Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Черновського Г.В.,

при секретарі - Пісчанській Т.М.,

за участю : позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - Голик О.І.,

прокурора - Пахомової К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради, Прокуратура Жовтневого району м. Дніпропетровська про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 19 грудня 2014 року звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до ОСОБА_3, зазначивши третіми особами Орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Прокуратура Жовтневого району м. Дніпропетровська, в якому просив суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачу у спілкуванні з донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; визначити такі способи участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з донькою кожної суботи місяця та в день її народження з 11:00 до 17:00 год. (а. с. 2-3).

В обґрунтування заявлених вимог позивач у позовній заяві та у судовому засіданні посилався на те, що перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із матір'ю. Після прийняття рішення про розірвання шлюбу відповідачка не дозволяє позивачу бачити доньку.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради, а також прокурор у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог позивача.

Судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька - ОСОБА_4. Викладене підтверджується матеріалами справи (а. с. 4, 5, 26-27, 28-29).

Відповідно до пояснень, наданих позивачем у судовому засіданні ОСОБА_3 без дозволу позивача - батька дитини, організувала вивіз малолітньої ОСОБА_4 за межі країни, що також підтверджується довідкою Управління юстиції від 26 березня 2015 року, згідно з якою нотаріусами Дніпропетровського міського нотаріального округу та державними нотаріусами м. Дніпропетровська не вичнялось нотаріальна дія щодо засвідчення справжності підпису ОСОБА_1 на заяві про згоду на виїзд дитини за кордон за період з початку 2014 року по теперішній час (а. с. 31).

Згідно ст.ст. 71, 153, 155, 157, 159 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Стаття 18 Конвенції про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Згідно з ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 ЗУ "Про охорону дитинства" передбачено, зокрема, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності, та приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт чинення відповідачем перешкод позивачу у спілкуванні з малолітньою донькою, суд приходить до висновку щодо можливості задовольнити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивача, понесені останнім витрати по сплаті судового збору (а. с. 6).

Керуючись ст.ст.10, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, ст.ст. 71, 151, 153, 155, 157, 159 СК України, ст. ст. 11, 12 ЗУ "Про охорону дитинства", ст. 18 Конвенції про права дитини, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначивши такі способи участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини: систематичні побачення з донькою кожної суботи місяця та в день її народження з 11:00 до 17:00 год.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, а саме: рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий суддя: Г.В. Черновськой