Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015 Справа №607/4273/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради про визначення частки в праві спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися в суд із позовом до Тернопільської міської ради про визначення, що частка ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, в праві спільної сумісної власності на квартиру № 24, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, становила 1/4.

В обґрунтування вимог вказує, що їх померлому батьку належала на праві спільної сумісної власності частка квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину. Звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у спірній квартирі, отримала відмову, у зв'язку із тим, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності не визначена. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити.

Позивачі у судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце їх було повідомлено належним чином. Попередньо подали до суду заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явилася, хоча про час та місце її було повідомлено належним чином. Попередньо подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Судом встановлено, що чоловіком позивача ОСОБА_1 та батьком позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є ОСОБА_4, що визнається сторонами спору.

З свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1996 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) від 2.09.1996 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації, встановлено, що квартира № 24, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 та ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 03.05.2014 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 670.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно за законом, у тому числі, на належну йому частку у праві спільної сумісної власності на квартиру № 24, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1, яка є спадкоємцем першої черги за законом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину, звернувшись у Першу Тернопільську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за законом.

Дочки померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали заяви про відмову від прийняття спадщини.

Однак, постановою Першої Тернопільської державної нотаріальної контори за № 3923/02-31 від 24 грудня 2014 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з тим, що не визначена частка спадкодавця у праві спільної сумісної власності.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 370 ЦК у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, або рішенням суду.

В силу вимог ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу у натурі.

Відповідно до роз'яснень викладених у п. 3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 та у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

Спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку не має.

Позивач звернулася у нотконтору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру. Однак, їй було відмовлено у зв'язку з тим, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності не визначена.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити та визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру № 24, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становила 1/4.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 212, 215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 357, 1226 Цивільного кодексу України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Тернопільської міської ради про визначення частки в праві спільної сумісної власності - задовольнити.

Визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру № 24, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1, становила 1/4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька