Є. А. Болибок