Справа № 189/625/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2015 року Покровський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Пустовар О.С.

при секретарі Комеристій І.А.

прокурора Маковецької Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона являється власником житлового будинку, а також земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. За вказаною вище адресою зареєстровані її колишній чоловік ОСОБА_2 та його неповнолітня донька ОСОБА_3, які фактично не проживають з 1999 року та на теперішній час вони проживають за адресою АДРЕСА_2. Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірваний 18.11.1997 року. На підставі викладеного позивачка просить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком АДРЕСА_1.

В ході розгляду справи позивачка та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили його задовольнити, з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його неповнолітня донька ОСОБА_3 судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, пояснивши, що ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право власності, виданого головою виконкому Покровської селищної ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області від 14.071999 року являється власником житлового будинку в АДРЕСА_1.

Справу розглянуто без участі представника третьої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, який в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В справі приймала участь в інтересах неповнолітньої дитини прокурор прокуратури Покровського району Дніпропетровської області Маковецька Л.О., яка вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб визначений законами України.

Так, судом достовірно встановлено, що позивачка є власницею будинку, розташованого в АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Покровської селищної ради 14.09.2010 року (а.с.4).

З копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок вбачається, що власником житлового будинку по АДРЕСА_1 являється ОСОБА_1 (а.с.5-7).

Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого від 07 травня 1997 року, ОСОБА_1 на підставі рішення 16 сесії 23 скликання Покровської селищної ради народних депутатів від 30 листопада 2000 року передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,5168 гектарів в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території АДРЕСА_1. Землю передано для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, ведення особистого селянського господарства 0,2668 га. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №000581 (а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 18 листопада 1997, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірвано (а.с.9).

З копії висновку із акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1 видно, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та його дочка ОСОБА_3, які з 1999 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.10).

Відповідно до довідки, виданої секретарем Покровської селищної ради від 02.03.2015 року № 1585, виданої ОСОБА_1, зареєстрованій в АДРЕСА_1 - відповідно до даних домової (по господарської книги) за вказаною адресою зареєстровані, крім позивачки її колишній чоловік ОСОБА_2 та його доька ОСОБА_3.

Як вбачається з витягу з кримінального провадження №0000011 від 24.03.2015 року, до прокуратури Покровського району Дніпропетровської області надійшла заява від ОСОБА_2 про те, що службовими особами Покровської селищної ради складено завідомо неправдивий документ ОСОБА_1, а саме Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 07 травня 1997 року (а.с.30).

Судом достовірно встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на від 14.07.1999 року, виданого головою виконкому Покровської селищної Ради народних депутатів Покровського району Дніпропетровської області на підставі рішення виконкому Покровської селищної ради від 30.06.1999 року № 78, житловий будинок в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (а.с.33).

З копії технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду вбачається, що власником цілої частини жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_2 (а.с.34-36).

В матеріалах справи знаходиться будівельний паспорт на забудівлю земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

Так, з виписки із рішення №39/1 від 24.02.1998 року на дозвіл будівництва (перебудови) індивідуального жилого будинку ОСОБА_2 видно, що останньому дозволено будівництво індивідуального жилого будинку на 3 кімнати, житловою площею 44,2 кв.м. в АДРЕСА_1 (а.с.38).

З виписки із протоколу зборів уповноважених КСП «Побєда» Покровського району Дніпропетровської області від 06 квітня 1991 року вбачається, що слухалося заява ОСОБА_1 про зняття з неї присадибної ділянки в розмірі 0,30 га, та наділено ОСОБА_2 цією присадибною ділянкою для будівництва будинку (а.с.39).

Так, відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживанн ячленів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст.ст. 58, 59 ЦПК України докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому названим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Захисту підлягає лише порушене право. Оскільки позивачка не довела, а суд не встановив, що її право було порушеним і підлягало захисту, так як вона не являється власницею житлового будинку по АДРЕСА_1, а є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1, крім того ОСОБА_2 зареєстрований також по АДРЕСА_1, звідки просить його виселити позивачка, суд вважає доцільним відмовити у позові через відсутність правових підстав для його задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212 -215, 218, 224 -233 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням- відмовити в повному обсязі.

Апеляційн аскарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.С. Пустовар