Справа №705/1287/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалася на те, що 17 травня 2012 року рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області її позов про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів в сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 24.04.2012 року до виповнення повнолітня дитини, - був задоволений. Позивач вказала, що виконавчий лист по вищевказаній справі перебуває на виконанні в відділі державної виконавчої служби Ульяновського РУЮ з 15.06.2012 року. Однак, ОСОБА_2 систематично ухиляється від сплати аліментів, за період з 24.04.2012 року до 01.05.2013 року сплатив всього 2250 грн., внаслідок чого станом на 01 травня 2013 року у відповідача утворилась заборгованість в сумі 7536 грн. 00 коп. Тому позивач вже зверталась до Уманського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів. 24.07.2013 року Уманським міськрайонним судом було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 24 квітня 2012 року по 01 травня 2013 року в сумі 13 815 грн. Позивач в позові вказала, що дане рішення та виконавчий лист відділ ДВС Ульяновського РУЮ отримав на початку серпня 2013 року. Однак, відповідач не лише не сплатив суму неустойки, а й продовжував не сплачувати аліменти, сплативши з 01.05.2013 року лише 3 256,00 грн. Позивач вказала в позові, що станом на 01.03.2015 року пряма заборгованість по сплаті аліментів складає 21 881 грн., а по сумі неустойки ОСОБА_2 не сплачено ні копійки. Позивач зазначає, що неодноразово зверталась до прокурора Ульяновського району, до прокурора Кіровоградської області, до Генерального прокурора України, до Міністра внутрішніх справ, до відділу ДВС Ульяновського РУЮ, до управління ДВС Кіровоградської області, до Міністерства юстиції, до Уповноваженої з прав людини ВРУ Лужковської В.В., але ці звернення не дали жодних результатів. Тому за даних обставин у зв»язку з несплатою аліментів відповідачем вона вбачає підстави для стягнення з нього неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 24..04.2012 року по 01.05.2013 року. Сума неустойки становить 13 815,20 коп. - згідно рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області, а за період з 01.05.2013 року по 01.03.2015 року сума неустойки згідно з доданого позивачем до позову розрахунку за її підписом склала - 89 242,86 грн. В поданій до суду позовній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь 89 242,86 грн. неустойки за прострочення сплати аліментів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1. та її представник по дорученню підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про місце, дату і час проведення судового засідання , в судове засідання не з»явився. Попередньо через канцелярію суду він подав заяву в якій просив суд розгляд справи проводити без нього. Також в заяві він вказав, що позовні вимого визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 - є матір'ю, а відповідач ОСОБА_2 - є батьком, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 травня 2013 року позов ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліментів в сумі 800 грн. щомісячно, починаючи з 24.04.2012 року до виповнення повнолітня дитини, - був задоволений.

Відповідно до рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 липня 2013 року було задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів. Згідно з даним рішенням суду з відповідача на користь позивача стягнуті грошові кошти в сумі 13 815 грн в якості неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 24 квітня 2012 року по 01 травня 2013 року.

Як встановлено судом, судове рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача знаходиться на примусовому виконанні у відділу ДВС Ульяновського РУЮ в Кіровоградській області.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач зобов'язаний сплачувати на користь позивачки аліменти у розмірі твердої грошової суми 800 грн. щомісячно, починаючи з 24.04.2012 року до виповнення повноліття дитини.

Позивач в позові вказала, що станом на 01.03.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_2 по сплаті аліментів складає 21 881 грн. При цьому доказів на підтвердження вказаного факту вона суду не надала і не ставила питання про їх витребування, відповідно до вимог ЦПК України.

Позивач до позову додала зроблений нею розрахунок суми неустойки (пені) нарахованих на заборгованість по аліментах в якому загальна сума пені вказана - 89 242 грн., а період конкретно не зазначений , лише міститься посилання на кінцеву дату періоду проведення розрахунку - 01 березня 2015 року ( при цьому в розрахунку міститься посилання на дату 01.05.2013 року. Одночасно механізм обрахування у розрахунку суми неустойки за прострочку по сплаті аліментів не наведений - а.с. 3).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що відповідач ОСОБА_2 є її сином і він прописаний за адресою її проживання в АДРЕСА_1, але фактично там не проживає. В даний час він ніде не працює і фактично проживає в м. Ульяновка разом із сім»єю : у нього є дружина і дитина від іншого шлюбу. Вона також пояснила, що її син не платить аліментів, оскільки його лякає ця сума із врахуванням процентів - це дуже велика сума коштів і він не взмозі її сплатити.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 12 СК України строки, встановлені в цьому кодексі, обчислюються відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд повинен встановити крім факту заборгованості за аліментами, ще й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за № 3 від 15 травня 2006р. - передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд вважає, що позивач неправильно застосувала вказані норми матеріального права, що призвело до помилкових розрахунків пені, виходячи з наступного.

Згідно положень Сімейного кодексу України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 Цивільного кодексу України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується.

У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості (висновок Верховного Суду України від 11.09.2013 по справі №6-81цс13).

За правилами ст. ст. 195, 196 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається державним виконавцем виходячи з фактичного заробітку (доходу), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення розміру заборгованості. Якщо боржник у цей період та на час визначення заборгованості не працював, така заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. У разі спору розмір заборгованості визначається судом. При виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Суду взагалі не було надано належних доказів на підтвердження того, яка сама сума заборгованості відповідача по сплаті аліментів та за який період вона утворилась, з врахуванням наявності уже рішення суду про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 24 квітня 2012 року по 01 травня 2013 року (0 хоча цей період також вказаний в розрахунку.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень сімейного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинна була довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини. Однак таких доказів вона не надала і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню

Беручи до уваги положення п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», керуючись ст.61 Конституції України, ст.550 ЦК України, ст.ст.12, 181, 196 СК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за несплату аліментів.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Мазуренко