Провадження № 2/641/1441/2015 Справа № 641/4459/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ященко С.О.,

при секретарі судового засідання Ємельяненко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1. У вищевказаній квартирі зареєстроване місце проживання його батька ОСОБА_2 Однак з травня 2013 року ОСОБА_2 виїхав із квартири, на цей час проживає у Російській Федерації. Комунальні послуги відповідач не сплачує, в квартирі не проживає та не з'являється, однак до теперішнього часу з реєстраційного обліку не знявся, чим здійснює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном.

У судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Крім того, у заяві просить розглядати справу за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування квартири від 20.05.2013 року ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1.

У зазначеній квартирі зареєстровано місце проживання ОСОБА_2.

Посилаючись на те, що ОСОБА_2 тривалий час у квартирі не проживає, не цікавиться її станом, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 6 ЖК жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, тобто для використання їх за цільовим призначенням (задоволення своїх житлових потреб та розпорядження ними у відповідних межах ), а тому, якщо житлова площа фактично не використовується у визначених законом цілях, збереження за відсутньою особою права користування житловим приміщенням може не відповідати призначенню цього права.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно письмових пояснень відповідача ОСОБА_2 він не заперечує проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Крім того, з копії паспорта ОСОБА_2 вбачається, що з 23.07.2013 року йому дозволено тимчасове проживання у Бєлгородській області, Російська Федерація, з 08.08.2013 року місце його проживання у Російській Федерації зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2.

З урахуванням системного аналізу зазначених вище доказів, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 та невикористання ним спірного житла за його прямим призначенням понад 1 рік.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. О. Ященко