Провадження № 4-с/225/17/2015
Справа № 225/4316/15-ц
УХВАЛА

іменем України

12 серпня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

при секретарі Бондарчук Т.І.,

за участю:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області скаргу ОСОБА_1 про бездіяльність державного виконавця з примусового виконання судового рішення та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2015 року заявник звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі - ВДВС) з примусового виконання рішення суду про відшкодування моральної шкоди.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 03.02.2013 року на виконанні у відділ державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист по цивільній справі № 2/225/662/2014 виданий Дзержинським міським судом Донецької області 11.11.2014 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 12000грн. грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди, який того ж дня був прийнятий до виконання і державним виконавцем відкрито виконавче провадження. 15 липня 2015 року при зверненні до ВДВС Дзержинського МУЮ він дізнався, що всі виконавчі провадження, по яких виступає боржником ДП «Дзержинськвугілля» були обєднанні у зведене виконавче провадження, яке в свою чергу з 15 серпня 2013 року перебуває у стадії зупинення, у звязку з розшуком транспортних засобів боржника. При цьому державним виконавцем не повідомляється хто власне займається розшуком транспортного засобу боржника і які дії спрямовані на встановлення місця знаходження виявлених транспортних засобів і за час знаходження автомобільного транспорту боржника у розшуку, державний виконавець жодного разу не поцікавився у правоохоронних органах, зокрема у відділеннях МРВ та ДАІ про результати розшуку, з чого можна зробити висновок, що факт зупинення зведеного виконавчого провадження носить суто формальний характер. З таким станом виконавчого провадження та діями державного виконавця направленими на примусове виконання рішень він погодитись не може, оскільки державний виконавець неналежним чином виконує свої обовязки та не використовує свої права, якими він наділений законодавством для повного всебічного , неупередженого виконання рішень, що призводить до грубого порушення його прав. З цих підстав, він звернувся до суду зі скаргою для захисту своїх порушених прав і просить визнати бездіяльність державного виконавця та зобовязати його накласти арешт на всі рахунки в банківських установах у межах суми боргу.

Заявник у судове засідання не зявився, його інтереси за довіреністю представляв ОСОБА_2, який надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю.

Представник відділу ДВС в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги не визнає, оскільки вважає їх необґрунтованими і недоведеними в суді. Суду надав письмові заперечення, де зазначив, що на примусовому виконанні відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області знаходиться зведене виконавче провадження ВП № 7131024, де боржником виступає ДП «Дзержинськвугілля», до складу якого входять виконавчі документи про стягнення грошових коштів на користь фізичних та юридичних осіб: 563 виконавчих провадження на суму 36 млн.796 тис.605грн., в тому числі і зазначений вище виконавчий лист № 2/225/662/2014, виданий Дзержинським міським судом Донецької області 11.11.2014 року, який предявлений та прийнятий до виконання 03.02.2015 року. В звязку з невиконанням у добровільному порядку зазначеного виконавчого листа, 10.03.2015 року була винесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору на користь держави і виконавче провадження по примусовому виконанню вищезазначеного виконавчого листа було приєднано до складу зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024 про стягнення грошових коштів з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь фізичних та юридичних осіб. З метою виконання зведеного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово накладався арешт на грошові кошти боржника, що містились на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягуються грошові кошти, які сплачуються стягувачам. Крім того, зазначив, що державним виконавцем були надіслані запити до установ МРЕВ, БТІ. Після встановлення автотранспорту боржника державним виконавцем була винесена постанова про арешт цього автотранспорту та внесена заборона на його відчуження. Але розпочати процес примусової реалізації виявленого майна не вдається, оскільки Законом України «Про примусову реалізацію майна» встановлені обмеження щодо реалізації майна підприємств у статутних фондах яких частка держави становить не менше 25%. Боржник ДП «Дзержинськвугілля» є державним підприємством і частка його статутного фонду держави становить 100%. 29.12.2011 року було направлено подання до Дзержинського міського суду Донецької області про обмеження виїзду за кордон керівника юридичної особи боржника. Інформація про розгляд подання відсутня. 24.02.2012 року державним виконавцем повторно направлено подання до Дзержинського міського суду Донецької області про обмеження у праві виїзду за кордон керівника юридичної особи-боржника, у задоволенні подання відмовлено. Також зазначив, що зведене виконавче провадження № 7131024 виконується в межах загальної суми боргу та у відповідності ст. 43, 44 Закону України «Про виконавче провадження». 18.03.2015 року державним виконавцем до Дзержинського міського суду Донецької області направлено подання про тимчасове обмеження виїзду за кордон керівника ДП «Дзержинськвугілля» ОСОБА_3, ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області відмовлено в задоволенні подання. 18.03.2015 року державним виконавцем направлено подання до Дзержинського міського відділу ГУМВС України у Донецькій області про притягнення до кримінальної відповідальності за статтею 382 КК України керівника юридичної особи боржника ОСОБА_3 Строк виконання рішення суду за вказаним виконавчим провадженням не порушено. Отже вищезазначений виконавчий документ перебуває в провадженні відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції та підлягає примусовому виконанню. Вважає, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою і є субєктивною точкою зору на процес примусового виконання, оскільки заявником не доведена бездіяльність державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлена скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 16 постанови від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачені ст. 385 ЦПК України строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

У звязку з тим, що з моменту відкриття виконавчого провадження строк виконання рішення суду ще не сплив, суд вважає, що заявником не пропущено строк звернення до суду.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606 XIV із змінами та доповненнями (надалі Закон від 21.04.1999 року).

