Справа № 757/5371/15-ц Головуючий у І інстанції Ковальчук Л. М.
Провадження № 22-ц/780/6602/15 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М. А.
Категорія 24 16.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

16 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.

суддів: Антоненко В.І., Сушко Л.П.

при секретарі: Петленко І.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_2 про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ «СК «Провідна» звернулось в суд із вказаним позовом та просило стягнути в порядку регресу з ОСОБА_2 на його користь виплачене страхове відшкодування у розмірі 3 426,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 листопада 2013 року в м. Києві на бул.Лесі Українки з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, було скоєно дорожно-транспортну пригоду, а саме зіткнення із автомобілем марки «Рено» реєстраційний номер НОМЕР_2, який від удару зіштовхнувся з автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 та автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_4, внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

На час скоєння дорожно-транспортної пригоди автомобіль марки «Volkswagen Passat» державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований у ПАТ «СК «Провідна» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13 червня 2013 року, укладеного із ОСОБА_5

За заявою ОСОБА_6, власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер К0085 ХТ, про настання страхового випадку позивачем 21 січня 2014 року складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 3 426,43 грн.

Зазначав, що оскільки ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння, то у позивача у відповідності до підпункту «в» пункту 1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після здійснення ним виплати страхового відшкодування виникло право звернутись до суду з регресним позовом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2. на користь ПАТ «СК «Провідна» 3 246,43 грн. страхового відшкодування.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на його незаконність, неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що з вини ОСОБА_2 було скоєно дорожно-транспортну пригоду, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «ВАЗ» реєстраційний номер К0085 ХТ і страховою компанією було виплачено постраждалому від ДТП страхове відшкодування в розмірі 3 426,43 грн.

Оскільки ОСОБА_2 після дорожньо-транспортної пригоди відповідно до встановленого порядку відмовилась від перевірки на стан сп'яніння то відповідно до підпункту «в» п.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст.ст.993, 1191 ЦК України в порядку регресу із неї на користь страхової компанії ПрАТ «СК«Провідна» підлягає стягненню в порядку регресу виплачене страхове відшкодування.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Статтею 1191 ч.1 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст..993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст..38.1.1 пункт ( в) Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:

в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

Судом першої інстанції встановлено, що 14 листопада 2013 року в м. Києві на бул.Лесі Українки з вини ОСОБА_2, яка керувала автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, відбулось зіткнення з іншими транспортними засобами, в тому числі із автомобілем марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4

Згідно Довідки інспектора дізнання ВДАІ Печерського РУГУ в м. Києві №9302581 від 26.11.2013 року про дорожньо-транспортну пригоду: водій ОСОБА_2 - від перевірки на стан сп'яніння відмовилась (а.с. 23-25).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 15 січня 2014 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв'язку з малозначністю діяння, оголошено усне зауваження.

У цій постанові суду також зазначено, що ОСОБА_2 керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп»яніння, від проходження медичного огляду у встановленому законом порядку відмовилась в присутності двох свідків.

(а.с. 71).

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 28 січня 2014 року ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

На час скоєння дорожно-транспортної пригоди автомобіль НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7 і яким керувала ОСОБА_2, був застрахований у ПрАТ «СК«Провідна» .(а.с. 10).

15 листопада 2013 року ОСОБА_4 звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» із заявою № про виплату страхового відшкодування по збитку, спричиненому в результаті ДТП, яке сталося за участю транспортного засобу страхувальника ПрАТ «СК «Провідна» .(а.с. 17-18).

15 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «Провідна» з повідомленням № про вчинення ДТП за участю транспортного засобу страхувальника «СК «Провідна» Vokswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 19-20).

21 січня 2014 року ПрАТ «СК «Провідна» складено страховий акт і здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_6 в розмірі 3 426,43 грн. (а.с. 15, 26).

Встановивши вказані обставини, з врахуванням предмету та правових підстав позову, доказів, наданих сторонами на підтвердження - заперечення позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що оскільки ОСОБА_2, з вини якої спричинено дорожно-транспортну пригоду, відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп'яніння, то згідно підпункту «в» п.1.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст..ст.993, 1191 ЦК України з неї в порядку регресу підлягає стягненню виплачене страхове відшкодування.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і передбачених законом підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 проходила медичне обстеження щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння в день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується довідкою №1877 від 14 листопада 2013 року були перевірені судом першої інстанції і не заслуговують на увагу.

Так, вказана довідка складена не у відповідності до вимог «Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України №400/666 від 9.09.2009 року.

Відповідно до п.1.7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп»яніння на місці зупиники транспортного засобу, огляд на стан сп»яніння проводиться в найближчому закладі охорони здоров»я, якому надано право на проведення такого огляду відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Доказів того, що Київська міська клінічна лікарня №17 м.Києва, яка видала вказану довідку, відноситься до таких закладів охорони здоров»я, яким надано право на проведення такого огляду, відповідачем не надано.

Крім цього,довідка №1877 від 14 листопада 2013 року (а.с. 72) в порушення вимог Інструкції не містить: часу складення довідки; назви та номеру документу, що посвідчує обстежувану особу; відсутні відомості ким та коли (точний час) направлена на огляд; відсутні назва та номер документа, що посвідчує особу, яка доставила обстежуваного на огляд; дата і точна година огляду та не містить підпису обстежуваної особи про ознайомлення з результатами огляду.

Відповідно до п. 3.22. вказаної Інструкції висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп'яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються

недійсними.

Також колегія суддів приймає до уваги, що суд правильно виходив із доведеності факту відмови ОСОБА_2 від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного сп'яніння, що є визначеною законом правовою підставою для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги про незаконність рішення, неправильне застосування норм матеріального права підлягають відхиленню за безпідставністю, так як не спростовують висновків суду і не впливають на законність і обґрунтованість рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: