АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження № 22-ц/796/1152/2015 Суддя-доповідач Антоненко Н.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14травня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача Антоненко Н.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарях Луцькій Л.С., Слащуку А.С.

за участю відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» задоволені: стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Астра Банк» 246 676,20 грн заборгованості за кредитним договором; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «Астра Банк» 1 700,00 грн державного мита та 120,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.11.2008 між ВАТ «Астра Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 92001, згідно умов якого позичальник отримала кредит у розмірі 180 000,00 грн терміном користування з 26.11.2008 по 26.11.2015 зі сплатою 22% річних.

26.11.2008 між ПАТ «Астра Банк» та ОСОБА_3, ОСОБА_5 укладено договір поруки, за яким відповідальність боржника і поручителя є солідарною.

У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору позичальником станом на 23.06.2011 виникла заборгованість у розмірі 246 676,20 грн, що складається з: 175 060,62 грн - заборгованість по кредиту, 51 899,25 грн - відсотки за користування

кредитними коштами, 19 716,33 грн - пеня за прострочення виконання кредитного зобов'язання.

Виходячи з доведеності та обґрунтованості позовних вимог банку, суд першої інстанції задовольнив їх у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Астра Банк»відмовити у повному обсязі.Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та її представник просили задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній доводів. Інші сторони у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас. 176), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, які відповідають встановленим обставинам справи та правильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне зобов'язання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2008 між ВАТ «Астра Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Астра Банк») та ОСОБА_3 укладено кредитний договір. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору відповідач отримала у позивача кошти в сумі 180 000,00 грн, які на момент подачі позову 30.08.2014 ОСОБА_3 не повернула.

Правильно встановлено судом та підтверджується наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором (ас. 46), що заборгованість ОСОБА_3 перед банком за період з 27.11.2008 станом на 23.06.2011 склала 246 676,20 грн, що складається з: 175 060,62 грн - заборгованість по кредиту, 51 899,25 грн - відсотки за користування

кредитними коштами, 19 716,33 грн - пеня за прострочення виконання кредитних зобов'язання.

У разі прострочення сплати чергового платежу, визначеного п. 2.5 кредитного договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п. 1.1., 6.4 кредитного договору, банк відповідно до п.п. 3.2.3, 5.2 має право вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій, передбачених кредитним договором (ас. 7 - 9).

З огляду на таке доводи апеляційної скарги про невірність розрахунку заборгованості, наданого банком, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений розрахунок не спростований у передбаченому ст. ст. 10, 60 ЦПК України порядку і не викликає сумніву у суду.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про неотримання нею та поручителем ОСОБА_5 повідомлення банку про дострокове розірвання кредитного договору та виконання зобов'язання за кредитним договором у повному обсязі у відповідності до законодавства України з огляду на таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов про дострокове розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості пред'явлений у відповідності до вимог ст. 1050 ЦК України, а не у відповідності із ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає письмове повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору. З огляду на таке, у банку були відсутні правові підстави для направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості в досудовому порядку, а отже, відсутні підстави вважати позовні вимоги передчасними.

Крім того, не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність заяви ОСОБА_3 на переказ готівки, оскільки за умовами п. 2.1 кредитного договору надання кредитних коштів здійснюється шляхом їх зарахування на поточний рахунок позичальника.

Також не заслуговують на увагу посилання відповідача та її представника на довідку № 17-09 від 26.01.2009 про погашення заборгованості по кредитному договору (ас. 75), адже сама по собі така довідка без підтвердження належними та допустимими фінансовими документами не дає підстав вважати встановленим факт відсутності заборгованості за кредитом.

Не заслуговують на увагу і пояснення представника відповідача в судовому засіданні про внесення 05.06.2014 в ЄРДР відомостей за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки самі по собі пояснення відповідача та її представника про вчинення щодо неї шахрайських дій без підтвердження їх належними доказами (процесуальними документами) не дають підстав вважати встановленими факти, на які ОСОБА_3 посилається як на підставу її заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що кредитний договір від 26.11.2008 укладений та підписаний нею внаслідок обману, також не заслуговують на увагу, адже спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами. Крім того, рішення, яке набрало законної сили, про визнання кредитного договору недійсним з цих підстав, немає, а в рамках даної справи такі вимоги не були предметом розгляду судом.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 наявність умислу в діях, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. З огляду на таке підстав вважати, що кредитний договір підписаний під впливом обману немає. Такі вимоги ОСОБА_3 не були предметом розгляду у даній справі, а тому не перевірялись судом першої інстанції, що відповідно до ст. 303 ЦПК України унеможливлює їх перевірку і судом апеляційної інстанції.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваному рішенні, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 24 січня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна