Справа №464/3007/15-ц
пр № 2-з/464/43/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

17.04.2015 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Дзюба І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просить поділити спільне майно подружжя, залишивши у власності відповідача: телевізор марки «LG», 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; а позивачу виділити у власність: телевізор марки «SONY» та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

Одночасно позивач подала до суду заяву, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все нерухоме та рухоме майно, яке належить відповідачу ОСОБА_2 на праві власності.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову, повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обгрунтуванням його необхідності, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадження кого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України, позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, належні відповідачу. Одночасно вид забезпечення позову має бути співмірним із позовними вимогами.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору між сторонами являються: телевізори марки «LG» та марки «SONY», квартира АДРЕСА_1 та квартира АДРЕСА_2.

Виходячи з принципу змагальності сторін, обовязок доведення лежить на тій стороні, яка заявила відповідне клопотання. Однак, позивачем не надано суду доказів співмірності вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт, предмету спору, також не конкретизовано вимоги заяви в частині накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно відповідача, зокрема, не зазначено на яке саме майно позивач просить накласти арешт, його місцезнаходження, не надано даних, які підтверджують наявність у відповідача відповідного майна та відомостей про право власності на таке майно.

Враховуючи обставини справи, зазначені у позовній заяві, предмет та ціну позову, а також характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову лише в частині накладення арешту на нерухоме майно (квартири), які належить відповідачу на праві власності, та щодо яких вирішується питання про їх поділ між подружжям, оскільки невжиття зазначеного заходу може утруднити в подальшому виконання відповідного рішення суду.

Керуючись ст.ст.151-153, 197 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

заяву задоволити частково.

Накласти арешт на майно, що перебуває у власності ОСОБА_2 (ІПН - НОМЕР_1, паспорт серії КА № 746017 виданий 03.02.1998р. Галицьким РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області), а саме: квартиру АДРЕСА_1 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19568633 від 17.07.2008р.) та квартиру АДРЕСА_2 (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19579191 від 18.07.2008р.).

В решті заявлених у клопотанні вимог відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення до виконання один рік.

Копію ухвали для виконання направити Сихівському відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції та для відома ОСОБА_2

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Головуючий: