Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0620/2-1207/2005 Головуючий у 1-й інст. Невмержицькій І.М.
Категорія 39 Доповідач Якухно О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю

секретаря судового засідання Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2005 року,-

в с т а н о в и л а:

У 2005 році ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що на її утриманні перебувало двоє дітей, а тому вона вимушена тривалий час працювати на заробітках за кордоном, в зв'язку із чим не змогла вчасно прийняти спадщину.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2005 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці с.М.Рача Радомишльського району Житомирської області, жительниці в.Київ - додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті її матері - ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Радомишлі Житомирської області у віці 63 років - в двадцять днів, починаючи з дня вступу рішення в законну силу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин справи та невідповідністю висновків суду встановленим обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що судом не встановлено всі обставини у справі, а саме коло спадкоємців та прийняття ними спадщини. Вважає, що після смерті матері спадщину фактично прийняв її батько - ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, а вона прийняла спадщину після його смерті, звернувшись із заявою до нотаріальної контори. Розгляд справи проведено без її участі, чим порушено її права. Також, суд прийняв рішення без письмового підтвердження перебування позивача за кордоном та застосував норму закону, яка не діяла на час виникнення спірних правовідносин. Про судове рішення їй стало відомо у другій половині 2013 року після отримання витягу із спадкової справи.

У зв'язку із знищенням справи, рішенням Малинського районного суду від 18 вересня 2014 року відновлено втрачене провадження в частині зібраних письмових доказів.

Апелянт та її представник підтримали апеляційну скаргу та пояснили, що померла та батько апелянта були одружені на час її смерті і постійно проживали разом, а тому батько прийняв спадщину. Після смерті батька спадщину прийняла апелянт, подавши відповідну заяву, однак суд розглянув справу без її участі, чим порушив її права.

Позивач та її представник заперечують у задоволенні скарги і вважають, що судовим рішенням права апелянта не порушуються. Не заперечують постійне проживання спадкодавців в одному приміщенні.

Розглянувши справу в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Так, ухвалюючи рішення про задоволення вимог, суд вважав наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини поважними та вирішив позов на підставі ст.1272 ЦК України за участю відповідача - виконкому Радомишльської міської ради.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач просила надати їй додатковий строк для подачі заяви на прийняття спадщини після смерті матері.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, яка 05 жовтня 1964 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_5, є матір'ю ОСОБА_1, яка у подальшому також змінила прізвище на ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

У встановлений законодавством шестимісячний строк заяв про прийняття спадщини або відмову у її прийняття від спадкоємців не надходило.

Під час апеляційного розгляду справи також встановлено, що апелянт ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с.9, 171), тобто позивач та апелянт є сестрами по лінії матері.

ОСОБА_7 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 05.10.1964 року (а.с.226).

Згідно даних адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України в Житомирській області та Радомишльського РС УДМС України в Житомирській області (а.с.241-244) ОСОБА_3 та ОСОБА_7 постійно були зареєстровані в АДРЕСА_1, в т.ч. і станом на день смерті ОСОБА_3.

Після смерті ОСОБА_3, на підставі оскаржуваного рішення, заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_1 (а.с.127-147), поданої 17 грудня 2005 року.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.11).

Після смерті останнього заведена спадкова справа за заявою ОСОБА_2, поданої у визначений законодавством строк (а.с.218-224).

Вирішуючи справу на підставі ст.1272 ЦК України суд не звернув увагу на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.5 ЦК України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, що втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Частинами 4 та 5 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З аналізу зазначених норм вбачається, що застосування норм ЦК України 2003 року можливе за вказаними правовідносинами у разі, коли строк на прийняття спадщини не закінчився до дати набрання ним чинності - 01 січня 2004 року і спадщина не була прийнята.

Спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і строк на прийняття спадщини закінчився 18.05.2002 року, а тому слід застосовувати норми ЦК України 1963 року.

Відповідно до ст.529 ЦК України 1963 року діти спадкодавця та чоловік є спадкоємцями першої черги за законом.

Згідно із ст.549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ст.550 ЦК України 1963 року).

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 152/361 від 07 липня 1994 року (втратила чинність 03.03.2004 року), яка діяла на виникнення спірних правовідносин, передбачено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що, спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Позивач ОСОБА_1 не надала суду для огляду домову книгу, на підставі якої може бути видана відповідна довідка, а тому суд виходить із даних адресно-довідкового підрозділу про спільне проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Спільне проживання батьків апелянта також підтверджується рішенням виконавчого комітету Радомишльської міської ради № 201 від 10.11.1988 року про відмову у прописці ОСОБА_2 із сім'єю на житлову площу матері ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 у зв'язку із недостатністю житлової площі на одного чоловіка, оскільки в квартирі проживає 2 особи.

Факт постійного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 не заперечується і позивачем.

Отже, після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв її чоловік ОСОБА_7, який проживав разом з нею, а після смерті останнього спадщину прийняла ОСОБА_2.

Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вирішив спір за участю неналежного відповідача, чим порушив права ОСОБА_2, а тому остання, відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України, має право на оскарження судового рішення.

Крім того, судом не враховано, що у разі пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, останній може бути продовжений судом на підставі ст.550 ЦК України, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи та застосував норму матеріального права, яка не підлягала застосуванню, не визначився із належним відповідачем у справі.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову про надання додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 28 листопада 2005 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Радомишльської міської ради Житомирської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 114,71 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: