УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2015 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Литвиненко Н. В при секретарі Скудар С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2015 року Іллічівським райсудом м.Маріуполя за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ № 264/7691/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на його користь заборгованості по заробітній платі в сумі 9339,01 грн. та судового збору на користь держави в розмірі 243,60 грн.

В грудні 2015 року представник ПАТ «Азовзагальмаш» звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що у заяві про видачу судового наказу будь-яке обґрунтування заявленої вимоги щодо стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» заборгованості по заробітній платі у розмірі 9339,01 грн. відсутнє. Розрахунковий лист, який надав заявник в якості доказу заборгованості по заробітній платі не може бути достатнім доказом для безспірного стягнення у наказному провадженні. Також зазначає, що між сторонами мається спір щодо розміру заборгованості з заробітної плати.

Представник заявника та заінтересована особа у судове засідання не зявилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною 6 ст. 105-1 ЦПК України визначено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника ПАТ «Азовзагальмаш» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1. ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу зокрема має бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.12 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Так, на підтвердження наявності заборгованості у ПАТ «Азовзагальмаш» з виплати заробітної плати, ОСОБА_1 було надано до суду копії розрахункових листів, із яких вбачається, що розмір заборгованості з виплати заробітної плати за період з вересня 2014 року по 15 червня 2015 року становить 9339,01 грн.

Дослідивши вказані розрахункові листи, у суду не виникло сумнівів з приводу зрозумілості та походження даних документів, і суд розцінює ці документи як належний і достатній доказ існуючої на той час заборгованості з виплати заробітної плати у ПАТ «Азовзагальмаш» перед ОСОБА_1 у розмірі 9339,01 грн.

Інших обставин або доказів, які б свідчили про повну або часткову необґрунтованість вимог ОСОБА_1 та існування заборгованості в меншому розмірі ніж було заявлено, представником ПАТ «Азовзагальмаш» суду не надано.

Згідно ч. 8-9 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: 1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; 2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; 3) змінити судовий наказ. Про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що судовий наказ винесено законно та обґрунтовано, а тому заяву представника ПАТ «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 105-1, 293 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь ОСОБА_1, залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_2