Справа № 216/7980/14-ц
провадження №2/216/545/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді - Бондарєвої О.І.

при секретарі - Городнічевій Т.О.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залу суду, в місті Кривому Розі, цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про розподіл майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 (далі - Позивач) звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою, під час розгляду справи просила залишити решту позовних вимог без розгляду, і остаточно просила суд визнати спірний транспортний засіб - спільною сумісною власністю подружжя, виділивши у власність кожного із подружжя по 1/2 частині автомобіля, в обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 30.03.2007 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (Відповідач).

Рішенням Центрально-Міського райсуду міста Кривого Рогу від 12.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

Під час шлюбу, 11.04.2007 року за кошти сімейного бюджету ними був придбаний автомобіль тип легковий седан-В, марки «ДЕУ СЕНС Т13110», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, колір зелений металик, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, ринкова вартість якого на дату оцінки, згідно експертного висновку від 13.01.2015 року, становить 48 940,32 грн.

Оскільки Відповідач не бажає розподілити спільне майно у добровільному порядку, вона змушена звернутись до суду.

Під час розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 наполягала на задоволенні уточнених вимог.

Відповідач та його представник ОСОБА_3, кожен окремо, у судовому засіданні не заперечували щодо визнання вищезазначеного транспортного засобу спільним майном подружжя, а у задоволенні решти вимог позову про виділ кожному з подружжя по 1/2 частині спірного автомобіля, просили суд Позивачу, - відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові матеріали справи, у їх сукупності, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Так, з 30.03.2007 року сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис №172 від 30.03.2007 року (а.с.7).

Згідно рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу від 12.12.2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.65-66).

У період подружнього життя, частково за кошти сімейного бюджету, що підтверджується квитанцією №35 від 11.04.2007 року (а.с.15), та у кредит, оформлений на ім'я Відповідача, що убачається з Кредитного договору №3619-010/07Р від 12.04.2007 року(а.с.9-11), сторонами у справі було придбано автомобіль тип легковий седан-В, марки «ДЕУ СЕНС Т13110», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, , ідентифікаційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до приписів частини 1 статті 61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Частина 3 цієї норми визначає, що, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші…, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Зазначені норми встановлюють, що дружина та чоловік, незалежно від припинення шлюбу мають рівні права і обов'язки щодо спільно нажитого майна, оскільки розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов'язань за кредитом.

У відповідності до п.п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело та час його придбання. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч.4.ст.65).

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Оскільки спірний автомобіль було придбано під час шлюбу, він є спільною сумісною власністю подружжя, тому вимоги Позивача щодо визнання його об'єктом спільної сумісної власністю подружжя, є доведеними, і частки кожного з подружжя, є рівними.

Однак, у задоволенні вимог про виділення у власність подружжя по ? частині спірного транспортного засобу, слід відмовити, оскільки автомобіль є неподільною річчю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60-61, 65, 69-70, Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 11, 15, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Визнати, що транспортний засіб - автомобіль тип легковий седан-В, марки «ДЕУ СЕНС Т13110», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, є спільною сумісною власністю ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Визнати частки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у спільній сумісній власності рівними, - по 1/2 частині кожному.

У задоволенні решти вимог уточненого позову, Позивачу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: О.І.Бондарєва