АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/7278/15 Головуючий 1 інст. Губська Я.В.
Справа № 640/4187/15-ц Доповідач Кружиліна О.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Харків

Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кружиліної О.А.,

суддів Кіся П.В.,Макарова Г.О.

за участю секретаря Сементовської О.М

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 вересня 2015 року

за позовом заступника прокурора Київського району м.Харкова в інтересах Харківської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_1 про заборону експлуатації приміщень, -

в с т а н о в и в:

05 березня 2015 року заступник прокурора Київського району м.Харкова в інтересах Харківської міської ради, Державної архітектурно-будівельної інспекції України звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив заборонити експлуатацію нежитлових приміщень № 5-:-31 загальною площею 530,7 кв.м. та № 1 загальною площею 169,9 кв.м. в літ. «Л-1» та нежитлові будівлі літ. «П-1» загальною площею 251,7 кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, вул.М.Бажанова, 21/23, які зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012 року, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (далі ПН ХМНО) ОСОБА_2 за №№ 2350, 2346, 2354, 2342 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 13.07.2012 року шляхом заборони використання вказаного обєкту за функціональним призначенням, в тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником,, так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів до введення обєкту в експлуатацію в установленому законом порядку.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.06.2006 ОСОБА_3 на праві власності належала нежитлова будівля літ. «Л-1», загальною площею 715,9 кв.м. по вул. Маршала Бажанова, 21/23, у м. Харкові.

У процесі користування будівлею ОСОБА_3 здійснив її реконструкцію, внаслідок якої утворились приміщення № 5-:-31, загальною площею 530,7 кв. м та № 1, загальною площею 169,9 кв.м. в літ. «Л-1» та нежитлова будівля літ. «П-1», загальною площею 251,7 кв.м.

При цьому, вищевказане будівництво та реконструкція проведена на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети органом місцевого самоврядування та без належним чином погодженого проекту та дозволу на початок будівельних робіт.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 року по справі №2018/5577/12 визнано за ОСОБА_3 право власності на вищевказані самочинно реконструйовані нежитлові приміщення та будівлю.

Однак, рішенням Апеляційного суду Харківської області від 12.07.2012 року рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 року по справі 2018/5577/12 скасовано за апеляційною скаргою прокуратури Київського району м. Харкова.

Як встановлено судом апеляційної інстанції у вищенаведеному судовому рішенні порядок набуття права власності на самочинне будівництво, передбачений статтею 376 ЦК України, яка встановлює, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Приписами частин 3, 5 статті 376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

З вказаної правової норми вбачається, що право власності на самочинне будівництво може бути визнано за умови відведення для цієї мети в установленому земельну ділянку, розташовану під збудованим нерухомим об'єктом, такого цільового призначення, яке передбачає можливість будівництва на ній відповідного об'єкту; а також за умови відсутності заперечень з боку власника земельної ділянки та відсутності порушення в результаті самочинної забудови прав інших осіб.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання будь-якими особами містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки, містобудівного обґрунтування, розроблення проектної документації, отримання дозволів на виконання підготовчих та будівельних робіт.

Данні обставини свідчать, що ОСОБА_3 здійснив реконструкцію нежитлових приміщень та будівництво нової будівлі, але дані об'єкти не були прийняті до експлуатації.

При цьому, достовірно знаючи про наявність на розгляді у суді апеляційної інстанції апеляційної скарги прокуратури району на рішення Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2012 по справі № 2018/5577/12, у день проголошення судом апеляційної інстанції судового рішення про скасування рішення попередньої інстанції - 12.07.2012 року ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012 року, посвідчених ПН ХМНО ОСОБА_2 за №№ 2350, 2346, 2354, 2342, ОСОБА_3 здійснив відчуження вказаних нежитлових приміщень ОСОБА_1.

Відповідно до інформації Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області інформація щодо наявності права на виконання будівельних робіт та прийняття в експлуатацію у встановленому законом порядку об'єкта за адресою: м. Харків, вул. Маршала Бажанова, 21/23, у м.Харкові відсутня. В Єдиному реєстрі отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об'єкта до експлуатації та виданих сертифікатів Державної архітектурно-будівельної інспекції України відсутні дані стосовно об'єктів по вказаній адресі.

Правовідносини у сфері архітектури, містобудування та забудови території, особливості щодо створення, реконструкції, реставрації об'єктів містобудування, та прийняття об'єктів в експлуатацію з метою подальшої експлуатації (користування) регулюються спеціальними нормами законодавства.

На момент закінчення реконструкції ОСОБА_3 нежитлових приміщень та на час звернення до суду з позовом діє Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011, відповідно до якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Таким чином, факт завершення будівельних робіт, тобто визнання стану об'єкту як закінченого будівництвом може встановлюватися тільки Інспекцією виключно в ході проходження встановленої законодавством процедури прийняття об'єкту в експлуатацію.

Отже, відповідно до статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, що належать до І-ІІІ категорій складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Таким чином, нормами діючого законодавства передбачено обов'язковість прийняття закінчених будівництвом об'єктів до експлуатації.

Архітектурно-будівельна інспекція є єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації. Прийняття в експлуатацію об'єктів проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації або на підставі акту готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі Інспекцією сертифіката.

Факт завершення будівельних робіт, тобто визнання стану об'єкту як закінченого будівництвом може встановлюватися тільки Інспекцією виключно з ході проходження встановленої законодавством процедури прийняття об'єкту в експлуатацію.

Враховуючи те, що об'єкт будівництва, що розташований за адресою: м.Харків, вул. Маршала Бажанова, 21/23, не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку, використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить закону.

Земельна ділянка, на якій знаходиться самочинна збудована будівля, відповідачу у власність Харківською міською радою не надавалась.

Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 01 вересня 2015 року позовні вимог заступника прокурора Київського району м.Харкова задоволено.

Заборонено експлуатацію нежитлових приміщень № 5-:-31 загальною площею 530,7 кв.м. та № 1 загальною площею 169,9 кв.м. в літ. «Л-1» та нежитлові будівлі літ. «П-1» загальною площею 251,7 кв.м., розташованих за адресою: м.Харків, вул.М.Бажанова, 21/23, які зареєстровані за ОСОБА_1 на підставі договорів купівлі-продажу від 12.07.2012 року, посвідчених приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_2 за №№ 2350, 2346, 2354, 2342 та зареєстровано право власності за ОСОБА_1 13.07.2012 року шляхом заборони використання вказаного обєкту за функціональним призначенням, в тому числі у підприємницькій або іншій господарській діяльності як самостійно власником,, так і іншими особами на підставі господарських та цивільно-правових договорів до введення обєкту в експлуатацію в установленому законом порядку.

Стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у сумі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на необєктивність та незаконність рішення суду, неповне дослідження обставин справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги заступника прокурора Київського району м.Харкова, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень статей 2, 4, 5, 7, 319, 331, 376 ЦК України, статей 7, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», статті 5 Закону України «Про основи містобудування» та тих обставин, що обєкт будівництва, що розташований за адресою: м.Харків, вул.М.Бажанова, 21/23, не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку, а використання даного обєкту у підприємницькій діяльності як самостійно, так і передачі в найм або іншим третім особам до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить статті 5 Закону України «Про основи містобудування» та порушує права зацікавлених осіб. Суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог та заборону експлуатації спірних нежитлових приміщень до введення обєкту в експлуатацію у встановленому законодавством порядку.

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Харкова від 01 вересня 2015 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.А. Кружиліна

Судді П.В. Кісь

ОСОБА_5