ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/901/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Даниленко В.В.,

секретаря Пасько І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСББ «КУТ» про відшкодування збитків та моральної шкоди, суд -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 у жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСББ «КУТ» про відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач неодноразово змінював вимоги, остаточні позовні вимоги викладено в заяві про зменшення позовних вимог від 23.11.2015 року (а.с.174-175). Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_2 посилався на те, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 13.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року, визнано незаконним обрання ОСОБА_3 членом правління та головою правління ОСББ "КУТ" на зборах уповноважених ОСББ "КУТ". Вказаним судовим рішенням від 13.02.2014 року встановлено, що ОСББ "КУТ" та ОСОБА_3 провели збори з порушенням чинного законодавства, а ОСОБА_3 з 05.04.2012 року по 20.09.2013 року незаконно займав посаду голови правління ОСББ "КУТ"; встановлено, що відповідачі порушили права позивачаобирати та бути обраним до керівних органів ОСББ "КУТ".

Внаслідок викладеного позивач просить суд стягнути з відповідачів упущену вигоду за період з 05.04.2012 року по 01.08.2012 року у сумі 13 114 грн. 66 коп., інфляційні витрати в сумі 5021 грн. 45 коп. з кожного з відповідачів та моральну шкоду з кожного відповідача у сумі 12 000 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 19.06.2015 року, яка занесена до журналу судового засідання від 19.06.2015 року, за клопотанням позивача, суд ухвалив, залучити до розгляду справи у якості співвідповідача ОСББ "КУТ".

Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити, крім того надав до суду письмові заперечення та пояснення на позов.

Відповідач ОСББ "КУТ" в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не представив.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м.Києва від 13.02.2014 року (а.с.5-6), залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року (а.с.7), визнано незаконним обрання ОСОБА_3 членом правління та головою правління ОСББ "КУТ" на зборах уповноважених ОСББ "КУТ".

ОСОБА_2 вказує, що він бажав працювати головою правління та бажав бути обраним членом правління та головою правління ОСББ "КУТ". Проте, вказані вимоги ОСОБА_2 обгрунтовує з посиланням на власні бажання та переконання.

Крім того, ОСОБА_2 не надано до суду належних доказів, того що він є членом ОСББ "КУТ"та обирався до складу його правління.

Відповідно до п. 5.1 Статуту ОСББ "КУТ" членом Об"єднання може бути лише власник квартири, приміщення в будинку ОСББ "КУТ".

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.3, ч.1 ст.4, ч.3 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

З викладеного вбачається, що належним доказом, що ОСОБА_2 є власником квартири та відповідно членом ОСББ "КУТ", може бути лише витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяженнь. Однак, ОСОБА_2 такого витягу до суду надано не було.

Відповідно до зміненої редакції Статуту ОСББ "КУТ" посаду голови правління ОСББ "КУТ" можеже зайняти особа, яку збори мають обрати до членів правлвння ОСББ "КУТ", після чого члени правління обирають вказану особу головою правління ОСББ. Лише після вказаних фактів особа може вступити на посаду голови правління ОСББ і реалізувати своє право на працю.

Статтею 14 Закону України "Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку" визначено, що співвласник має право: брати участь в управлінні об'єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об'єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об'єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об'єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в установленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації.

Право члена ОСББ бути обраним до складу статутних органів об"єднання преалізується через колегіальне рішення членів ОСББ. Реалізація ініціативи члена ОСББ має проводитись шляхом подання відповідної заяви до керівних органів ОСББ.

ОСОБА_2 не надав доказів того, що він звертався до зборів ОСББ "КУТ" з пропозицією обрати його до членів правління ОСББ "КУТ" та в подальшому обрати на посаду голови правління ОСББ "КУТ".

ОСОБА_2 вимогу про відшкодування збитків обгрунтовує тим, що він не отримав заробітну плату, яку розраховував отримати, якби його обрали на посаду голови правління ОСББ "КУ", відповідно до ч.2 ст.22 ЦК України.

Однак, відповідно до преамбули та ст.1 КЗпП України, Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Кодекс законів про працю України регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Трудовим законодавством України не передбачено, що особа має право отримувати заробітню плату до того часу, як з нею буде укладено трудовий договір, як вона пристурпить до роботи і до того часу, як вона почне виконувати свої трудові обов"язки.

Враховуючи, що позивач не надав доказів, що він перебував у трудових відносинах з ОСББ "КУТ", тому він не набув права вимоги, яку розраховує від заробітної плати.

З листа ОСББ "КУТ" від 21.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 не виконує рішення Апеляційного суду м.Києва від 19.11.2014 року про стягнення з нього заборгованості за комунальні послуги у сумі 10 093 грн. 68 коп. та має заборгованість по несплаті за користування комунальних послуг у сумі 19 548 грн. 55 коп. Факт наявності у ОСОБА_2 боргів за користування комунальними послугами виключає його обрання до членів правління ОСББ "КУТ" (а.с.164).

Показами свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні було підтверджено той факт, що позивач до членів ОСББ "КУТ" з пропозицією обрання його головою правління вказаного ОСББ не звертався.

На підставі викладеного, суд ухвалив, що позовні вимоги позивача, щодо стягнення з відповідачів відшкодування збитків не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно зі ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із подальшими змінами), заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Згідно з п.5 згаданого Пленуму ВСУ відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а також вини останнього в її заподіянні.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Позивач моральну шкоду обґрунтовував тим, що отримав душевні страждання у зв'язку з потиправною поведінкою відповідачів щодо нього.

Разом з тим, ОСОБА_2 не подано суду жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт завдання йому моральної шкоди, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань, тому у задоволенні цих позовних вимог також необхідно відмовити.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно відхилити.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати не підлагаєть стягненню з відповідача.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСББ «КУТ» про відшкодування збитків та моральної шкоди- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: