АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, публічного акціонерного товариства «БТА Банк» про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И Л А:

28 жовтня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив суд визнати договір поруки № 023/006/08-22-4(ДП) від 11 червня 2008 року, укладений між ним, ОСОБА_3 та ВАТ "БТА Банк" таким, що втратив дію з 13 травня 2009 року, а поруку, яка виникла згідно з умовами цього договору - припиненою з 13 травня 2009 року; та стягнути з відповідача ПАТ "БТА Банк" на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ "БТА Банк" (найменування якого було змінено на ПАТ "БТА Банк") також 11 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 023/006/08-22-4(ДП). У червні 2014 року позивачу стало відомо про те, що ПАТ "БТА Банк" двічі звертався до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовами про стягнення кредитної заборгованості за зазначеним кредитним договором, внаслідок чого наявні два заочних рішення про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року. Оскільки ОСОБА_2 вважає, що вказаний договір поруки припинив свою дію з 13 травня 2009 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, він звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року ухвалено: у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі; визнати правочин - договір поруки № 023/006/08-22-4(ДП) від 11.06.2008 року, укладений між ним, ОСОБА_3 та ПАТ "БТА Банк" таким, що втратив дію з 13.05.2009 року, а поруку, яка виникла згідно з умовами цього договору - припиненою з 13.05.2009 року; стягнути з ПАТ "БТА Банк" на його користь витрати зі сплати судового збору, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ "БТА Банк" просить у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити повністю, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції було ухвалено у повній відповідності до вимог цивільного судочинства та згідно із законом, при повно і всебічно з'ясованих обставинах справи, апеляційна скарга є незаконною та необґрунтованою.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року, укладеним між ОСОБА_3 та ВАТ "БТА Банк" (найменування якого було змінено на ПАТ "БТА Банк") також 11 червня 2008 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 023/006/08-22-4(ДП), за умовами якого останній зобов'язався відповідати як солідарний боржник за відповідним кредитним договором. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року утворилась заборгованість, у зв'язку з чим банком були направлені на адреси ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомлення від 25 листопада 2008 року про погашення заборгованості за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року. З повідомлень про вручення поштової кореспонденції вбачається, що вказані повідомлення адресати отримали 01 грудня 2008 року та 04 грудня 2008 року відповідно.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позовні вимоги є недоведені та необґрунтовані, оскільки в ході розгляду даної цивільної справи не знайшли підтвердження посилання сторони позивача на непред'явлення вимог до поручителя ОСОБА_2 протягом шести місяців з моменту порушення позичальником ОСОБА_3 здійснення обов'язкових платежів за кредитним договором № 023/006/08-22-4 від 11 червня 2008 року.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо припинення договору поруки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України.

Частиною 1 ст. 553, ч. 1 ст. 547 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Отже, договір поруки укладається між кредитором і поручителем, оскільки безпосередньо цим договором регулюються їх права та обов'язки у разі невиконання боржником свого зобов'язання перед кредитором.

Відповідно ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно ч.4 ст.559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судова колегія встановила, і це підтверджується матеріалами справи, що 11 червня 2008 року між ВАТ "БТА Банк" (найменування якого було змінено в подальшому на ПАТ "БТА Банк") та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 023/006/08-22-4, згідно якого банком надано позичальнику кредит у сумі 50 000 грн. з кінцевим терміном повернення 11 червня 2009 року.

Між ВАТ "БТА Банк", ОСОБА_3 та позивачем 11 червня 2008 року в забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором було укладено договір поруки № 023/006/08-22-4(ДП), за умовами якого позивач зобов'язався відповідати як солідарний боржник за цим кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, що позичальник належним чином не виконувала своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим 25 листопада 2008 року банком були направлені письмові вимоги до боржника та поручителя-позивача про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.32,33). Про те, що вказані письмові вимоги отримані адресатами, зокрема ОСОБА_2 04 грудня 2008 року, свідчать поштові повідомлення (а.с.34,35).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2011 року у справі за позовом ПАТ "БТА Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, встановлено, що банк звернувся до суду із вказаним позовом 06 жовтня 2010 року та позов задоволено в повному обсязі: стягнуто в солідарному порядку з боржника та поручителя ОСОБА_2 на користь банку 61 630,66 грн. Рішення суду набрало законної сили 22.02.2012 року (а.с.57-58).

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 червня 2014 року у справі за позовом ПАТ "БТА Банк" до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2014 року, позов задоволено: стягнуто в солідарному порядку з боржника та поручителя ОСОБА_2 на користь банку прострочену заборгованість зі сплати процентів, інфляційні витрати, 3% річних, пеню, оскільки рішення суду від 17.02.2011 року не виконано та не виконуються умови кредитного договору станом на 19 лютого 2014 року (а.с.60-68).

В матеріалах справи є відповідь Дніпропетровської дирекції Поштами ЦПЗ № 1 за № 5/06-153 від 22.01.2015 року/2 на звернення ОСОБА_2 від 15.01.2015 року, в якій зазначено, що Центр Поштового зв'язку № 1 повідомляє наступне: згідно інформації, яка міститься у виробничої документації, будь-якої кореспонденції на Вашу адресу за період з 28.11.2008 року по 04.12.2008 року від ПАТ «БТА Банк» не надходило (а.с.73).

Аналізуючи поштові повідомлення, які надані ПАТ «БТА Банк» суду (а.с.34-35), судова колегія дійшла висновку про те, що зазначена відповідь не спростовує отримання письмової вимоги банку позивачем, оскільки рекомендоване поштове відправлення за № 61700264 було здійснено ВАТ «БТА Банк» 28.11.2008 року на адресу позивача ОСОБА_2 та вручено йому особисто 04.12.2008 року під підпис поштарем Раковою, а згідно відповіді Центру Поштового зв'язку № 1 перевірялась кореспонденція від ПАТ «БТА Банк», тобто іншої особи.

Інших доказів припинення поруки у відповідності до вимог ч.4 ст.559 ЦК України матеріали справи не містять.

Судова колегія не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин ч.4 ст.559 ЦК України та задоволення позовних вимог, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а в даному випадку з використанням свого права дострокового стягнення заборгованості, пред'явив вимоги до поручителя. Апелянт погоджується з тим, що порушення кредитного зобов'язання позичальником відбулося з 12.11.2008 року за кредитним договором з кінцевим терміном повернення кредиту 11.06.2009 року, а тому встановлений судом факт отримання поручителем письмової вимоги банку 04.12.2008 року відповідає встановленому законом шестимісячному строку пред'явлення вимоги до поручителя.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, що не є підставою для зміни або скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судова колегія приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь