Номер провадження: 22-ц/785/6429/15
Головуючий у першій інстанції Леонова О.С.
Доповідач Ступаков О. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Ступакова О.А. суддів: Варикаші О.Д., Станкевича В.А.

при секретарі - Желєзнові В.В.

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2015 року,

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в період з 16.02.1990 року до 27.08.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають спільного сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.08.2012 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_5 в сумі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Окрім витрат на утримання дитини ОСОБА_2 несе ще додаткові витрати, пов'язані з лікуванням та розвитком здібностей дитини. З часу, коли було присуджено стягнення з відповідача аліментів, тобто з вересня 2012 року, вона витратила на лікування та на розвиток здібностей дитини наступні суми грошей: 10 476,64 грн. за обстеження здоров'я сина та його лікування; 1 219 грн. за навчання англійської мови в ТОВ «Лондонські курси англійської мови»; 1 415,42 грн. за отримання сертифікату по здачі екзамену по німецькій мові; 3 219,20 грн. за навчання на підготовчих курсах в Одеському національному політехнічному університеті протягом 2-х семестрів; 719 грн. за навчання на підготовчих курсах в Одеському національному університеті ім. І.І. Мечникова; 530 грн. за навчання у музичній школі в період з січня 2013 року по квітень 2013 року; 188 грн. за пробне зовнішнє тестування (ЗНО); 558,17 грн. - за придбання підручників з різних предметів для навчання в загальноосвітній школі та в школі з вивчання іноземних мов; 842,63 грн. за придбання канцелярських товарів та учбових приладів; 8 740,50 грн. за навчання в комп'ютерній академії «ШАГ»; 15 981,98 грн. за придбання комп'ютерної техніки та комунікативних приладів; 5 860,70 грн. за придбання спортивного інвентарю та спортивного одягу; 14 030 грн. за навчання в секції бойового мистецтва «Бушинкан» в 2013-2014 рр.; 8 518 грн. за придбання одягу та взуття.

Додаткові витрати на сина за період з лютого 2013 року по теперішній час склали 72 298 грн. Враховуючи права та обов'язки батьків та їх рівність, позивач вважала, що з відповідача підлягає стягненню 1/2 частина всіх додаткових витрат, понесених на лікування та розвиток здібностей дитини, яка складає 36 149 грн.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2015 року, позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у сумі 20 655,88 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача судовий сбір у дохід держави у сумі 206,55 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду представник відповідача подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду в зв'язку з тим, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, сторони, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції посилався на те, що згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Статтею 185 СК України встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З копії трудової книжки ОСОБА_3 вбачається, що 12.04.2013 року його було звільнено з посади директора ТОВ «Агролінія» та на час розгляду справи він не працевлаштований на іншому робочому місці.

У судовому засіданні 10.04.2015 року ОСОБА_3 визнав, що він є одним з трьох співзасновників ПП міні пекарня «Ромашка», однак фактично дане підприємство не здійснює діяльність та отриманий доход підприємства повністю йде на виплату заробітної плати охоронців пекарні.

Як вбачається з копії податкової декларації ПП міні пекарні «Ромашка» за 2014 рік, загальна сума доходу за звітний період складає 61 000 грн.

Згідно копії свідоцтва про державну реєстрацію від 07.11.2002 року ОСОБА_2 є фізична особа суб'єкт підприємницької діяльності, однак відповідно до довідки від 19.02.2013 року підприємницьку діяльність не здійснює з 2011 року.

Позивачка ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила, що її дохід складається з грошових коштів, які їй надсилають в якості підтримки родичі з республіки Азербайджан та сум, які сплачують її знайому в рахунок повернення боргів за борговими розписками, а також аліментів, які сплачує відповідач. Відповідачем дані обставини не оспорені та не спростовані.

З пояснень позивачки у судовому засіданні вбачається, що син поглиблено вивчає англійську, німецьку мову та захоплюється комп'ютерною технікою, музикою і спортом - відвідує заняття та проходить відповідні курси, саме в цих напрямках він проявляє здібності. Відповідачем ці обставини не спростовані.

На доводи представника відповідача, про те, що ОСОБА_3 не може сплачувати додаткові витрати на дітей, так як є безробітний, суд першої інстанції у рішенні зазначив, що ОСОБА_3, хоча й на даний час тимчасово офіційно не працевлаштований, але є працездатною особою, хворобами, які б перешкоджали його працевлаштуванню не хворіє.

Оскільки позивач понесла додаткові витрати на сина ОСОБА_5 в сумі: 719,00 грн. (підготовчі курси ВДП в ОНУ ім. І.І. Мечникова) + 3200 грн. (підготовчі курси в Одеському національному політехнічному університеті) + 1415,42 грн. (отримання сертифікату з німецької мови) + 178 грн. (ЗНО) + 8712 грн. (навчання в «Комп'ютерній академії «ШАГ») +530 грн.(музична школа) + 1291,00 грн. (ТОВ «лондонська школа) + 533,71 грн.(підручник)+1370 грн. (лікування у стоматолога) +8490 грн.(лікування в НОУ ХАУ МЕД)+14030 грн. (заняття в клубі «Бушинкан») + 842,63 грн. (канцелярські товари та учбове приладдя)= 41311,76 грн., що підтверджено належними доказами, суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 часину зазначених витрат.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні інших позовних вимог, оскільки вони частково не є додатковими витратами на утримання дитини та частково не доведені у судовому засіданні. В апеляційній скарзі не наведено підстав для скасування рішення суду першої інстанції в зазначеній частині.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивачем не доведено того, що вона сплачує навчання дитини, заняття спортом, музикою на грошові кошти отримані від родичів, та за борговими розписками, а натомість як зазначається в апеляційній скарзі, відповідач залишив позивачу всі грошові кошти на які вона і здійснює оплату навчання сина, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції колегія вважає помилковими. Відповідачем не доведено, що він залишив позивачу грошові кошти за які позивач несе додаткові витрати на утримання дитини. Наявність у позивача грошових коштів та шляхів їх отримання (від родичів, за борговими розписками чи з інших джерел) без доведеності того, не позивач, а інші особи сплачують додаткові кошти на утримання дитини не мають правового значення. В апеляційній скарзі не доведено того, що не позивач, а інші особи сплатили додаткові витрати на утримання дитини, які задовольнив суд першої інстанції, так само не доведено, що позич не понесла зазначених витрат.

