У х в а л а

25 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

суддів:Сеніна Ю.Л., Григор'євої Л.І.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до товариства з обмеженою відповідальністю «АББО», виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25 та інші, про заборону вчинення будівництва, вчинення певних дій щодо приведення земельної ділянки у первісний стан, та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

28 квітня 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень.

У заяві зазначається що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 червня 2014 року позов задоволено частково, постановлено зобов'язати ТОВ «АББО» припинити будівництво підземних гаражів; зобов'язати ТОВ «АББО» знести будівлі підземних гаражів; зобов'язати ТОВ «АББО» та виконком Іллічівської міської ради солідарно привести земельну ділянку в первісний стан; стягнути з ТОВ «АББО» на користь кожного з позивачів по 2 000 грн на відшкодування моральної шкоди. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 5 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року, рішення суду першої інстанції скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій заяві ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 просять скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема статті 42 Земельного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів заявники наводять постанову Верховного Суду України від 5 березня 2013 року, ухвали Верховного Суду України від 5 березня 2008 року, від 11 квітня 2012 року, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 4 березня 2015 року та постанову Вищого господарського суду України від 7 червня 2010 року.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав: неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ; встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов'язань при вирішенні даної справи судом; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив із того, що відповідач правомірно користується земельною ділянкою для будівництва житлового будинку відповідно до укладеного ним договору оренди.

Проте зміст наданих для порівняння заявниками судових рішень та їх порівняння із судовим рішенням, яке вони просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а також щодо невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України від 5 березня 2013 року висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які викладені в заяві не свідчать про наявність підстав, передбачених пунктами 1, 4 статті 355 ЦПК України, для перегляду судових рішень.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_12, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до товариства з обмеженою відповідальністю «АББО», виконавчого комітету Іллічівської міської ради Одеської області, треті особи: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_25 та інші, про заборону вчинення певних дій, вчинення певних дій, стягнення моральної шкоди, за заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 березня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Л.І. Григор'єва
Я.М. Романюк