Справа №442/3917/15-ц
Провадження №2/442/1396/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

23 вересня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівка А.П.

при секретарі - Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит», Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» Стрийське відділення №95, Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 та Кредит» Західний регіональний департамент про захист прав споживача шляхом стягнення депозиту,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього кошти в розмірі 2100 дол. США. В обґрунтування позову покликається на те, що 28.01.2015 року між нею та відповідачем було укладено Договір - Заяву №300131/164703/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, за яким вона внесла 900 дол. США на строк з 28.01.2015 року по 28.02.2015 року з процентною ставкою 10 % річних; 11.02.2015 року Договір Заяву №300131/170841/1-15 про банківський строковий вклад «Класік» на 1 місяць, за яким вона внесла 603 дол. США на строк з 11.02.2015 року до 11.03.2015 року з процентною ставкою 8 % річних; та 12.02.2015 року Договір Заяву №300131/171474/1-15 про банківський строковий вклад «Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, за яким вона вклала 597 дол. США на строк з 12.02.2015 року до 12.03.2015 року з виплатою відсотків в розмірі 8 % річних. Після закінчення строку визначеного у п. 1 Договорів вклад має бути повернутий вкладнику, однак станом на 22.05.2015 року грошові кошти у сумі 2100 дол. США їй не повернуто.

Позивачка підтримала в судовому засіданні позовні вимоги, та дала пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному. Додала, що по закінченню терміну договору відповідач відмовляється повертати кошти. Просила позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Матеріалами справи встановлено, що 28.01.2015 року між Публічним акціонерним товариством « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» в особі начальника відділення №95 м. Стрий АТ «Банк « ОСОБА_2 та Кредит» ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір заяву №300131/1647031/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць в іноземній валюті, за яким банк прийняв кошти від вкладника у сумі 900 дол. США ( квитанція №1 від 28.01.2015 року) на строк з 28.01.2015 року по 28.02.2015 року (п.1 договору-заяву) з виплатою банком відсотків за ставкою 10% річних. Після закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов. (а.с.11)

11.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» в особі головного економіста відділення №95 м. Стрий АТ « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» Івановою Мар»яною Іванівною, що діє на підставі довіреності та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір заяву №300131/170841/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць в іноземній валюті, за яким банк прийняв кошти від вкладника у сумі 603 дол. США ( квитанція №1 від 11.02.2015 року) на строк з 11.02.2015 року по 11.03.2015 року (п.1 договору-заяву) з виплатою банком відсотків за ставкою 8% річних. Після закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов (а.с.10).

Разом з тим, 12.02.2015 року між Публічним акціонерним товариством « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» в особі головного економіста відділення №95 м. Стрий АТ « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» Івановою Мар»яною Іванівною, що діє на підставі довіреності та ОСОБА_1 (вкладник) укладено договір заяву №300131/171474/1-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на один місяць в іноземній валюті, за яким банк прийняв кошти від вкладника у сумі 597 дол. США ( квитанція) на строк з 12.02.2015 року по 12.03.2015 року (п.1 договору-заяву) з виплатою банком відсотків за ставкою 8% річних. Після закінчення строку, визначеного п.1 договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. Основних умов (а.с.9)

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 3 ст.5, ч.1 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" держава забезпечує споживачам захист їх прав, захист прав споживачів здійснюють суди.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За змістом ч.1 ст.1, п.4 ч.1 ст.4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", ч.3 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" залучення у вклади (депозити) коштів від юридичних та фізичних осіб, відкриття та ведення поточних рахунків клієнтів є фінансовою послугою.

Правовідносини, що породжуються на підставі договору банківського вкладу виникають на підставі умови, згідно із якою вкладник передає банку вклад, а банк в свою чергу приймає вклад та розміщує його на своїх ресурсах. При цьому, метою вкладу є одержання вкладником прибутку у вигляді процентів від суми вкладу, який використовується банком у процесі своєї господарської діяльності. Тобто, в даних правовідносинах банк, використовуючи свої спроможності у сфері фінансових відносин, надає вкладнику фінансову послугу, результатом якої є прибуток для вкладника та певна вигода для банку.

Додатково на споживчий характер таких відносин вказує ст.633 ЦК України, до якої відсилає ст.1058 ЦК України та надані Пленумом Верховного Суду України роз'яснення, що викладені у постанові №5 від 12 квітня 1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів".

Таким чином, правовідносини банківського вкладу мають споживчий характер, а відтак є предметом регулювання Законом України "Про захист прав споживачів".

Частиною 2 ст.1060 ЦК України також передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог пункту 3.3 глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 №516, банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Таким чином, зобов'язання Банку за договорами банківських вкладів (депозитів) мають виконуватися Банком належним чином відповідно до умов договорів.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачка зверталась з заявами про повернення вкладу і такі відповідачем отримані 20.03.2015 року та 30.04.2015 року, про що свідчить відповідна відмітка, оскільки строк договору сплинув (а.с. 12,13).

Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-140 цс/13, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним.

Згідно зі ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Характер правовідносин сторін такий, що клієнт передає банку суму грошей, які є об'єктом права власності, та кореспондує банку право можливості користування ними для отримання певної вигоди на ринку фінансових послуг. Одночасно банк приймає на себе зобов'язання зберігати суму коштів та повернути вкладнику еквівалентну їх суму за умовами договору.

Європейський суд з прав людини у справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahin і PerihanSahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року).

Згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

У зв'язку з цим суд вважає, що вклад підлягає стягненню в грошовій одиниці України - гривні, переведення іноземної валюти в гривню здійснюється по курсу, встановленому Національним Банком України, на день ухвалення рішення.

Національний банк України встановив на 23.09.2015 року офіційні курси валют на рівні 21,74 гривень за долар США.

З огляду на викладе, всебічно та повно зясувавши обставини справи, належним чином дослідивши надані докази, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму вкладу в розмірі 900 доларів США, 603 дол. США та 597 дол. США, а всього разом 2100 дол. США, що еквівалентно 45654 грн. станом на день ухвалення рішення.

Поряд з цим, відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214 215, 224 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Банк «ОСОБА_2 та Кредит » в користь ОСОБА_1 суму вкладу в розмірі 2100 (дві тисячі сто ) доларів США, що еквівалентно курсу національної валюти в розмірі 45654 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства « Банк «ОСОБА_2 та Кредит » в дохід держави в розмірі 487,20 грн. cудового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івасівка А.П.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23.09.2015 року