У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 березня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір № б/н, відповідно до якого останньому надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором. Станом на 05 грудня 2014 року заборгованість за кредитним договором становила 20 035 грн 97 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 612 грн 90 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 17 423 грн 07 коп. Рішенням Рожищенського районного суду від 27 лютого 2008 року стягнуто з відповідача 4 145 грн 15 коп., різниця становить - 15 890 грн 82 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн штраф (процентна складова) - 794 грн 54 коп. На підставі наведеного, просив суд, стягнути з відповідача в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість в розмірі 17 185 грн 36 коп. та судові витрати.

Рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 02 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог, конкретних обставин справи та на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права дійшли правильного висновку про застосування строку позовної давності до спірних правовідносин.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на рішення Рожищенського районного суду Волинської області від 07 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 02 червня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