Зазначення в апеляційній скарзі, що навчання дитини на підготовчих курсах для вступу до вищих навчальних закладів, вивчення англійської німецької мови, навчання в комп'ютерній академії, музичній школі, та секції бойових мистецтв, не є особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України є помилковими, оскільки зазначені витрати в розумінні статті 185 СК України додатковими витрати на дитину зумовлені її здібностями, вони пов'язані із навчанням на підготовчих курсах для вступу до вищих навчальних закладів, вивчення англійської німецької мови, навчання в комп'ютерній академії, музичній школі, та секції бойових мистецтв та спрямовані на загальноосвітній розвиток дитини, дають більш поглиблені в порівняні з шкільною програмою знання, фізичний розвиток і спрямовані на позитивну реалізацію дитиною свого права на безоплатну вищу освіту, інтелектуальний та фізичний розвиток.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач сплачує аліменти у подвійному розмірі від визначеної суму, а саме більше ніж 30% від прожитого мінімуму для дитини відповідного віку встановленому у 2014 році - 363 грн., у 2015 році - 385 грн. не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки судом першої інстанції не розглядалася справа про збільшення або зменшення розміру аліментів, до того ж відповідачем не надано відповідних доказів, що ним сплата аліментів у більшому розмірі була спрямована на покриття додаткових витрат на утримання дитини.

Зазначення в апеляційній скарзі, що позивач створює відповідачу перешкоди у спілкуванні та вихованні з дитиною не мають правового значення для справи, оскільки зазначені вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі, що позивачем не надано належних доказів того, що вона витратила на лікування сина у клініці «Ноу Хау Мел» у сумі 10 476,64 грн., оскільки відсутня квитанція про сплату зазначеної суми, є помилковим, оскільки суд першої інстанції стягнув з відповідача 1/2 частку від додаткових витрат на утримання дитини у розмірі 8490 грн. за лікування сина у клініці «Ноу Хау Мел», оплата позивачем зазначених витрат підтверджена, квитанцією та товарними чеками (а.с. 57).

Зазначення в апеляційній скарзі, що позивач зверталася до позивача з вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини і 11.02.2013 року було винесено рішення у справі, однак при розгляді зазначеної справи позивач не заявляла вимоги про стягнення зазначених сум хоча мала на це право, що на думку відповідача є підставою для скасування рішення суду першої інстанції є безпідставним, оскільки позивач у будь який час має право звернутися з вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Разом з тим колегія вважає, що суд першої інстанції помилково стягнув з відповідача на користь позивача ? частку додаткових витрати на утримання дитини за придбання підручників для навчання в загальноосвітній школі та канцелярських виробів оскільки зазначені витрати не є додатковими витратами на утримання дитини відповідно до положень ст. 185 СК України, однак вважає, що витрати на придбання підручників для вивчення іноземних мов не пов'язаних з учбовою програмою в загальноосвітній школі є додатковими витратами на утримання дитини, в зв'язку з чим колегія змінює рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/2 частки додаткових витрат на утримання дитини з 842,63 грн. (канцелярські товари та учбове приладдя) на 401,71 грн. (підручники для вивчення іноземних мов не пов'язаних з учбовою програмою в загальноосвітній школі).

На підставі наведеного колегія вважає, позивачем підтверджені документально додаткові витрати на сина ОСОБА_5 в сумі: 719,00 грн. (підготовчі курси ВДП в ОНУ ім. І.І. Мечникова) + 3200 грн. (підготовчі курси в Одеському національному політехнічному університеті) + 1415,42 грн. (отримання сертифікату з німецької мови) + 178 грн. (ЗНО) + 8712 грн. (навчання в «Комп'ютерній академії «ШАГ») +530 грн.(музична школа) + 1291,00 грн. (ТОВ «лондонська школа) + 533,71 грн.(підручник)+1370 грн. (лікування у стоматолога) +8490 грн.(лікування в НОУ ХАУ МЕД)+14030 грн. (заняття в клубі «Бушинкан») + 401,71 грн. (підручники для вивчення іноземних мов не пов'язаних з учбовою програмою в загальноосвітній школі)= 40870,84 грн., в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1/2 частка від зазначених витрат у розмірі 20435,42 грн.

В зв'язку зі зміною рішення суду першої інстанції колегія стягує з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у розмірі 204,35 грн., відповідно до положень частини 1 статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.3, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 11.06.2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, додаткові витрати на утримання дитини у сумі 20 435,42 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 в доход держави судовий збір у розмірі 204,35 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення однак може бути оскаржено до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Судді О.А. Ступаков

О.Д. Варикаша

В.А. Станкевич