АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/ 6865/15. Суддя-доповідач : - ОСОБА_2
Категорія: спадкові.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - ОСОБА_2,

суддів: - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі: - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_8 до Харківської міської ради, ОСОБА_6, 3 - особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора - про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Харківської міської ради, 3 - особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора - про визнання права власності на частину житлового будинку,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_8 звернувся в суд з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_6, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є сином ОСОБА_9, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 зі своєю бабкою ОСОБА_10, яка є власником 56/100 частин вказаного будинку.

У 2001 році ОСОБА_10 померла. У 2003 році ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_6 6 лютого 2009 року ОСОБА_9 помер.

20 березня 2009 року він звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька, однак нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок.

Позивач указував на те, що ОСОБА_10, яка померла 21 січня 2001 року, є його прабабкою, оскільки ОСОБА_10 є матірю ОСОБА_11, тобто його бабки.

У ОСОБА_12 (на той час ОСОБА_9) С.О. був син ОСОБА_9, його батько, який помер 6 лютого 2009 року.

Він, ОСОБА_8, є сином ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Виходячи з цих родинних звязків, позивач вважав, що він є спадкоємцем після смерті ОСОБА_10, та відповідно ОСОБА_9

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_8 просив суд визнати факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після смерті своєї бабки ОСОБА_10 на підставі тривалого сумісного проживання ОСОБА_9 з померлою 21 січня 2001 року ОСОБА_10 і прийняття ОСОБА_9 в управління спадкового майна ОСОБА_10

Визнати його єдиним спадкоємцем після смерті його батька ОСОБА_9 та визнати за ним право власності на 56/100 частин домоволодіння з надвірними побудовами, що знаходиться за адресою: м. Харків, пров. Бугурусланський №25.

Відповідачка ОСОБА_6, в особі свого представника, позов визнала частково.

Вважала, що ОСОБА_8 та вона є спадкоємцями після смерті ОСОБА_9

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_8, Харківської міської ради, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку.

В обґрунтування зустрічного позову зазначала, що з 14 березня 2003 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9

З 1997 року вони проживали в житловому буд. №25 по пров. Бугурусланському в м.Харкові, який належав на праві приватної власності бабці чоловіка ОСОБА_10

21 січня 2001 року ОСОБА_10 померла.

Після її смерті з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався.

Її чоловік ОСОБА_9 проживав разом з ОСОБА_10 однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини і є спадкоємцем четвертої та пятої черги за законом.

6 лютого 2009 року ОСОБА_9 помер.

Після смерті чоловіка вона є спадкоємицею першої черги за законом відповідно до ст. 1261 ЦК України, оскільки спадщину прийняла, проживала разом з чоловіком в спірному будинку, не заявила письмово про відмову від спадщини.

Окрім неї, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є його син ОСОБА_8

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_6 просила суд визнати за нею право власності на 56/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями №25 по пров. Бугурусланському в м. Харкові.

ОСОБА_8 зустрічний позов ОСОБА_6 не визнав.

При цьому посилався на те, що остання разом з його батьком ОСОБА_9 в спірному будинку не мешкала, зявлялася до нього періодично. На теперішній час ОСОБА_6 в будинку не проживає, довела його до руйнування. Будинок відключений від електропостачання, газопостачання, двір та територія перед будинком заросли буряном, мається значна заборгованість по оплаті комунальних послуг.

Представник Харківської міської ради в судове засідання не зявився.

В письмових запереченнях наданих до суду, просив відмовити у задоволенні позовів ОСОБА_8 та ОСОБА_6

При цьому посилався на те, що ОСОБА_9 за своє життя у визначеному законом порядку право власності на 56/100 частин спірного будинку не оформив. Вказане майно не входить до складу спадщини, яка відкрилася внаслідок його смерті і не може бути успадковане його спадкоємцями.

Представник Восьмої Харківської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився.

Згідно листа направленого до суду, просив розглядати справу за його відсутності.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 19 листопада 2014 року позов ОСОБА_8 задоволено.

Визнано за ОСОБА_8 право власності на 56/100 частин житлового будинку, розташованого по пров. Бугурусланському №25 в м. Харкові в порядку спадкування за законом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_6- ОСОБА_7, подав на нього апеляційну скаргу, в який посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_6, в особі її представника ОСОБА_7, задавлено частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 до Харківської міської ради, ОСОБА_6, 3 - особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Харківської міської ради, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку відмовлено з інших підстав.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_8 задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 вересня 2015 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_6 скасовано.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Харківської міської ради, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину житлового будинку закрито з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_8 скасуванню з підстав, передбачених п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_8, суд виходив з того, що батько позивача ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті бабки ОСОБА_10, яку у визначеному законом порядку не оформив, а ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9, однак оформити спадщину не має змоги через наявність спору.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що згідно свідоцтв про право власності, виданих Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою 26 травня 1992 року (реєстровий №2-4398, №2-4400), ОСОБА_10 є власником 56/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по пров. Бугурусланському №25 в м. Харкові (а. с. 21 том №1).

