Справа № 562/2770/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н

13.05.2015року Здолбунівський районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Шуляка А.С.

при секретарі Солдатовій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів справу за розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Здолбунів справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», філії «Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор» про стягнення недоплаченої заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку -

встановив:

В поданій до суду заяві, із врахуванням поданих змін, позивач вказує на те, що з 20 червня 2011 року він був прийнятий на посаду т.в.о. начальника філії «Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор», а з 01 березня 2013 року був переведений сторожем вказаної філії. 04 серпня 2014 року він був звільнений з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням чисельності у зв'язку з припиненням філії «Здолбунівський райавтодор». При звільненні йому не була виплачена заробітна плата в сумі 6768,41грн. Лише після неодноразових звернень до відповідача 15.10.2014р. заборгованість по заробітній платі була виплачена. Крім того, згідно штатного розпису у філії рахувалося чотири сторожа, а фактично працювало троє. Починаючи з березня 2014 року йому нараховували та оплачували лише встановлену норму робочого часу, а не фактично відпрацьованого. Так, за березень йому не доплачено за 19 год. переробітку, за квітень 2014 року - 11 год., за травень 2014 року - 27 год., за червень 2014 року - 33 год.

Оскільки виплати при звільненні проведені були неповно, просить суд стягнути з відповідача 2600 (дві тисячі шістсот)грн.29коп. недорахованої заробітної плати, недорахованої компенсації за невикористану відпустку, недорахованої вихідної допомоги, 6295 (шість тисяч двісті дев'яносто п'ять) грн..68 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та індекс інфляції в сумі 252 (двісті п'ятдесят дві) грн.00коп.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав просить здовільнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 13.05.2015р. не з'явився. В попередніх судових засіданнях позов визнав частково в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку. В решті позовних вимог просить відмовити, оскільки позивачем не надано достатніх доказів на обґрунтування своїх вимог.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 червня 2011 року позивач був прийнятий на посаду т.в.о. начальника філії «Здолбунівський райавтодор» ДП «Рівненський облавтодор», а з 01 березня 2013 року був переведений сторожем вказаної філії.

04.08.2014р. наказом №45 позивач була звільнена з роботи на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням чисельності у зв'язку з припиненням (реорганізація) філії «Здолбунівський райавтодор», про що свідчить відповідний запис в трудовій книжці.

Відповідно до довідки №207 від 22.09.2014р. заборгованість з виплати заробітної плати позивачу становила 6768,41 грн.

Частиною 1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний у день звільнення працівника видати працівникові трудову книжку і провести з ним розрахунок.

Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Якщо в день звільнення працівник не працював, то належні суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення вимоги звільненим працівником про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Позивача було звільнено з роботи 04 серпня 2014 року, а заборгованість по заробітній платі в сумі 6768,41 грн. була виплачена 15 жовтня 2014р.

Таким чином, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати.

Згідно довідки від 05.08.2014р. №3189 середній заробіток позивачки становить 87 грн.44 коп. в день.

Термін затримки розрахунку складає 72 дні.

Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 6295,68 грн. (72х87,44 грн.)

У судовому засіданні позивачем доведено факт понаднормової роботи за спірний період та надано розрахунок заробітної плати за березень-червень 2014 р. у якому визначено кількість понаднормових годин роботи останнього та визначено суму перерахунку заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку, вихідну допомогу, яка становить 2600 грн. 29 коп. і підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 95 КЗпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Питання проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати регулюється ст. 34 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР, Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 № 2050-III та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 .

Відповідно до Закону України "Про оплату праці" , та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 .підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню втрати від інфляції понесені позивачем протягом серпня-вересня в сумі 252,00грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243грн.60коп.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 81, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, на підставі ст.ст. 47, 116, 117, 232 КЗпП України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовільнити.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_2 2600 (дві тисячі шістсот)грн.29коп. недорахованої заробітної плати, недорахованої компенсації за невикористану відпустку, недорахованої вихідної допомоги, 6295 (шість тисяч двісті дев'яносто п'ять) грн..68 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку та індекс інфляції в сумі 252 (двісті п'ятдесят дві) грн.00коп., а всього: 9147 (дев'ять тисяч сто сорок сім) грн. 97 коп.

Стягнути з Дочірнього підприємства «Рівненський облавтодор» ВАТ Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь держави судовий збір в сумі 243грн.60коп.

Рішення може бути оскарженим в апеляційний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Здолбунівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя