НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4525/15
№ 2/183/2636/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Новомосковськ.

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

судді Юрєвої Т.І.,

секретаря Гончарової С.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новомосковську справу за позовом ОСОБА_1 до Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_3, Управління держгеокадастр у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковське міськрайонне управління юстиції в особі реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовом, уточнюючим позовом, у якому вказує, що ОСОБА_4 є його батьком, що підтверджується свідоцтвом про народження. 17 жовтня 2008 року його батько ОСОБА_4 помер. Він звернувся з заявою до нотаріальної контори Новомосковського міськрайонного нотаріального округу Дніпропетровської області про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва на спадщину після смерті батька ОСОБА_4, померлого 17 жовтня 2008 року. Постановою нотаріуса від 16.06.2009 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом, в звязку з тим, що ним не було подано правовстановлюючих документів підтверджуючих про належність житлового будинку №89 пор вул. Енгельса в с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 5364 кв.м., яка розташована за тією ж адресою, за спадкодавцем. 26 лютого 1999 року його батько ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок №89 по вул. Енгельса у с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 5364 кв.м. Житловий будинок знаходився у власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого нотаріусом Новомосковської райдержконтори 04.12.1997 року, за реєстровим №2-4997, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 830-3. Земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Знаменівською сільською радою, Новомосковського району, Дніпропетровської області від 22.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10820. ОСОБА_5 дала доручення ОСОБА_6 на здійснення угоди на продаж вищевказаного нерухомого майна за вищевказаною адресою його батьку. Оформлення договору купівлі продажу між ОСОБА_5 і його батьком було здійснено на Новомосковської товарної біржі, Дніпропетровської області в письмовій формі та відповідно до вимог, встановленим ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Договір був зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 000079 і за №000080 від 26 лютого 1999 року і зареєстрований в БТІ м. Новомосковську за номерами №31 та №89 від 01.03.1999 року. Відповідно до вимог цивільного законодавства вказана угода повинна бути нотаріально посвідченою, чого зроблено при укладанні договору не було. Однак, сторони при укладанні договору купівлі-продажу виконали всі умови, передбачені ч. 3 ст. 47 ЦК України (у старій редакції), і оскільки вказана угода відповідає усім вимогам законодавства, вона повинна бути визнана дійсною. Фактично всі істотні умови договору купівлі продажу його батьком та продавцем були виконані. За домовленістю між ними будинок і земельна ділянка були продавцем продані. Продавцю були передані гроші а покупець ( ОСОБА_4К.) прийняв у свою власність житловий будинок №89 по вул. Енгельса у с. Знаменівка Новомосковського району Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 5364 кв.м., на якій розташований вказаний житловий будинок. На сьогоднішній день оформити укладену угоду у нотаріуса не можливо, оскільки як покупець так і продавець вже померли.

Позивач вказує, що відповідно до ст. 16 ЦК України єдиним правом захисту його прав є визнання в судовому порядку дійсності укладення угоди між його батьком ОСОБА_4 та продавцем ОСОБА_5, та визнання права власності на цей будинок і земельну ділянку у порядку спадкування за спадкоємцем.

Відповідно до вимог п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому не можливо визнати право власності за померлим, та здійснити державну реєстрацію.

На підставі ст. 1216 ЦК України, яка передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, їз збереженням її цільового призначення.

Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок №89 по вул. Енгельса у с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 5364 кв.м., на якій розташований вказаний житловий будинок у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 17 жовтня 2008 року.

В судове засідання позивач та його представник не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином, письмово просять розглянути справу за їх відсутністю.

Представник Знаменівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, письмово просять розглянути справу за відсутності їх представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, письмово просить розглянути справу за його відсутності.

Представники 3-х осіб в судове засідання не зявились, про день слухання справи повідомлені належним чином, письмово просять розглянути справу за відсутності їх представників.

У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України судовий розгляд проводиться без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав:

Встановлено, що при житті ОСОБА_4 на підставі Угоди купівлі продажу від 26 лютого 1999 року, зареєстрованої на товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним № 000079, належав житловий будинок №89 по вул. Енгельса, в с. Знаменівка,Новомосковського району Дніпропетровської області, також належала земельна ділянка площею 5364 кв.м. на підставі угоди купівлі продажу від 26.02.1999 року, зареєстрованої на товарній біржі «Новомосковська», за реєстровим № 000080.

Вказані Угоди купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки були укладені між ОСОБА_2, якій діяв по дорученню від імені ОСОБА_5 (власника) , та ОСОБА_4.

Житловий будинок знаходився у власності ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого нотаріусом Новомосковської райдержконтори 04.12.1997 року, за реєстровим №2-4997, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 830-3. Земельна ділянка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Знаменівською сільською радою, Новомосковського району, Дніпропетровської області від 22.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10820.

Відповідно до ст. 227 ЦК України (в редакції 1963 р.) договір купівлі-продажу будинку повинен бути нотаріально посвідченим.

У відповідності зі ст. 15 Закону України Про товарну біржу вказані Угоди купівлі-продажу будинку та земельної ділянки від 26 лютого 1999 року повністю відповідає вимогам, які вказані у вищезгаданій статті, необхідності у нотаріальній реєстрації не вимагається.

Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №-9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним суди повинні з'ясовувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилась від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Таким чином однією з необхідних умов для визнання дійсним укладеного між особами правочину на підставі вказаної норми в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї зі сторін від нотаріального посвідчення правочину.

