Справа № 186/573/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2015 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С. С.

при секретарі Кравченко А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником житлового приміщення, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. З нею у квартирі прописаний її чоловік, відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач переїхав проживати за іншою адресою більше року тому, не має змоги і не бажає добровільно знятися з реєстрації.

Відповідач не проживає з нею з лютого 2014 року, не допомагає вести господарство, а його реєстрація в квартирі не дозволяє їй отримувати субсидії по сплаті комунальних послуг, розпоряджатись нею на власний розсуд та значно обмежує її законні права.

У квартирі майна відповідача не мається, комунальні послуги по утриманню квартири вона сплачує самостійно за себе та відповідача, оскільки лічильники газу та води відсутні. Участі по утриманню квартири ОСОБА_2 не приймає та нею не користується, добровільно знятися з реєстрації не бажає і таким чином перешкоджає користуватися та розпоряджатися приватним майном, що причиною її звернення до суду з даною позовною заявою.

Просить суд позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування квартирою АДРЕСА_1, зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з реєстраційного обліку за адресою, АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відстуності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Копією договору купівлі-продажу квартири від 30 квітня 2010 року підтверджується, що ОСОБА_4 придбала у ОСОБА_5 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 30 квітня 2010 року за № 8502868, договір купівлі-продажу квартири укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, внесений до Державного реєстру правочинів за № 3923524.

Згідно копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №26191009 від 21 травня 2010 року, ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до акту № 153 від 16 квітня 2015 року, виданого Приватним підприємством "Комунальщик-3", ОСОБА_2 дійсно прописаний, але не проживає у АДРЕСА_1, з лютого 2014 року.

Відповідно до виписки з фінансово-облікового рахунку, у спірній квартирі за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані: ОСОБА_1 з 14 червня 2010 року, як наймач, ОСОБА_2 з 24 червня 2010 року, як чоловік наймача, ОСОБА_6 з 14 червня 2010 року, як донька наймача, ОСОБА_7 з 06 жовтня 2010 року, як син наймача.

Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння чи користування. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню, та відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Відповідно до ст.ст. 3, 15 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку, то в цій частині позову слід відмовити, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється у відповідність до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання" на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним позбавити відповідача ОСОБА_2 права користування квартирою АДРЕСА_1, та на підставі ст.ст.80, 88 ЦПК України, стягнути з нього на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст.ст.10, 212, 214-215 ЦПК України, 16, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, права користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. С. Кривошея