Справа № 492/2128/14-ц
АРЦИЗЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2015 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі: судді Борисової С.П., при секретарі Каширній О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права на спадщину за законом та права власності на земельну ділянку,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Виноградівської сільської ради Арцизького району, в якій просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті його дружини ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1., у вигляді земельної ділянки площею 3,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області, відповідно до державного акту про право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, що виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі розпорядження Арцизької районної державної адміністрації Одеської області від 06.08.2004 р. № 364. При цьому позивач посилається на те, що власником зазначеної земельної ділянки був ОСОБА_3, який помер 12.03.2012 р. Спадкоємицею майна, яке залишилось після його смерті була його донька ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 17.12.2012 р. та зареєстрованого в реєстрі за № 2483. За життя його дружина ОСОБА_2 не встигла належним чином оформити та отримати державний акт про право приватної власності на вказану отриману нею у спадок земельну ділянку та ІНФОРМАЦІЯ_1. померла. Позивач зазначає, що спадкоємців у його дружини, крім нього, немає, та він подав у встановлені законом строки заяву про прийняття спадщини до Тарутинської районної державної нотаріальної контори після її смерті. Однак, державним нотаріусом йому було рекомендовано вирішити питання про визнання права власності на спадкове майно у вигляді зазначеної земельної ділянки у судовому порядку, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовну заяву підтримала, просила задовольнити її у повному обсязі та пояснила суду, що ОСОБА_2 є дружиною позивача ОСОБА_1 Після смерті батька ОСОБА_2, який є власником земельної ділянки площею 3,59 га, його донька ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті батька, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформила державний акт на своє ім'я.

Представник Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області Бочевар М.Г. в судовому засіданні позов визнала, проти позову не заперечувала та пояснила суду, що позивач ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 Земельна ділянка площею 3,59 га знаходиться на території Виноградівської сільської ради та належить ОСОБА_3 - батьку ОСОБА_2, яка прийняла спадщину після смерті батька та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, але державний акт на земельну ділянку не отримала.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що визнання позову представником відповідача суперечить закону, та позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 7) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, яка відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 6) є дружиною позивача ОСОБА_1

Згідно з копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого Арцизькою районною державною адміністрацією Одеської області 21.08.2004 року, ОСОБА_3 належала земельна ділянка площею 3,59 га, яка розташована на території Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області (а.с. 9). Спадкоємицею зазначеної земельної ділянки, яка залишилась після смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 була його донька ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 17.12.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2483 (а.с. 8), яке є підставою для отримання спадкоємицею державного акту на право приватної власності на землю.

Як вбачається з повідомлення завідувача Тарутинської районної державної нотаріальної контори Одеської області Давидової Н.Г. від 19.11.2013 року № 1461/02-14, повідомлення завідувача Арцизької районної державної нотаріальної контори Одеської області Панашенка І.П. від 20.12.2014 року № 877/01-16, на звернення ОСОБА_1 щодо спадкування земельної ділянки площею 3,59 га, власником якої був ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено, що спадкоємцем майна, яке залишилось після його смерті була його донька ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Арцизькою державною нотаріальною конторою від 17.12.2012 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2483, яке було підставою для отримання спадкоємицею державного акту на право власності на земельну ділянку, ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, але не переоформила державний акт на своє ім'я. Після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 заведена спадкова справа № 233-2013 станом на 20.12.2014 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось. До нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 10, 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що померла ОСОБА_2 не набула права власності на вказану земельну ділянку, що залишилася після смерті ОСОБА_3, у зв'язку з чим вона не може передавати її у спадщину іншим особам.

Так, відповідно до копії державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 21.08.2004 р. ОСОБА_3 передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської сільської ради (а.с. 9).

Із свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2012 р., що видане державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області, вбачається, що спадкоємцем ОСОБА_3, померлого 12.03.2012 р., є його донька ОСОБА_2 (що померла ІНФОРМАЦІЯ_1.). Спадкове майно, на яке видане це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 3,59 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Виноградівської сільської ради, та що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1 від 21.08.2004 р. (а.с. 8).

Тобто із вказаних документів вбачається, що з моменту отримання свідоцтва про право на спадщину за законом (з 17.12.2012 р.) дружина позивача (спадкодавець) ОСОБА_2 не зареєструвала право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, та не оформила державний акт про право власності на землю на своє ім'я.

Таким чином із вказаних матеріалів справи випливає, що ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, отримавши при цьому свідоцтво про право на спадщину за законом, за життя державний акт про право приватної власності на земельну ділянку, на яку позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування, не оформляла, відповідно він і не реєструвався у встановленому порядку на ім'я ОСОБА_2, крім того, право власності ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку також не було зареєстровано у встановленому порядку.

Судом не можуть бути прийняті до уваги посилання позивача на те, що померла ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, що, власне, підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, оскільки чинним законодавством для виникнення права власності на нерухомість, у тому числі і на земельну ділянку, цього недостатньо.

Так, відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього права.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що посвідчують право на земельну ділянку, а також порядку поділу та об'єднання земельних ділянок» від 05.03.2009 р. №1066-VI (далі - Закон №1066-VI), який набув чинності з 02.05.2009 р., були внесенні зміни до деяких законодавчих актів, у тому числі і у ст. ст. 125, 126 ЗК України, які передбачають час, з якого виникають права на земельну ділянку та документи, що посвідчують права на земельну ділянку.

Так, ст. 125 ЗК України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Стаття 126 ЗК України у редакції із змінами, що внесені Законом України від 07.07.2011 р. N 3613-VI, визначає, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який в свою чергу визначає, що обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 4 Закону).

Документом, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, є свідоцтво про право власності на нерухоме майно (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції, яка діяла на час отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину).

Однак, позивач на підтвердження наявності права власності на спірну земельну ділянку у спадкодавця ОСОБА_2, не надав передбачених зазначеним законодавством правовстановлюючих документів. Крім того, позивач також не довів той факт, що спадкодавець ОСОБА_2 зареєструвала у встановленому порядку своє право власності на нерухоме майно (земельну ділянку).

Отже із зазначеного можна зробити висновок, що ОСОБА_2, прийнявши спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, не виконала покладений на неї ст. 1299 ЦК України обов'язок, а саме не зареєструвала право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, а також в порушення вимог ст. ст. 125, 126 ЗК України не отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_2 покладеного на неї ст. 1299 ЦК України обов'язку, в силу ч. 2 ст. 1299 ЦК України, ст. ст. 125, 126 ЗК України, у неї не виникло право власності на земельну ділянку, яку вона прийняла після смерті ОСОБА_3, та на яку позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

Отже, аналіз правових норм, що регулюють спірні правовідносини, а також оцінка наявних у справі доказів, дає підстави суду зробити однозначний висновок про те, що у спадкодавця ОСОБА_2 на момент її смерті не існувало права власності на земельну ділянку, на яку позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування.

Відповідно ж до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Із зазначеної норми випливає, що права, які не належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини, не входять до складу спадщини.

Тому, враховуючи, що у спадкодавця ОСОБА_2 не виникло право власності на зазначену земельну ділянку, то відповідно до положень вищезазначеної ст. 1218 ЦК України це право власності на цю ділянку не може входити до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, оскільки воно не існувало на момент відкриття спадщини.

Крім того, Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Таким чином, враховуючи, що на момент відкриття спадщини у спадкодавця ОСОБА_2 не існувало права власності на земельну ділянку, а також те, що позивачем не було підтверджено таке право ОСОБА_2 відповідними доказами, а свідоцтво про право на спадщину не може бути прийняте судом до уваги з наведених підстав, то до позивача ОСОБА_1 це право не може перейти в порядку спадкування, у зв'язку з цим його позовна заява не може бути задоволена.

Отже, досліджені у справі докази та їх належна оцінка вказують на відсутність підстав для задоволення позовної заяви ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки, що залишилося після смерті його дружини ОСОБА_2, померлої 12.03.2013р.

На підставі ст. ст. 1266 - 1270, 1297 ЦК України,

керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 209, 212, 214 - 215, 224 - 226 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Виноградівської сільської ради Арцизького району Одеської області про визнання права на спадщину за законом та права власності на земельну ділянку, відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Арцизький районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

СУДДЯ

Арцизького районного суду С.П. Борисова