У х в а л а

іменем україни

04 березня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів:Дем'яносова М.В.,Коротуна В.М.,
Парінової І.К., Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до садівницького товариства «Хвиля» про стягнення середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою садівницького товариства «Хвиля» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до СТ «Хвиля» про стягнення середнього заробітку у зв'язку з затримкою розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх вимог вказувала на те, що з 01 лютого 2010 року вона працювала у відповідача за сумісництвом на посадах бухгалтера та чергової по КПП. 02 березня 2013 року позивач була звільнено з роботи.

Посилаючись на те, що підприємство в день звільнення не здійснило виплату всіх належних їй сум, позивач на підставі статей 116, 117 КЗпП України просила суд задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнено із садівницького товариства «Хвиля» на користь ОСОБА_6 середній заробіток у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні у розмірі 41318,40 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року змінено рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року.

Зменшено суму, що підлягає стягненню з садівницького товариства «Хвиля» на користь ОСОБА_6 з 41318,40 до 37938,20 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до статті 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 працювала на посаді бухгалтера садівницького товариства «Хвиля» за сумісництвом з 01 лютого 2010 року по 02 березня 2013 року та на посаді чергового садівницького товариства «Хвиля» з 01 березня 2011 року по 15 квітня 2013 року за сумісництвом. ОСОБА_6 є інвалідом другої групи.

Наказом голови правління СТ «Хвиля» № 17 від 11 лютого 2013 року з 16 лютого 2013 року бухгалтера за сумісництвом ОСОБА_6 звільненою з роботи на підставі статті 43-1 КЗпП України (поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу).

Наказом голови правління СТ «Хвиля» № 19 від 02 березня 2013 року дату звільнення ОСОБА_6 з посади бухгалтера за сумісництвом змінено на 02 березня 2013 року, у зв'язку з перебуванням останньої до 01 березня 2013 року на лікарняному.

Згідно видаткового касового ордеру від 19 червня 2014 року ОСОБА_6 виплачено 5330,44 грн як суму, яка належала їй до виплати при звільненні.

Судом апеляційної інстанції установлено та не спростовано відповідачем, що СТ «Хвиля» допустило затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_6 з посади бухгалтера на 323 дні та затримку розрахунку при звільненні ОСОБА_6 з посади чергового по КПП на 293 дні.

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено те, що з вини СТ «Хвиля» позивачу не було виплачено належних їй сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, а тому позов про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП України підлягає задоволенню.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погодився, однак змінив рішення місцевого суду в частині визначення суми, яка підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_6, установивши при цьому відповідну кількість днів затримки розрахунку при звільненні позивача з посади бухгалтера та з посади чергового по КПП.

До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для скасування або зміни рішення суду апеляційної інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись статтями 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу садівницького товариства «Хвиля» відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:М.В. Дем'яносов
В.М.Коротун
І.К. Парінова
С.П. Штелик