АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1715/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Янчук Т.О.,

суддів: Варвус Ю.Д., Кізюн О.Ю.,

при секретарі: Дубовій М.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача служба у справах дітей виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2, звертаючись в суд із зазначеним позовом вказувала, що вона є власницею житлового будинку АДРЕСА_1. Крім неї у вказаному житловому будинку зареєстровані і ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4. На момент подачі позову відповідачі не проживають в належному позивачу житловому приміщенні без поважних причин більше року, особисті речі та майно відповідачів у будинку відсутні. Позивачем сплачуються кошти за житлово-комунальні послуги за всіх зареєстрованих осіб. Вище перелічені обставини суттєво порушують законні права та інтереси ОСОБА_2, в зв'язку з чим просила визнати відповідачів такими, що втратили право на користування зазначеним житловим будинком.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1. Вирішено питання щодо судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та постановити нове, яким позов залишити без задоволення, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судом не застосований закон, який підлягає застосуванню, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають _______________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Демінська А.А. Категорія: 46

Доповідач: Янчук Т.О.

обставинам справи. Оскаржуваним рішенням грубо порушено права апелянта та права неповнолітніх дітей, які зареєстровані в будинку та за якими зберігається право на житлове приміщення до повноліття незалежно від тривалості не проживання в спірному будинку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачі були зареєстровані позивачкою в житловому будинку, який належить їй на праві власності. З 2007 року відповідачка разом з неповнолітніми дітьми не проживає в спірному будинку. Суд дійшов до висновку, що відповідачка разом з неповнолітніми дітьми більше року не проживають в спірному будинку без поважної причини, тому задовольнив позовні вимоги та визнав відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник позивачки в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив скаргу відхилити.

Представник служби у справах дітей Хмельницької міської ради в судове засідання не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши доповідача, доводи представників відповідача та позивачки, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будинок належить позивачу на праві приватної власності, а відповідачка зареєстрована позивачкою, як член її сім'ї, більше року не проживає в спірному будинку без поважної причини.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду.

Встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за від 07.03.1999 року (а.с.6) та договору дарування від 02.10.2006 року (а.с.7-9) є власницею спірного жилого приміщення, відповідачка, племінниця ОСОБА_2, була зареєстрована разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 31 травня 2007 року, а малолітній син відповідачки ОСОБА_4 - з 21.07.2007 року в житловому будинку АДРЕСА_1, позивачкою в якості члена сім'ї власника будинку.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Із матеріалів справи, а саме позовної заяви позивачки, акту про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації від 05.09.2015 року, пояснень представника позивачки в судовому засіданні, пояснень відповідачки в судовому засіданні, вбачається, що ОСОБА_1 разом зі своїми неповнолітніми дітьми не проживає в спірному будинку з 2007 року відповідачка самостійно вирішила не проживати в даному будинку, будь-яких перешкод у проживанні в спірному будинку їй ніхто не чинив, з вимогами про її вселення до житлового будинку АДРЕСА_1 вона не зверталась. Участі в оплаті витрат на комунальні послуги не приймає, спірним будинком взагалі не цікавилась, за таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку щодо відсутності поважних причин не проживання відповідачки в спірному будинку більше одного року та задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо зберігання за неповнолітніми дітьми ОСОБА_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування спірним житловим приміщенням до їх повноліття, являються безпідставними та не впливають на правові висновку суду, норми ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.2 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.27 Конвенції ООН про права дитини до спірних правовідносин не підлягають застосуванню.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів в їх сукупності, керуючись законом.

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук