Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Романа О. А. ,

при секретарі - Коваленко М. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання договору та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

07.10.2014 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якій він просить:

-«Розірвати договір №00011 від 23.08.2011 р. на виконання стадії дизайнерського проекту, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 (04208, АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: 04128, АДРЕСА_2) 25820,00 (двадцять п'ять тисяч вісімсот двадцять) гривень оплачених коштів.» (а.с.2-3)

Свої вимоги мотивує тим, що 23.08.2011 року між ним та відповідачем було укладено Договір №00011 на виконання стадії дизайнерського проекту (далі - Договір).

У виконання умов Договору, він сплатив відповідачу кошти в сумі 2 000,00 дол.США, але останній роботу не виконав, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просить його задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_4 позов не визнав, мотивуючи тим, що позивач не надавав ОСОБА_2 технічне завдання, як передбачено умовами Договору, а також кошти, в тому числі передплату, не сплатив, а тому позивач до виконання умов Договору не приступив.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, лише в частині розірвання Договору, в іншій частині, позов задоволенню не підлягає.

Такого висновку суд дійшов на підставі ст.611 ч.1 п.1 ЦК України, яка передбачає, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Так, як вбачається з Договору №00011 на виконання стадії дизайнерського проекту від 23.08.2011 року (а.с.4-5), роботи по даному Договору починаються з моменту його підписання та сплати 50% вартості робіт.(пункт 2.1.)

Згідно з пунктом 3.1. Договору, ОСОБА_1 зобов»язався надати ОСОБА_2, в тому числі, технічне завдання щодо виконання робіт та своєчасно здійснювати оплату робіт на умовах та в термін, визначений цим Договором.

Згідно з пунктом 4.2. Договору, загальна вартість робіт по Договору складає 16 000,00 грн., що є еквівалентом 2 000,00 дол.США.

Згідно з пунктом 4.3. Договору, перед початком робіт, ОСОБА_1 зобов»язався сплатити передплату в сумі 8 000,00 грн..

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача та не заперечував і позивач, технічне завдання щодо виконання робіт, ОСОБА_1 відповідачу не надавав.

Письмові докази, які свідчать про отримання відповідачем коштів від позивача, в матеріалах справи відсутні.

Представник же відповідача, про отримання ОСОБА_2 коштів від ОСОБА_1, заперечує.

Суд звертає увагу, що згідно зі ст.1051 ч.2 ЦК України, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов, в частині розірвання договору, підлягає задоволенню, оскільки умови Договору не виконані.

Наряду з цим, вимога про стягнення коштів, задоволенню не підлягає за відсутністю доказів про отримання позивачем коштів від відповідача.

З урахуванням зроблених висновків, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, сплачений судовий збір за звернення до суду з позовом про розірвання договору, в сумі 243,60 грн., що становить 0,2 розміри мінімальної заробітної плати.

Такого висновку суд дійшов на підставі вимог ст.88ч.1 ЦПК України, яка передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частин позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, з урахуванням вимог ст.4 ч.2 п.1 п.п.2 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що за звернення до суду з позовною заявою немайнового характеру сплачується судовий збір - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з квитанції №62 від 02.10.2014 року, за звернення до суду сплачено судовий збір в сумі 501,80 грн..(а.с.1).

На підставі викладеного,

-ст.611 ЦК України,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Позов, в частині викзнання Договору №00011 на виконання стадії дизайнерського проекту від 23 серпня 2011 року, ЗАДОВОЛЬНИТИ.

Договор №00011 на виконання стадії дизайнерського проекту від 23 серпня 2011 року, укладений між ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2), РОЗІРВАТИ.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) кошти в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. у вигляді сплаченого судового збору за звернення до суду.

В іншій частині, в задоволенні позову ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман