Справа № 200/4594/15-ц
Провадження № 2/200/1822/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2015 року Бабушкінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого судді Циганкова В.О.

при секретарі Сабій О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та ОСОБА_2 05 січня 2015 року укладено договір про надання консультаційних та юридичних послуг щодо визнання права власності за ОСОБА_2 нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 18-К.

Згідно умов договору ОСОБА_2 зобовязався надати ОСОБА_1 відповідні правовстановлюючі документи на обєкт, щодо якого він звернувся. Договором було передбачено обовязок ОСОБА_2 на протязі трьох банківських днів з дати підписання договору сплатити грошові кошти у розмірі трьох тисяч гривень ОСОБА_1, як передоплату за виконання нею своїх зобовязань за договором.

Для забезпечення сплати грошових коштів за послуги пунктом 3.2.6 Договору №05-01-15 від 05.01.2015 р. був зафіксований обовязок ОСОБА_2 укласти договір поруки з третьою особою. На виконання цього пункту між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №55 від 15 січня 2015 р.

Свої зобов'язання за договором щодо надання правовстановлюючих документів та сплати авансового платежу ОСОБА_2 не виконав. Позивач вимагає стягнення солідарно з відповідачів грошових коштів у розмірі 3 000,00 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте надав листа, згідно якого просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилається на обставини, викладені в позовній заяві. Просить позов задовольнити.

ОСОБА_2позовних вимог не визнав, в заперечення надав зустрічний позов, в якому просив визнати за ним право власності на зазначене вище нерухоме майно.

ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, надав листа згідно якого просив розглянути справу без його участі, проти первісного позову заперечував у зв'язку з припиненням договору поруки, відносно зустрічного позову просив прийняти рішення на розсуд суду згідно норм діючого законодавства.

Згідно ст.197 ЦК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 з придбаних за власні кошти матеріалів, власними силами здійснив будівництво нерухомого майна, а саме, нежитлового приміщення магазину непродовольчих товарів, який розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Титова, буд. 18-К. Будівельні матеріали були придбані на протязі всього будівництва на будівельних ринках та в спеціалізованих супермаркетах.

Згідно наданого ОСОБА_2 технічного паспорту від 27.02.2015 р., виданого Товариством з обмеженою відповідальністю «Менора-Білдінг» та зробленого експертом ОСОБА_4 (кваліфікаційний сертифікат серії АЕ№001606), технічні характеристики нерухомого майна є наступними: торгівельний павільйон літ.А-1, загальною площею 56,42 кв. м., основною площею 51,40 кв. м., який знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова 18-К.

Технічний стан збудованого нежитлового приміщення зазначений у висновку 27 лютого 2015 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), повязаних із створенням обєкта архітектури серії АЕ №000407, зареєстрований у реєстрі 14.06.2012 року за №373) на замовлення ОСОБА_2 було проведено обстеження і оцінку технічного стану будівельних конструкцій будівлі магазину непродовольчих товарів (літ.А-1), по вул. Титова, 18-К у м. Дніпропетровську.

Будь-які претензії, звернення, нарікання чи скарги з приводу збудованого обєкту з боку відповідачів, третіх осіб по справі відсутні.

Згідно ст.331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст.328 ЦК України передбачено, що право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття не встановлена судом.

У відповідності до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються без належного дозволу або певним чином затвердженого проекту.

Згідно ч.3. ст.376 ЦК України право власності на самочинне збудоване нерухоме майно може бути по рішенню суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, яка не була відведена їй для цієї мети, при умові надання земельної ділянки у встановленому порядку під вже збудоване нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Таким чином, вимоги позивача за зустрічним позовом щодо визнання його права власності на спірний обєкт підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» під державною реєстрацією речових прав розуміється офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до ст.4 Закону право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Відповідно до ст.19 Закону підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, обмежень цих прав є, в тому числі, рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

При урахуванні судом технічного висновку за результатами обстеження вищевказаного збудованого нежитлового приміщення та на підставі ч.2 ст.8 ЦК України у відповідності до загальних засад цивільного законодавства встановлено, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію. Готовність торгівельного комплексу до експлуатації у всіх аспектах визначена будівельно-технічним висновком.

На підставі вищенаведеного суд вважає можливим задовольнити вимоги ОСОБА_2 щодо визнання його права власності на збудоване нежитлове приміщення торгівельний павільйон літ.А-1, загальною площею 51,40 кв. м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 18-К таким, що підлягає державній реєстрації відповідним державним органом незалежно від наявності або відсутності документів, які підтверджують введення обєкту в експлуатацію.

Вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідачів грошових коштів задоволенню не підлягають з наступних підстав.

05 січня 2015 року укладено договір про надання консультацій та надання юридичних послуг, щодо визнання права власності за ОСОБА_2 торгівельного павільйону, що розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 18-К. За умовами вищевказаного договору ОСОБА_2 зобовязався надати ОСОБА_1 правовстановлюючу документи на нерухоме майно та сплатити аванс за договором у розмірі 3000,00 гривень, а ОСОБА_1 зобовязався надати консультації щодо визнання на ОСОБА_2 права власності на цей обєкт нерухомості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що в порушення зазначених норм права та умов договору, ОСОБА_1 відмовився від виконання своїх обовязків за цим договором. ЇЇ посилання на відсутність у ОСОБА_2 документів, що свідчать про введення торгівельного павільйону в експлуатацію як на підставу невиконання своїх обовязків є неправомірними. Суд зазначає, що ОСОБА_3 правомірно відмовляється сплачувати грошові кошті як поручитель, у зв'язку з припиненням договору поруки.

Згідно статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечить цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку про неправомірності вимог ОСОБА_1 щодо стягнення грошових коштів за договором від 05.01.2015 р. та договором поруки №55 від 15.01.2015 р.

Судові витрати за зустрічним позовом, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають покладенню на ОСОБА_1

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Визнати право власності ОСОБА_2 (паспорт серії АН 261192, виданий Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській обл., 05 серпня 2004 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1) на нежитлове приміщення - торгівельний павільйон літ.А-1, загальною площею 56,42 кв. м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 18-К.

Визнати право власностіОСОБА_2 (паспорт серії АН 261192, виданий Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській обл., 05 серпня 2004 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1) на приміщення торгівельний павільйон літ.А-1, загальною площею 56,42 кв. м., який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 18-К, таким, що підлягає державній реєстрації уповноваженим на те органом без додаткових актів введення об'єкта в експлуатацію.

Стягнути з ОСОБА_1 (49041, м. Дніпропетровськ, ж/м Тополя-3АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_2 (паспорт серії АН 261192, виданий Нікопольським РВ УМВС України у Дніпропетровській обл., 05 серпня 2004 року, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя В.О. Циганков