Провадження № 2/522/3800/15
Справа № 522/264/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л. В.,

при секретарі Шевчик В.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості,- ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» 13.01.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості у розмірі 4 138 818,41 грн. та судового збору у розмірі 3654 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 02.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2006 року, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 203 000 дол. США, строком з 02.11.2006 року до 04.11.2013, зі сплатою 12,2 % річних. 08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та відповідно набуло статус нового кредитору. ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує протягом тривалого часу, про що неодноразово повідомлявся та у звязку з чим у нього перед ПАТ «Дельта Банк» станом на 10.10.2014 року утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 4 138 818,41 грн..

В судове засідання 01.09.2015 року представник позивача ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 25.02.14) не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій також зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не зявилась, про день та час розгляду справи була повідомлена, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю (а.с. 74).

Відповідачі ОСОБА_2, КС «Добробут» та КС «Експрес-Кредит» також в судове засідання не зявилися, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялися належним чином у встановленому порядку (згідно ч.5 ст.74 ЦПК України), поважних причин щодо неявки суду не представили, чим позбавили суд можливості вислухати їх пояснення та думку по суті. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю суду не надано.

Суд, у звязку з неявкою відповідачів ОСОБА_2, КС «Добробут» та КС «Експрес-Кредит» та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст. 169 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 від 02.11.2006 року, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 203 000 дол. США, строком з 02.11.2006 року до 04.11.2013, зі сплатою 12,2 % річних. Зі змістом, умовами та правовими наслідками зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 була ознайомлена та згодна, про що свідчать її підписи на кожній сторінці договору.

08.12.2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором та відповідно набуло статус нового кредитору.

Даний кредитний договір був забезпечений договором поруки №56248 від 02.11.2006 року укладений між АКІБ «УкрСибанк» , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 20-21)

Також 02.10.2006 року був укладений договір поруки №56249 між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та КС «Добробут» в особі Голови правління ОСОБА_2. (а.с. 22-23)

02.10.2006 року був укладений договір поруки №56250 між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та КС «Експрес-кредит», в особі Голови правління ОСОБА_4. (а.с. 24-25)

Згідно п.1.1. договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання Позичальником усіх його зобовязань перед Кредитором в повному обсязі, що виникли з даного кредитного договору №.

Згідно п.1.2. договору поруки поручителям добре відомі всі умови кредитного договору.

Згідно п.1.3. поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник , в тому числі за повернення основної суми боргу, процентів, за використання кредитних коштів, відшкодування збитків, за сплату пені, штрафних санкцій.

Згідно п.1.4. відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до п.1.1. кредитного договору Банк надає позичальнику кредит у розмірі 203 000 дол. США. Кредитні зобовязання Банку та зобовязання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, а також інші права та зобовязання сторін, передбачені цим договором, виникають з моменту укладання сторонами цього договору.

Згідно п.1.3.1. кредит наданий за процентною ставкою 12,2 % річних.

Згідно п.4.2. кредитного договору позичальник зобовязаний сплачувати Банку нараховані проценти за кредитом відповідно до умов цього договору а також до повного погашення заборгованості за кредитом. Погашати кредит за графіком.

Згідно п.4.9. кредитного договору у разі порушення умов цього договору достроково повернути на вимогу Банку всю суму заборгованості за кредитом у порядку, визначеному у п.5.4. цього договору, сплатити проценти за фактичний строк користування кредитом.

Відповідно до п.5.3. кредитного договору Банк має право достроково стягувати та проценти за період фактичного користування кредитом, виданим за цим договором, у разі недотримання позичальником умов цього договору.

Згідно п. 7.1. за порушення термінів погашення кредитного договору у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами та процентами Банку має право вимагати додаткової сплати пені.

Також, окрім кредитного договору 02.11.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» та позичальник підписали Додаток №1 «Графік погашення кредиту» , яким погодили графік погашення кредиту, комісію (а.с.16-19). З зазначеним додатком позичальник був ознайомлений та згодний, про що свідчить його підпис на додатку.

Судом встановлено, що Банк умови кредитного договору виконав та надав відповідачу кошти, які зазначені у кредитному договорі.

Також з позову вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» на підставі зміни організаційно-правової форми було перейменовано у АТ «УкрСиббанк».

Судом встановлено, що 20.05.2013 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» (надалі Позивач, Кредитор, Банк) укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно якого ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за зазначеним кредитним договором, що актом прийому-передачі до Договору купівлі-продажу прав вимоги, та відповідно набуло статус нового кредитору (а.с.38-40).

З матеріалів справи вбачається, що позивач згідно Свідоцтва серії А01 № 646833 «Про державну реєстрацію юридичної особи», і статуту зареєстрований як юридична особа ПАТ КБ «Дельта Банк», (а.с.43-44).

Відповідач в свою чергу зобовязання за вказаним вище кредитним договором у встановлені строки належним чином не виконує у звязку з чим у нього перед позивачем, станом на 10.10.2014 року виникла заборгованість у розмірі 4 138 818 грн. 41 копійка, з яких:

- тіло кредиту 1 909 042 грн., 02 коп.;

- відсотки 2 229 776 грн. 40 коп.

Зазначена заборгованість підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою від 18.07.2014 року (а.с.37).

Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідачі суду не надали.

На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, інфляційних збитків, тощо у суду немає.

Відповідно до ст. 553 ЦК України Поручителі, поручаються перед кредитором боржника за виконання ним свого зобовязання, а також відповідають перед кредитором за порушення зобовязань боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно зі ст. 208 ЦК України до правочинів, які слід вчиняти у письмовій формі належать, зокрема, правочини між фізичною та юридичною особою.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.ст.. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Пунктом 2.2. договору поруки передбачено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобовязань по кредитному договору кредитор має право предявити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обовязковими до виконання на 5 день з моменту невиконання своїх зобовязань позичальником по кредитному договору.

Відповідно до п.3.2. договору поруки, порука припиняється з припиненням всіх зобовязань позичальника по вищезазначеному кредитному договору.

Відповідно до п.3.3. вказаного договору поручителем за невиконання вимоги, предявленої згідно п.2.2 договору і в зазначені в цьому пункті терміни, поручитель сплачує кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НББУ, що діяла на момент затримки виконання зобовязань, за кожен день затримки.

З позову та з матеріалів справи вбачається, що банком не направлялися вимоги відповідачам ОСОБА_2, КС «Добробут» та КС «Експрес-Кредит».

В процесі розгляду справи належних доказів щодо направлення відповідачам по справі вимоги та підтвердження вручення вказаної вимоги відповідачам, представником позивача суду не надано.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" зазначено:

Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Із конструкції ст. 554 ЦК України випливає, що хоча поручитель і пов'язаний із боржником певними зобовязальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором.

З матеріалів справи вбачається, що з позивачем укладений кредитний договір з відповідачем 02.11.2006 року, договори поруки укладено позивачем з відповідачами 02.11.2006 року.

Як вбачається з виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, я кий укладено 08.12.2011р, (а.с.38) та Акту прийому-передачі документації від 30.09.2012р. вказаний кредитний договір увійшов до списку договорів. За якими існує заборгованість боржника.(а.с.40). Позов предявлений до суду 13.01.2015 року.

З урахуванням вищенаведеного суд не вбачає підстав для стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_2, КС «Добробут» та КС «Експрес-Кредит», у звязку з пропущенням позивачем шестимісячного терміну, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України.

При цьому, відповідачем по справі ОСОБА_1 03.06.2015р. надано суду клопотання про закриття провадження по справі , у задоволенні якого ухвалою суду від 23.06.2015р. було відмовлено.Дане клопотання ґрунтувалось на існуванні рішення Приморського районного суду м.Одеси від 09.02.2015 року (Справа № 522/22528/14-ц), яким позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність задоволено. В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості у розмірі 5446970,16 гривень за договором про надання кредиту № 0 від 27.04.2005 р., та у розмірі 4138818,41 гривень за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02.11.2006 р., що укладені між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_1, звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № б/н від 27.04.2005 р., №б/н від 02.11.2006 р. а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що в цілому складається з трьох жилих кімнат житловою площею 111,5 кв.м., загальною площею 172,4 кв.м шляхом передачі Іпотекодержателю Публічному акціонерному товариству «Дельта банк» права власності на вказане майно. Визнано за Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» право власності на предмет іпотеки, а саме: на квартиру АДРЕСА_1, що в цілому складається з трьох жилих кімнат жилою площею 111,5 кв.м., загальною площею 172,4 кв.м. Стягнуто з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ПАТ «Дельта банк» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривень.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з позичальника і поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Абзац другий пункту 24 із змінами, внесеними згідно з Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 7 від 07.02.2014\

З урахуванням вищевикладеного, відповідачем по справі ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів щодо погашення заборгованості за кредитним договором, також не надано інформації щодо належного виконання рішення суду від 09.02.2015 року (Справа № 522/22528/14-ц), чи відомості щодо відкритого виконавчого провадження на підставі рішення суду.

Таким чином суд, приходить до висновку, що допустивши прострочення кредиту, відповідач порушив не тільки свої договірні зобовязання, а й вимоги законодавства України.

На підставі вищенаведеного суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 всієї суми заборгованості за Кредитним договором № 0 від 02.11.2006 року є обґрунтованими та такими, що відповідають умовам цього кредитного договору та ст. 1050 ЦК України.

Судом також встановлено, що внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 гривень, що підтверджується наявним у матеріалах справи платіжним дорученням № 93061640 від 17.12.2014 року (а.с.1).

Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача, також і ці витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Після всебічного, повного дослідження, оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку, щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними, а також такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.. 1, 3, 10, 11, 15, 57, 60, 79, 88 ч.1, 169 ч.4, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України; ст.ст.. 1, 3, 208, 509, 524, 525, 526, 530, 533, 536, 610-612, 625-626, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, Кредитної спілки «Добробут», Кредитної спілки «Експрес-Кредит» про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( 04080, м.Київ, вул.Фрунзе, 39, , МФО 380236, р/р 373980009) заборгованість за кредитним договором № 0 від 02.11.2006 року у розмірі 4 138 818 ( чотири мільйона сто тридцять вісім тисяч вісімсот вісімнадцять) грн. 41 коп., з яких:

- тіло кредиту 1 909 042 грн., 02 коп.;

- відсотки 2 229 776 грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ( 04080, м.Київ, вул.Фрунзе, 39, , МФО 380236, р/р 373980009) судові витрати у розмірі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн.

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Дельта Банк - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст.294 ЦПК України

Суддя: Домусчі Л.В.

01.09.2015