За життя 13 липня 1992 року ОСОБА_10 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Восьмої Харківської державної нотаріальної контори, відповідно до якого на випадок смерті заповіла все своє майно дочці ОСОБА_12 (а. с. 186 том №1).

21 січня 2001 року ОСОБА_10 померла (а. с. 117 том №1).

Відповідно до ст. ст. 529, 530 ЦК Української РСР (далі - ЦК УРСР) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно ч. ч.1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до розяснень, викладених в абзацах 2, 3 пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються ЦК України.

На день смерті ОСОБА_10 відносини спадкування регулювалися нормами ЦК УРСР.

Спадкоємцем першої черги за законом, а також спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_10 є її дочка ОСОБА_12 (а. с. 183, 187,189 том №1).

Онук спадкодавця ОСОБА_10, а син ОСОБА_12 - ОСОБА_9 не відносився до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, оскільки на час відкриття спадщини були живі його батьки ОСОБА_13, ОСОБА_14 (а. с. 14,15 том №1, 56,57 том №2).

Правнук спадкодавця ОСОБА_10, а онук ОСОБА_12 та син ОСОБА_9 - ОСОБА_8 також не відносився до кола спадкоємців першої черги за законом після смерті ОСОБА_10, оскільки на час відкриття спадщини були живі його батьки ОСОБА_9, ОСОБА_15 (а. с. 15-17 том №1).

Спадкоємець ОСОБА_12 спадщину після смерті матері не прийняла, оскільки не подала державній нотаріальній контрі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, фактично не вступила в управління або володіння спадковим майном. На день смерті матері мешкала за межами України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23 жовтня 2013 року, ОСОБА_12 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_6В, ОСОБА_8, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10 (а. с. 37-39 том №2).

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 6 листопада 2013 року ОСОБА_12 відмовлено у задоволенні позову до Харківської міської ради, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання за нею права власності на 56/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по пров. Бугурусланському №25 в м. Харкові в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_10 (а. с. 58-60 том №1).

Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР визначено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину.

ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто з спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважалося, що спадщина переходить до держави.

Зважаючи на те, що у продовж шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_10 ніхто із спадкоємців за законом або за заповітом, коло яких було визначено ст. ст. 529, 530 ЦК УРСР, спадщину не прийняв, спадщина ОСОБА_10 перейшла до держави.

14 березня 2003 року ОСОБА_9 уклав шлюб з ОСОБА_6 (а. с. 37 том №1).

6 лютого 2009 року ОСОБА_9 помер (а. с. 15 том №1).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_9 є його син ОСОБА_8, дружина ОСОБА_6 ( а. с. 17 том №1).

Постановою державного нотаріуса Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 17 грудня 2013 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 28/100 частин житлового будинку №25 по пров. Бугурусланському в м. Харкові після смерті ОСОБА_9 у звязку з неприйняттям нею спадщини (а. с.46 том №1).

Постановою державного нотаріуса Восьмої Харківської державної нотаріальної контори від 18 березня 2014 року ОСОБА_8 відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на 56/100 частин житлового будинку №25 по пров. Бугурусланському в м. Харкові після смерті ОСОБА_9 у звязку з неподанням правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві (а. с.11 том №1).

Положення пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК України можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529 - 531 ЦК УРСР.

При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР.

У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом.

Задовольняючи позов ОСОБА_8, суд не врахував наведені обставини, помилково дійшов висновку, що ОСОБА_9 відносився до кола спадкоємцем ОСОБА_10, яка померла 21 січня 2001 року, після смерті баби прийняв спадщину, як не оформив у визначеному законом порядку, та безпідставно визнав за його сином ОСОБА_8 право власності 56/100 частин житлового будинку, розташованого по пров. Бугурусланському №25 в м. Харкові в порядку спадкування за законом.

Онук померлої ОСОБА_10 - ОСОБА_9, не входив до кола першої черги спадкоємців за законом, оскільки згідно ч. 2 ст.529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем.

Упродовж шестимісячного строку з дня смерті ОСОБА_10 ніхто з спадкоємців за законом або заповітом спадщину не прийняв, а тому вона відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР перейшла до держави.

Під час ухвалення рішення судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права, а тому воно не може бути визнано колегією суддів законним та обґрунтованим.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_8 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_8 до Харківської міської ради, ОСОБА_6, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 56/100 частин житлового будинку, розташованого по пров. Бугурусланському №25 в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті батька за недоведеністю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_8 - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_8 до Харківської міської ради, ОСОБА_6, 3-особа: Восьма Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: