У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2015 р. м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування м. Черкаси, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування м. Черкаси, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Зазначило, що 02 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 1124-ЧД про надання кредиту в розмірі 55 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами з розрахунку 14,7% річних на строк до 01 жовтня 2016 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 02 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, за умовами якого остання передали банку в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що умов кредитного договору у встановлений строк не були виконані, позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 та виселити відповідачів із зазначеної квартири.

Заочним рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року позов ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено. Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, власником якої є ОСОБА_2.

Визнано право за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від свого імені продати предмет іпотеки - вищезазначену квартиру.

Визнано за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» право підпису договору купівлі-продажу в якості продавця, одержання дублікатів правовстановлюючих документів, а саме, свідоцтво про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 12.02.2007 року, зареєстроване виконавчим комітетом Черкаської міської ради, отримання витягу з реєстру прав власності на дане нерухоме майно, отримання довідок та документів, що будуть необхідні для укладення на нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, доступу до квартири АДРЕСА_1.

Визнано за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та кредит» право на отримання довідки про склад сім'ї, що зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1.

Визнано за АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» право здійснення оцінки нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1.

Виселено ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та зняти зазначених осіб з реєстрації.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року скасовано в частині виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1. В цій частині ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі банк, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції в частині відмову у задоволенні позову про виселення відповідачів, залишити в цій частині рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 13 червня 2013 року.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суди вірно визначилися з характером правовідносин, які виникли між сторонами, дали їм належні правову оцінку.

Відмовляючи у задоволенні позову про виселення суд апеляційної інстанції вірно застосував ч.4 статті 9, статтю 109 ЖК України, взяв до уваги роз'яснення, що містяться в п. 43 Постанови пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Із заявлений позивачем позовних вимог не вбачається, що квартира була придбана за кредитні кошті і про це не зазначається в касаційній скарзі.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного судового рішення. Викладені скаржником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» рішення апеляційного суду Черкаської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, орган опіки та піклування м. Черкаси, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д я О.В. Попович