Суд встановив наступне, що сторони при укладанні договорів купівлі-продажу від 26 лютого 1999 року, зареєстрованих на товарній біржі «Новомосковська», виконали всі умови, передбачені ч. 3 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року), і оскільки, вказана угода відповідає усім вимогам законодавства, вона повинна бути визнана дійсною. Фактично всі істотні умови договору купівлі продажу ОСОБА_5 і ОСОБА_4 були виконані. За домовленістю між ними будинок та земельна ділянка були продавцем (ОСОБА_5Ф.) продані, за що вона отримала гроші, а покупець ( ОСОБА_4К.) прийняв будинок у свою власність.

Суд вважає, що сторони при укладанні біржових договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за вищевказаною адресою виконали всі умови, передбачені для біржового контракту та угоди взагалі, виконали вказані угоди в повному обсязі, тому на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 р.) суд вважає, що вищевказані договори купівлі-продажу від 26 лютого 1999 року, зареєстрованих на товарній біржі «Новомосковська», є дійсними. Судом також враховується, що ОСОБА_5 померла 22 вересня 1999 року, що підтверджується копією запису акту про смерть №68 від 22 вересня 1999 року, наданою виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області та є факт ухилення з боку відповідача ОСОБА_2, як спадкоємця після смерті ОСОБА_5 від нотаріального посвідчення правочину.

У відповідності до ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника.

17 жовтня 2008 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконавчим комітетом Знаменівської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області від 18 жовтня 2008 року, актовий запис № 90.

Позивач є рідним сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про його народження.

Як спадкоємець першої черги за законом, позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори Новомосковського міськрайонного нотаріального округу Дніпропетровської області про прийняття спадщини та видачу йому свідоцтва на спадщину після смерті батька ОСОБА_4, померлого 17 жовтня 2008 року.

Постановою нотаріуса від 16.06.2009 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за законом, в звязку з тим, що ним не було подано правовстановлюючих документів підтверджуючих про належність житлового будинку №89 пор вул. Енгельса в с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області та земельної ділянки площею 5364 кв.м., яка розташована за тією ж адресою, за спадкодавцем.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстрація прав власності проводиться на підставі заяви власника.

Відповідно до вимог п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника, тому не можливо визнати право власності за померлим, та здійснити державну реєстрацію. В звязку зі смертю ОСОБА_4, на цей час, цього зробити неможливо.

На підставі ст. 1216 ЦК України, яка передбачає, що спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, їз збереженням її цільового призначення.

Суд прийшов до висновку визнати за позивачем право власності на житловий будинок А, загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., допоміжною площею 44,8 кв.м., з надвірними прибудовами: сарай Е, літній душ З, погріб Г, вбиральня І, альтанка Д, Навіс Е,Ж, замощення 1, огорожа №1-7, що знаходиться за адресою: вул. Енгельса №89 у с. Знаменівка, Новомосковського району, Дніпропетровської області та земельну ділянку площею 0,5364 га, на якій розташований вказаний житловий будинок у поряду спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 17 жовтня 2008 року, якому при житті належало домоволодіння на підставі договорів купівлі продажу від 26 лютого 1999 року, укладеного між ОСОБА_4К і ОСОБА_5, зареєстрованими на товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним № 000079 і № 000080, яки належали ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Знаменівською сільською радою, Новомосковського району, Дніпропетровської області від 22.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10820.

Судовий збір позивачем сплачений в повному обсязі, про що у справі є квитанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 227, 46, 47 ЦК України (в редакції 1963р.), ст. 15 Закону України Про товарну біржу, ст.ст. 1261,1268,1270,1297 ЦК України, ст. ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Знаменвської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2, 3-і особи: ОСОБА_3, Управління держгеокадастр у Новомосковському районі Дніпропетровської області, Новомосковське міськрайонне управління юстиції в особі реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок А, загальною площею 57,4 кв.м., житловою площею 12,7 кв.м., допоміжною площею 44,8 кв.м., з надвірними прибудовами: сарай Е, літній душ З, погріб Г, вбиральня І, альтанка Д, Навіс Е,Ж, замощення 1, огорожа №1-7, які знаходяться за адресою Дніпропетровська область, Новомосковського району, с. Знаменівка, вул. Енгельса,89, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлому 17 жовтня 2008 року, якому при житті належало домоволодіння на підставі договору купівлі продажу від 26 лютого 1999 року, укладеного між ОСОБА_4К і ОСОБА_5, зареєстрованим на товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним № 000079, останньої домоволодіння належало на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого нотаріусом Новомосковської райдержконтори 04.12.1997 року, за реєстровим №2-4997, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за № 830-3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,5364 га, яка знаходяться за адресою Дніпропетровська область, Новомосковського району, с. Знаменівка, вул. Енгельса,89, та надана для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлому 17 жовтня 2008 року, якому при житті належало на підставі договору купівлі продажу від 26 лютого 1999 року, укладеного між ОСОБА_4К і ОСОБА_5, зареєстрованим на товарній біржі «Новомосковська» за реєстраційним № 000080, яка належала ОСОБА_5 на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Знаменівською сільською радою, Новомосковського району, Дніпропетровської області від 22.02.1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10820.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його оголошення, а особами, які не брали участь у справі, або не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.І. Юрєва