Судом встановлено, що виконавчий лист № 2/225/662/2014 виданий Дзержинським міським судом Донецької області 11.11.2014 року про стягнення з ДП «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 боргу у відшкодування моральної шкоди у розмірі 12 000 грн. знаходиться на виконанні в відділі Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області (надалі відділ ДВС) На підставі даного виконавчого документа 03.02.2015 року державним виконавцем відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46360784.

Як встановлено судом, що не заперечується сторонами, станом на 12.08.2015 року грошові кошти за цим виконавчим листом на користь ОСОБА_1 не сплачені.

У звязку з цим, суд зазначає наступне.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування , їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до Закону України «Про виконавчу службу» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» зобов'язано державного виконавця використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

До кола цих заходів відповідно до статті 52 вказаного Закону віднесено звернення стягнення на грошові кошти та майно боржника. Частинами 2, 3, 4 цієї статті передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються. На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Згідно ст.59 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки і вклади державний виконавець отримує в податкових органах, інших органах державної влади, підприємствах, установах та організаціях, які зобов'язані надати йому інформацію у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Державний виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що знаходяться на його рахунках, а також на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи.

У разі якщо після накладення державним виконавцем арешту на кошти боржника - юридичної особи у банках чи інших фінансових установах боржник умисно не виконує судове рішення і відкриває нові рахунки у банках чи інших фінансових установах, державний виконавець надсилає відповідним правоохоронним органам матеріали для притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 4.1.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

Із письмових заперечень начальника відділу ДВС Дзержинського міського управління юстиції вбачається, що з метою виконання зведеного виконавчого провадження ВП № 7131024 державним виконавцем неодноразово накладався арешт на грошові кошти ДП «Дзержинськвугілля», що містились на рахунках в банківських установах. Внаслідок проведення цих дій з рахунків ДП «Дзержинськвугілля» постійно стягувалися грошові кошти, які сплачувалися стягувачам.

Однак, суд не може прийняти до уваги ці пояснення начальника відділу ДВС, так як це оспорюється заявником та його представником, а представник відділу ДВС в судове засідання не зявився та не обґрунтував і не довів свої заперечення, а також не надав суду жодного доказу, який би спростував доводи представника заявника про бездіяльність державного виконавця під час примусового виконання зазначеного виконавчого листа та дійсно свідчив би про здійснення державним виконавцем таких заходів.

Натомість судом встановлено, що ДП "Дзержинськвугілля" продовжує вести виробничу діяльність, проводить безготівкові розрахунки, отже має рахунки в банківських установах, які не арештовані державним виконавцем.

Доводи начальника відділу ДВС про те, що постійно до правоохоронних органів направляються подання щодо притягнення до кримінальної відповідальності генерального директора ДП «Дзержинськвугілля» та вживаються інші заходи примусового виконання не спростовують доводів позивача щодо невжиття заходів, повязаних з арештом всіх рахунків боржника.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу, а ч.3 вказаної статті встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

На підставі наявних у справі доказів судом встановлено, що через невжиття державником виконавцем належних заходів з примусового виконання рішення суду, виконавчий документ на користь ОСОБА_1 на даний час залишається невиконаним та підлягає примусовому виконанню.

В той же час, крім письмових заперечень, представник відділу ДВС не надав суду жодних доказів вжиття передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання, а відповідно до ст. 60 ч. 4 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець не скористався всіма правами, наданими йому Законом від 21.04.1999 року, направленими на своєчасне та неупереджене виконання судового рішення та своєю бездіяльністю допустив порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 на своєчасне отримання грошових коштів за судовим рішенням.

За таких обставин, суд вважає за необхідне бездіяльність державного виконавця з примусового виконання виконавчого документа на користь ОСОБА_1 по відшкодуванню моральної шкоди визнати незаконною, оскільки вона дозволяє боржнику державному підприємству безперешкодно ухилятися від виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи те, що суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом від 21.04.1999 року можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, тому суд вважає за можливе зобовязати начальника відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області в провадженні якого на даний час перебуває зведене виконавче провадження вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа № 2/225/662/2014, виданого 11.11.2014 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 12000 грн.

Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 386-388 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання бездіяльності державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області з примусового виконання рішення суду неправомірною та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області з примусового виконання виконавчого листа № 2/225/662/2014, виданого 11.11.2014 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 12000 грн.

Зобовязати начальника відділу державної виконавчої служби Дзержинського міського управління юстиції Донецької області вжити всіх необхідних заходів, передбачених ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» щодо повного виконання виконавчого листа № 2/225/662/2014, виданого 11.11.2014 року Дзержинським міським судом Донецької області про стягнення з державного підприємства «Дзержинськвугілля» на користь ОСОБА_1 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди в сумі 12000 грн.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: