Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №0537/2174/12
№ провадження 22-ц/778/2665/15 Головуючий у 1 інстанції: Куліков В.В.
2015 р. Суддя-доповідач: Савченко О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року за заявою ОСОБА_4, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділ державної виконавчої служби Олександрівського районного управління юстиції в Донецькій області, про заміну способу і порядку виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 суму основного боргу за договором позики у розмірі 19 100 грн., судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп., суму витрат на надання правових послуг адвокатом у розмірі 300 грн. 00 коп., а всього стягнуто 19 614 грн. 60 коп.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання рішення суду, у якій вказала, що 16.11.2012 року ВДВС Олександрійського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним рішенням.

Виконання проводилося з березня 2013 року, останній платіж в порядку примусового виконання був вчинений 19.09.2014 року у розмірі 1000 грн., після чого здійснювати виплати ОСОБА_2 припинила, посилаючись на відсутність у неї грошей.

Таким чином, в порядку виконання судового рішення всього було погашено 10 9990 грн. заборгованості, залишок станом на 01.12.2014 року складає 8 714 грн. 60 коп.

У зв"язку з тим, що кошти у борг ОСОБА_2 брала на потреби своєї сім"ї, просила притягнути до виконання рішення суду також чоловіка позичальника ОСОБА_2- ОСОБА_3, який має доходи у виглядай пенсії у розмірі 2 947 грн. та отримує допомогу з Фонду соціального страхування з нагоди травми.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК України, боржник повинна сплатити їй суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає 993 грн.

Посилаючись на вказані обставини, як на такі, що утруднюють виконання судового рішення, просила суд змінити спосіб виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01.11.2012 року шляхом стягнення суми у розмірі 8 714 грн. солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року заяву задоволено частково.

Змінено спосіб виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року щодо стягнення суми боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 усього в сумі 8 573 грн. 30 коп.

Визнано належним способом виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року шляхом солідарного стягнення з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу у розмірі 7 714 грн., суми індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 859 грн. 30 коп., а всього стягнуто 8 573 грн. 30 коп.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати щодо надання правових послуг адвокатом у розмірі 1 000 грн.

В іншій частині заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову в задоволені заяви.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року було задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у сумі 19100 грн.

Постановою ВДВС Олександрійського РУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 16.11.2012 року на виконання зазначеного рішення.

За довідкою ВДВС Олександрійського РУЮ, станом на 01.12.2014 року рішення суду не виконано, залишок заборгованості становить 8714 грн.

Статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" передбачено, що державний виконавець повинен здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і Законом.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили, воно є обов"язковим для виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов"язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно зі ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою або за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення чи зміну способу і порядку виконання.

У ст. 373 ЦПК України визначено, що за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення(хвороба боржника або членів його сім"ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

При цьому порядок виконання рішення - це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права та обов"язки суб"єктів виконавчого провадження під час їх вчинення, а зміст поняття щодо способу виконання рішення можна встановити з аналізу ст. 16 ЦК України.

За визначенням ч.1 ст. 8 Закону України „Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягував і боржник.

Між тим, у поданій ОСОБА_4 в порядку ст. 373 ЦПК України та ст. 36 Закону України „Про виконавче провадження" заяві про зміну способу та порядку виконання рішення від01.11.2012 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 грошової суми з підстав невиконання його у повному обсязі станом на 01.12.2014 року, стягувач фактично просила залучити до виконавчого провадження іншу особу - ОСОБА_3, відносно якого судове рішення не ухвалювалось і який учасником відкритого виконавчого провадження не являвся, а також заявила нові вимоги до боржника, які пов"язані вже з прострочкою виконання самого судового рішення, отже предметом розглянутого спору взагалі не являлися.

Розглянувши зазначену заяву по суті, уваги на те, що поставлені в ній питання до порядку та способу виконання рішення суду у розумінні ст. 373 ЦПК України не відносяться, суд не звернув.

По суті ж поставлені у заяві ОСОБА_4 вимоги до іншої , ніж боржник, особи та з інших, ніж розглянутих судовим рішенням, питань, являлися не зміною способу та порядку виконання існуючого рішення, а новими позовними вимогами, які суд розглянув в порядку позовного провадження, з дослідженням в якості доказів пояснень свідків, не врахувавши при цьому , що у такому провадженні підлягають розгляду лише позовні заяви, форма та зміст яких визначена ст.119 ЦПК України, а не заяви, що подані в порядку ст. 373 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що в порядку ст. 373 ЦПК України суд не може встановлювати новий спосіб захисту порушеного права стягувача у виконавчому провадженні, постановлена по справі ухвала підлягає скасуванню, як така, що не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, а заява ОСОБА_4 про зміну порядку та способу виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 грошової суми - залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Олександрівського районного суду Донецької області від 20 лютого 2015 року по даній справі скасувати та постановити нову, якою заяву ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання рішення Олександрівського районного суду Донецької області від 01 листопада 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: