У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Харківської області від

31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми відшкодування витрат на утримання житлового будинку,

встановив:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення суми відшкодування витрат на утримання житлового будинку.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що вона з сином та відповідач зареєстровані в АДРЕСА_1 з 1997 року. Вказувала, що відповідач, будучу споживачем послуг, категорично відмовляється сплачувати свою частку за комунальні послуги (опалення, газопостачання, водопостачання, каналізацію, витрати з утримання будинку та прибудинкової території) та за надання телекомунікаційних послуг, в результаті чого за ним утворився борг перед нею. На підставі вищевказаного та з урахуванням уточнених позовних вимог позивачка остаточно просила стягнути з відповідача на свою користь 11 468 грн 21 коп. витрат на утримання будинку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого

2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за комунальні послуги в розмірі 11 468 грн 44 коп., інфляційні витрати в розмірі 2 257 грн 40 коп., 3 % річних у розмірі

496 грн, а всього стягнуто 14 221 грн 66 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 31 березня

2015 року, з урахуванням ухвали апеляційного суду Харківської області від

06 квітня 2015 року про виправлення описки, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року змінено, зменшено суму стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 з 14 221 грн 66 коп. до 3 822 грн

73 коп. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції в частині зменшення розміру стягнутих коштів і в решті залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції та з їх оцінкою.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми відшкодування витрат на утримання житлового будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк