У х в а л а іменем україни 11 листопада 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Червинської М.Є., суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М., Писаної Т.О., Юровської Г.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «Трубник», Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання дій протизаконними, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Садівничого товариства «Трубник», Новомосковської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання дій протизаконними. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті його батька ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належну йому на підставі державного акта серії НОМЕР_1 від 31 березня 1997 року земельну ділянку площею 0,050 га. Прийнявши спадщину після смерті батька, позивач почав використовувати земельну ділянку за призначенням. Однак у липні 2010 року від голови правління СТ «Трубник» йому стало відомо, що земельна ділянка, яка належала його батькові, тепер належить ОСОБА_2, яка пред'явила йому державний акт на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданий 01 квітня 2010 року, у зв'язку з чим він не може оформити право власності на себе. Вважав, що при видачі довідки головою СТ «Трубник» було грубо порушено норми земельного законодавства та принципи непорушності приватної власності. Крім того, на підставі незаконних документів Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, не перевіривши достовірності наданих їм даних, порушила його права як власника земельної ділянки, прийнявши рішення про видачу державного акта ОСОБА_2 Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати незаконними дії СТ «Трубник» щодо передачі ОСОБА_2 у користування земельної ділянки площею 0,050 га, яка розташована на території СТ «Трубник» Піщанської сільської ради Новомосковського району; визнати недійсним рішення голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області від 12 березня 2009 року № 351-р-09 про безоплатну передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0500 га; визнати недійсним державний акт серії НОМЕР_2, зареєстрований за № 01-10-126-00751 від 01 квітня 2010 року, на право власності на земельну ділянку, СТ «Трубник», НОМЕР_3 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданий Новомосковською райдержадміністрацією Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_2 Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року, позов задоволено частково. Визнано недійсним розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровськї області від 12 березня 2009 року № 351-р-09 про безоплатну передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,0500 га, розташованої СТ «Трубник», НОМЕР_3 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Визнано недійсним державний акт серії НОМЕР_2, зареєстрований за № 01-10-126-00751 від 01 квітня 2010 року, на право власності на земельну ділянку СТ «Трубник», НОМЕР_3 Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, виданий Новомосковською райдержадміністрацією Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат. У іншій частині позовних вимог відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що при видачі ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку були порушені вимоги ст. ст. 116, 148 ЗК України, а тому є підстави для визнання недійсним розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації Дніпропетровської області про безоплатну передачу ОСОБА_2 у приватну власність зазначеної земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку. Проте таких висновків суди дійшли із порушенням вимог процесуального закону. Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Як вбачається зі змісту ст. ст. 33, 36, 119 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st119/>, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 33 ЦПК України.

Якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 <nau://ukr/1618-15|st33/> ЦПК <nau://ukr/1618-15/>).

Проте, ухвалюючи рішення про визнання недійсним розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації про безоплатну передачу ОСОБА_2 у приватну власність зазначеної земельної ділянки та державного акта на право власності на земельну ділянку, тим самим позбавляючи права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, суд першої інстанції не звернув увагу, що рішення суду не має зобов'язальної сили для третіх осіб. У свою чергу фактичні обставини спору та характер спірних правовідносин дають підстави вважати, що у справі про визнання недійсним державного акта та розпорядження голови на право власності на земельну ділянку, стороною якого є ОСОБА_2, остання має бути залучена до розгляду справи як відповідач. Переглядаючи рішення суду першої інстанції та залишаючи його без змін, апеляційний суд на зазначені порушення норм права уваги не звернув. Враховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами належним чином не встановлені, судами порушено норми матеріального та процесуального права, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково. Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2015 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: В.М. Коротун Л.М. Мазур Т.О. Писана Г.В. Юровська