У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Григор'євої Л.І.,Гуменюка В.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа - ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсним, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

23 квітня 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року, їй відмовлено в задоволенні позову до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсним, стягнення моральної шкоди.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на рішення суду першої та апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статті 5 та 12 Закону України «Про третейські суди».

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2013 року та від 7 березня 2014 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив із того, що позивачка була обізнана з умовами укладеного 4 серпня 2008 року кредитного договору, отримала кредитні кошти, порушила свої зобов'язання по їх поверненню, на підставі рішення третейського суду від 2 серпня 2010 року районним судом видано виконавчий лист про стягнення заборгованості.

Зміст наданих заявницею для порівняння ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 червня 2013 року та від 7 березня 2014 року та їх порівняння із судовим рішенням, яке вона просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктом 1 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа -ОСОБА_5 про захист прав споживача, визнання третейської угоди та договору недійсним, стягнення моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2014 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Григор'єва
В.І. Гуменюк