Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року с.м.т. Новотроїцьке

Новотроїцький районний суд Херсонської області в складі:

Головуючого судді - Бугрименка В.В.

при секретарі - Голумбієвській С.Ф.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Руденка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення шкоди завданої злочином

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 1 листопада 2004 року та 8 червня 2007 року працівник Новотроїцького відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5 прийняла від нього 2000 грн. та 1500 грн. відповідно для внесення на рахунок позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2, разом з цим, вказані кошти ОСОБА_5 до каси банку не внесла, а умисно розтратила їх, передавши ОСОБА_6, чим спричинила позивачу шкоду на суму 3500 грн.. Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, в тому числі і за вчинення вище зазначених дій. Враховуючи, що шкоду завдано працівниками Новотроїцького відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" при виконанні своїх трудових обов'язків, на підставі ст.1172 ЦК України, просив стягнути з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на її користь шкоду заподіяну злочином в сумі 3500 грн.. Крім того зазначив, що відповідно до ст. 1166 ЦК України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі, враховуючи, що гроші є різновидом майна, а з моменту викрадення грошей в 2004 році до моменту розгляду справи, пройшов значний проміжок часу, за вказаний час національна валюта України - гривня знецінилась, 3500 грн. їй до цього часу не повернуті, вважає, що крім вказаної суми на його користь має бути стягнуто інфляційні втрати за період з 1 жовтня 2004 року по березень місяць 2015 року, що складає 4106 грн., а всього 7606 грн..

Позивач в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити, крім того зазначивши, що під час розгляду кримінальної справи відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позивач зверталася з позовом саме до банку, разом з цим, з невідомих для нього позов розглянуто не було, у вироку помилково зазначено, що кошти в сумі 3500 грн. йому відшкодовано банком.

Представник відповідача, не заперечуючи того, що дійсно кошти в сумі 3500 грн. ОСОБА_7 банком не виплачувались, а у вироку помилково вказано про здійснення такого відшкодування, разом з цим позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що позивач пропустив строк позовної давності, позивачем не надано доказів, що шкоду ОСОБА_8 завдано під час виконання трудових відносин, крім того, відсутня правова підстава для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за спричинення позадоговірної шкоди.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнано винними та засуджено за ч.5 ст.191 КК України, а саме за те, що 1 листопада 2004 року та 8 червня 2007 року працівник Новотроїцького відділення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" ОСОБА_5 прийняла від ОСОБА_7 2000 грн. та 1500 грн. відповідно для внесення на рахунки позивача - НОМЕР_1 та НОМЕР_2, разом з цим, вказані кошти ОСОБА_5 до каси банку не внесла, а умисно розтратила їх, передавши ОСОБА_6, чим спричинили ОСОБА_7 шкоду на загальну суму 3500 грн.. На момент розгляду справи вказана шкода не відшкодована, рішення про її відшкодування судом не приймалося.

Відповідно до ч.4 ст. ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Враховуючи викладене, зокрема встановленні вироком обставини справи, суд не приймає доводи представника відповідача, про те, що позивачем не доведено факту заволодіння його грошовими коштами ОСОБА_5 під час виконання трудових обов'язків, оскільки вказана обставина не підлягає доведенню.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України (в редакції 1960 року, чинної на час розгляду кримінальної справи) особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред'явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки протиправними діями працівників відповідача - ОСОБА_5 та ОСОБА_9 позивачу завдано шкоди, що встановлено вироком суду, під час розгляду кримінальної справи питання її відшкодування вирішено не було, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_7 про стягнення такої шкоди з відповідача, з врахуванням положень 1172 ЦК України, є законними та обґрунтованими. Доводи представника відповідача про те, що шкода має бути стягнута з осіб які її завдали, а не з банку, суд вважає безпідставними, оскільки особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, а враховуючи, що за законом межі відповідальності винної особи і особи, яка за неї відповідає, однакові, позивач має право подати позов як до засуджених так і до банку.

Зі змісту ч.2 ст.1192 ЦК України вбачається, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналізуючи зміст главі 13 ЦК України, яка визначає зміст та поняття речей та майна, суд приходить до висновку, що гроші також є майном. Реальна вартість грошей може визначатися їх купівельної спроможністю в певний момент часу. Суд погоджується з доводами позивача, що купівельна спроможність втрачених позивачем коштів на момент розгляду справи значно знизилась в порівнянні з 2004 та 2007 роками, коли позивач був позбавлений свого майна внаслідок його розтрати працівниками банку, у зв'язку з чим, враховуючи вимоги ч.2 ст.1192 ЦК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті і інфляційні втрати відповідно до заявлених вимог в сумі 4106 грн. (130,3% (індекс інфляції за період з 1 грудня 2004 року по 1 квітня 2014 року) х 2000 грн. + 100,4% (індекс інфляції за період з 1 липня 2007 року по 1 квітня 2014 року) х 1500 грн.)

Клопотання представника відповідача про застосування позовної давності до заявлених вимог задоволенню не підлягає.

Зі змісту ст.ст. 256, 257 ЦК України вбачається, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року, який набрав законної сили 22 липня 2014 року, встановлено осіб які порушили право позивача, суд вважає, що початок перебігу позовної давності необхідно рахувати саме з моменту набрання вироком законної сили, у зв'язку з чим, вказаний строк не є пропущеним.

Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч.1, п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать судовий збір і витрати на правову допомогу.

Враховуючи, що позов задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ст.88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. має бути стягнуто з відповідача. Крім того, на підтвердження понесення судових витрат, позивачем надано квитанцію про оплату правової допомоги в сумі 500 грн.. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні. З журналу судового засідання вбачається, що адвокатом ОСОБА_1 на представництво інтересів позивача в суді витрачено 30 хвилин. Мінімальна заробітна плата в 2015 році, відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" становить 1218 грн.. За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуті судові витрати на правову допомогу в сумі 243 грн. 60 коп. (1218 грн. х 40 % / 100% / 0, 5 год. = 243 грн. 60 коп.)

На підставі ст.ст.12, 22, 1166, 1172, 1192 ЦК України, ст.28 КПК України (ред.1960 р.), керуючись ст.ст. 7,10,11, 15, 59, 60, 61, 88, 209, 213-218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 7606 (сім тисяч шістсот шість) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп..

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Новотроїцький районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В.В. Бугрименко