Справа № 308/4638/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Копча Є.І.

за участі позивача ОСОБА_1

уповноваженого представника

Ужгородського міського центру

соціальних служб для сім'ї,

дітей та молоді Геби Т.А.

уповноваженого представника

Служби у справах дітей, головного

спеціаліста Мар'їни О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, законного представника ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх (малолітніх) дітей позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна, з участю Ужгородського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, Служби у справах дітей про визнання права власності на нерухоме майно (в порядку ст. 32 ЦПК України),-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 звернулася в суд спільно з позивачами ОСОБА_5, ОСОБА_1, в тому числі в інтересах неповнолітніх (малолітніх) дітей - позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 з позовом до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна про визнання права власності на нерухоме майно.

Подання позову мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_13 помер її чоловік та батько позивачів - ОСОБА_13, про що в книзі реєстрації смерті був зроблений відповідний актовий запис про смерть за №645, підтвердженням чого є свідоцтво про смерть. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день його смерті. До складу спадщини у відповідності до ст. 1218 ЦК України увійшли всі права та обов'язки ОСОБА_13, що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме, майнові права на майно, яке належало йому на праві особистої приватної власності: 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ужгородської міської ради 18.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 16.05.1990 року за реєстровим №2-3002 та рішень міської ради №145 від 11.08.1989 року, №108 від 27.09.1989 року, №71 від 30.03.1990 року, зареєстрованого Ужгородським МБТІ 18.01.2002 року за №1088.

Крім того, ОСОБА_13 за час свого життя 21.08.2006 року склав заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідчений приватним нотаріусом Житко О.І. та зареєстрований в реєстрі за №2203, у відповідності до якого ОСОБА_13 заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому і на що він за законом матиме право - своїй дружині ОСОБА_4 Враховуючи приписи ст. 1241 ЦК України всі неповнолітні (малолітні) діти, що проживали на момент смерті спільно з батьком мають право на обов'язкову частку і фактично прийняли спадщину.

Зазначає, що при зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачам було відмовлено в такому з огляду на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на нерухоме майно по АДРЕСА_1. Стверджує, що оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок було втрачено, а можливість його відновити відсутня внаслідок ліквідації КП «БТІ м. Ужгорода», правонаступника якого не визначено.

Враховуючи наведені обставини просить суд визнати за позивачами право власності на нерухоме майно у конкретних частинах на підставі ст. ст. 16, 328, 1220, 1261, 1268 ЦК України.

У судове засідання, призначене на 22.05.2015 року, з'явилися ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_1, які позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задоволити.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду у судові засідання не з'явився, участь уповноваженого представника не забезпечив, про причини неявки, які судом може бути визнано поважними, не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

25 травня 2015 року після виходу суду з нарадчої кімнати ухвалою суду від 25.05.2017 року

судовий розгляд по справі було поновлено, оскільки під час ухвалення рішення суду у справі виникла потреба з'ясувати деякі обставини справи, у тому числі, щодо родинних стосунків між померлим ОСОБА_13 та позивачем - ОСОБА_1, а також правомірності спадкування ним частини нерухомого майна за обов'язковою часткою.

Крім того, ухвалою суду від 25.05.2015 року до участі у справі № 308/4638/15-ц було залучено за клопотанням позивача Ужгородський міський центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та Службу у справах дітей, які забезпечили участь уповноважених представників у судове засідання 27.05.2015 року та не заперечили проти задоволення позову.

Третя особа у судове засідання також не з'явилася, повідомлення про згоду на участь у справі у відповідності до ст. 36 ЦПК України не подала.

Враховуючи положення ст. ст. 27, 36, 169 ЦПК України справу розглянуто за наявними у ній даними та доказами.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

За приписами ст. 1216 спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Як встановлено у судовому засіданні, згідно зі свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 10.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, ІНФОРМАЦІЯ_13 помер ОСОБА_13, про що 10 липня 2012 року складено відповідний актовий запис №645.

Пiсля смертi ОСОБА_13 вiдкрилася спадщина на нерухоме майно, зокрема: 57/100 часток житлового будинку літ. Б, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить останньому у відповідності до свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ужгородської міської ради 18.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 16.05.1990 року за реєстровим №2-3002 та рішень міської ради №145 від 11.08.1989 року, №108 від 27.09.1989 року, №71 від 30.03.1990 року.

Позивачами до матеріалів справи додано копію вищенаведеного свідоцтва, яку отримано у відповідь на звернення ОСОБА_4 від 23.03.2015 року від комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» (супровідний лист від 08.04.2015 року за №148).

У судовому засіданні на підтвердження факту видачі вищенаведеного свідоцтва досліджено:

- рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів «Про неможливість виділення будинків із складу будинковолодінь» від 11.08.1989 року№145;

- рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів «Про передачу в оренду приміщень, зняття з балансу будинку, дозвіл на добудови до жилих будинків, розподіл будинковолодіння, затвердження актів технічного стану жилих будинків, прийняття в експлуатацію індивідуальних жилих будинків, продаж будинків» від 27.09.1989 року №108;

- архівний витяг архівного відділу Ужгородської міської ради від 06.08.2014 року №149/01-22 з рішення виконавчого комітету Ужгородської міської ради народних депутатів «Про… продаж будинків…» від 30.03.1990 року №71, згідно з п. 7 якого вирішено продати ОСОБА_13 57/100 комунальних частин будинковолодіння АДРЕСА_1, в якій він проживає, що складається з однієї кімнати пл. 14, 85 кв.м., кухні пл. 14,80 кв.м., закритої веранди пл. 4,50 кв.м., за 2075 крб.

Про правомірність права власності на спірний об'єкт нерухомого майна також свідчить доданий до матеріалів справи договір купівлі-продажу будинку від 24.12.1996 року, укладений між ОСОБА_13 та ОСОБА_17, за умовами якого ОСОБА_13 продав, а ОСОБА_17 уцпила належні йому 43/100 частин будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 і складається з будинку під літ. «А». У договорі констатовано, що ці 43/100 частин будинковолодіння належать продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Першою Ужгородською держнотконторою 12.12.1996 року за №2-6728 та зареєстрованого Ужгородським МБТІ за р. №1088.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок АДРЕСА_1 (інвентаризаційна справа №1976, реєстровий №1088), виготовлений станом на 23.03.2015 року, будинок літ. «Б» в цілому станом на 31.12.2012 року зареєстрований за ОСОБА_13 57/100 ч., що також зазначено у довідці комунального підприємства «Архітектурно-планувальне бюро» від 23.03.2015 року інв. справа №1976.

У відповідності до заповіту, зробленого ОСОБА_13 21.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Житко О.І., зареєстрованого в реєстрі за №2203, останній заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, в тому числі 57/100 частин житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 - гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно зі свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2, виданого 30.11.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ужгородської міської ради, 30 листопада 1995 року ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_2 уклав шлюб з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_4).

З паспорта серії НОМЕР_3, виданого ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, 09.03.2011 року Ужгородським МУ УМВС України в Закарпатській області, вбачається, що її місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 18.05.2000 року.

Також, зі сторінки 11 паспорту серії НОМЕР_4, виданого ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, Ужгородським МУ УМВС України в Закарпатській області 30.09.2011 року, судом встановлено, що його місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 18.05.2000 року.

З 18.05.2000 року також зареєстровано місце проживання позивача - ОСОБА_1 за вищенаведеною адресою: АДРЕСА_1, що підтверджено ст. 11 паспорту серії НОМЕР_5, виданого ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, Ужгородським МВ ГУ ДМС України в Закарпатській області 17.07.2014 року.

Також у судовому засіданні ОСОБА_1 зазначив про факт внутрісімейного усиновлення та повідомив суд, що на момент смерті спадкодавця він був непрацездатний внаслідок отриманої травми 16.03.2012 в результаті ДТП по вул. Дендеші, 134. На підтвердження своїх доводів подав копію виписки з історії хвороби, оригінал якої оглянуто у судовому засіданні, №879 нейрохірургічного відділення №2 Обласного клінічного центру нейрохірургії та неврології м. Ужгород. З даних, зазначених у виписці, судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 лікувався з 16.03.2012 року, згідно із свідоцтвом НОМЕР_6 інвалід ІІ групи з 17.07.2012 року. Таким чином, суд констатує, що на момент смерті заповідача ОСОБА_1 був непрацездатним в силу своєї інвалідності.

При розгляді справи № 1-рп/2014 на підставі аналізу положень Конституції України, ЦК України, СК України, Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15 липня 1999 року № 966-ХIV, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV Конституційний Суд України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов'язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України 11.02.2014 року у даній в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов'язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності.

Долученими до матеріалів свідоцтвами про народження підтверджено, що батьками дітей:

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво серії НОМЕР_7);

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво серії НОМЕР_8);

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво серії НОМЕР_9);

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9 (свідоцтво серії НОМЕР_10);

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10 (свідоцтво серії НОМЕР_11);

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11 (свідоцтво серії НОМЕР_12),

є померлий та позивач - ОСОБА_4

Відомості про народжених дітей також відображені на сторінка 8-9 паспорту ОСОБА_4.

В силу приписів ст. 29 ЦК України місцем проживання неповнолітніх (малолітніх) дітей та непрацездатного на день смерті батька була адреса: АДРЕСА_1.

Спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_4, яка прийняла спадщину спільним проживанням.

Спадкоємцями, які мають право на обов'язкову частку у спадщині за положеннями ст. 1241 ЦК України, мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, є:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4,

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_9,

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10,

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_8,

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_12

ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11,

які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

У судовому засіданні встановлено, що позивачі прийняли спадщину спільним проживанням у відповідності до положень ст. 1268 ЦК України, у відповідності до ч. 3 якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а згідно з ч. 4 цієї ж статті малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Спадкоємці не подавали заяви про відмову від спадщини.

Як встановлено у судовому засіданні спадковий житловий будинок є власністю померлого чоловіка позивачки - ОСОБА_13, на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ужгородської міської ради 18.01.2002 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою 16.05.1990 року за реєстровим №2-3002 та рішень міської ради №145 від 11.08.1989 року, №108 від 27.09.1989 року, №71 від 30.03.1990 року, зареєстрованого Ужгородським МБТІ 18.01.2002 року за №1088.

Оригінал свідоцтва про право власності на житловий будинок втрачено.

На своє звернення до приватного нотаріуса позивач отримала роз'яснення від 10.03.2015 року №55/01-16 про те, що нотаріальні дії будуть вчинені після подачі всіх необхідних документів, в тому числі оригіналу документа, який підтверджує належність вказаних 57/100 часток житлового будинку літ. Б ОСОБА_13

На даний час позивачі не можуть реалізувати своє право власності на вказану частину будинку, що виникає на підставі спадкування за заповітом на житловий будинок з урахуванням обов'язкових часток та оформити відповідні правовстановлюючі документи.

Згідно з п. 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони та арешту цього майна.

Згідно з інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, індексний номер 24594542, сформованою 23.07.2014 року за параметрами запиту адреси об'єкта нерухомого майна: АДРЕСА_1, відносно цього нерухомого майна відсутні будь-які обтяження.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Беручи до уваги вищевказане, з врахуванням вимог ст.ст. 29, 328, 1216, 1233, 1235, 1241, 1268 ЦК України, суд вважає, що невизнане право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно. За наведених обставин позовні вимоги слід задоволити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1233, 1235, 1241, 1268 ЦК України, України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_1, законного представника ОСОБА_4 в інтересах неповнолітніх (малолітніх) дітей позивачів: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до виконавчого комітету Ужгородської міської ради, третя особа без самостійних вимог: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталія Дмитрівна про визнання права власності на нерухоме майно (в порядку ст. 32 ЦПК України) - задоволити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 10/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_7 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_8 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_10 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_11 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/18 частини 57/100 частини житлового будинку літ. Б із належними до неї надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.М. Світлик