АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1902/15 Головуючий 1 інст. - Іванова І.В.
Справа № 639/9377/13-ц Доповідач - Кружиліна О.А.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кружиліної О.А.,

суддів колегії - Кіся П.В.,Макарова Г.О.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК»

на рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 21 січня 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

31 жовтня 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4, в якому просило прийняти рішення, яким стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 94 875,47 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 948,75 грн.

05 грудня 2014 року ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» збільшило позовні вимоги та остаточно просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором в розмірі 18 969,83 доларів США, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654,00 грн.( а.с. 195-197).

В обґрунтування позову зазначило, що 26.12.2006 року між Акціонерним комерційним банком «Правекс Банк» (23.09.2009 року зміна найменування юридичної особи на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК») та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 12229-014/06Р.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 6.1 договору з метою своєчасної оплати ОСОБА_3 вартості автомобіля, що купувався за договором купівлі-продажу від 22.12.2006 року, а також з метою оплати страхових платежів на страхування зазначеного автомобіля, позивач надавав ОСОБА_3 кредит в іноземній валюті на загальну суму 15 300,00 доларів США, терміном з 26.12.2006 року до 26.12.2013 року, зі сплатою 11,99 % річних за час фактичного користування кредитом, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов'язання згідно з договором у повному обсязі.

Відповідно до пункту 11.10 договору позичальникідповідач-1 взяв на зобов'язання сплачувати всі збори, проценти, тарифи, комісії та інші елементи вартості кредиту за договором.

Шляхом укладення та підписання ОСОБА_3 договору останній підтвердив факт ознайомлення зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року №1023-ХІІ та письмового повідомлення його про умови надання кредиту, а також про всі збори, відсотки, тарифи, комісії та інші елементи вартості кредиту по договору згідно пункту 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ, банком (пункти 11.9, 11.11).

Відповідно до умов договору, викладених в пунктах 4.4, 4.5 ОСОБА_3 зобов'язався погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 183,00 доларів США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Відсотки за користування кредитом підлягають сплаті позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного у пункті 1.2 договору.

Згідно з пунктом 1.3 договору, у кожному випадку невиконання (або неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір відсоткової ставки збільшується на 1 % річних, починаючи з розміру, встановленого в пункті 1.2 договору.

Відповідно до пункту 10.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення відсотків за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної в пункті 1.2 договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення.

В пунктах 7.1.4, 7.1, 9.1, 9.1.1, 9.2 договору зазначено, що позивач має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати належних відсотків і передбачених даним договором неустойок, а також відшкодування збитків, заподіяних позивачу внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником договору, порушення термінів платежів, установлених договором (пункти 4.4, 4.5), а позичальник зобов'язаний повернути позивачу суму заборгованості, що залишилася за кредитом, сплатити належні відсотки і неустойки.

Цей договір діє від дня його підписання і до повного виконання зобов'язань по ньому (пункт 11.5 договору).

26.12.2006 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір застави транспортного засобу № 12229-014/06Р.

За договором застави для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором останній передав у заставу належне йому на праві власності майно: автомобіль марки SKODA, модель - FABIA, рік випуску - 2006, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_1.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 24.09.2007 року між позивачем та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договори поруки № 12229-014/06Р.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 договору поруки поручитель у порядку та на умовах, передбачених договором поруки зобов'язується нести солідарну майнову відповідальність перед позивачем за виконання в повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 26.12.2013 року у розмірі 15 300,00 доларів США та будь-якого збільшення цієї суми, яке прямо передбачено умовами договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого має заборгованість за кредитом.

Станом на 21.11.2014 року відповідач має заборгованість в розмірі 18 969,83 доларів США, в тому числі 8 386,36 доларів США - непогашений кредит; 5 807,20 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 3 049,17 доларів США - відсотки за користування коштами; 1 727,10 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилалось на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» - Карманової Н.В., що з'явилась у судове засідання, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи доводи сторін, суд першої інстанції забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і вирішив справу на засадах змагальності.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні дані та відповідні їм правовідносини, розглянув справу в межах заявлених позовних вимог і ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» суд першої інстанції виходив з положень статей 257, 258, 261, 261, 525, 526, 530 ЦК України та тих обставин, що внаслідок порушення позичальником строку та порядку прийнятого зобов'язання за кредитним договором № 12229-014/06Р від 26 грудня 2006 року станом на 21.11.2014 року ОСОБА_3 має заборгованість в розмірі 18 969,83 доларів США, в тому числі 8 386,36 доларів США - непогашений кредит; 5 807,20 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення кредиту; 3 049,17 доларів США - відсотки за користування коштами; 1 727,10 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення відсотків. З врахуванням тих обставин, що останній платіж по кредитному договору позичальником був зроблений 10 червня 2009 року, а банк звернувся до суду з позовом 31 жовтня 2013 року і 21 січня 2015 року відповідачка звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності до спірних правовідносин, суд прийшов до висновку , що ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулось з позовом до суду поза межами строку позовної давності, встановленої законом .

З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим, та таким, що ґрунтується на достатньо повно встановлених обставинах справи, доказах, які містяться в матеріалах справи та відповідає вимогам статті 213 ЦПК України.

За умовами кредитування позичальник ОСОБА_3 зобов'язалася здійснювати повернення кредиту щомісяця шляхом внесення коштів рівними частками в сумі 183 дол. США до «10» числа наступного місяця та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом у термін до 10 числа місяця , наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, зазначеного в п. 1.2 (п. 4.4; 4.5 кредитного договору) ( том 1 а.с. 7-12).

Отже, поряд з установленням строку дії договору - 26 грудня 2013 року як дати остаточного повернення кредиту у повному обсязі, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

З матеріалів справи вбачається, що останній платіж боргу за кредитним договором № 12229-014/06Р від 26 грудня 2006 року ОСОБА_3 здійснила у листопаді 2013 року, а у березні 2009 року вона передала Банку по акту-передачі автомобіль марки SKODA, модель - FABIA, рік випуску - 2006, колір - сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2, тип ТЗ - легковий комбі-В, реєстраційний номер НОМЕР_1, який знаходився в заставі та була видана довіреність представнику банка на відчуження вказаного автомобіля( том 1 а.с. 179, 180,186 ).

Останній платіж, який було здійснено ОСОБА_3 відбувся 10 червня 2009 року ( том 1 а.с. 187,188 ).

З позовною заявою до суду, ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» звернулося за захистом свого порушеного права - 31 жовтня 2013 року, тобто за межами строку позовної давності ( том 1 а.с. 1- 5).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

21січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції із заявою про застосування позовної давності до спірних правовідносин ( том 1 а.с. 211).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування строків позовної давності до кредитних правовідносин, викладеними у постановах № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-169 цс14 від 29 жовтня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Враховуючи зазначені норми матеріального права, правовий висновок Верховного Суду України та те, що кінцевий термін повного погашення кредиту встановлено сторонами до 26 грудня 2013 року, а строки чергових платежів визначено місяцями, апеляційний суд вважає, що у суду першої інстанції є підстави для застосування позовної давності до вимог банку про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319, ЦПК України , судова колегія судової палати, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-суддя-

Судді колегії-