У Х В А Л А

21 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі

суддів:Лященко Н.П.,
Григор'євої Л.І.,
Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_5 про визнання договору поруки таким, що припинився,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») про про визнання договору поруки припиненим.

Зазначав, що 16 жовтня 2008 року року між акціонерним комерційним банком «Банк Форум» (далі - АКБ «Банк Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у сумі 95 тис. доларів США, з кінцевим терміном повернення 15 жовтня 2018 року.

16 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та АКБ «Форум» було укладено договір поруки, за умовами якого він поручився за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. 21 серпня 2010 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно з якою було відстрочено виконання основного зобов'язання до 15 жовтня 2020 року.

Посилаючись на те, що внаслідок такої зміни основного зобов'язання збільшився обсяг його відповідальності як поручителя, порука припинилася відповідно до частини першої статті 559 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). З цих підстав просив позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено: визнано договір поруки від 16 жовтня 2008 року укладений між ним та АКБ «Форум» в особі Львівської філії, правонаступником якого є ПАТ «Форум» на забезпечення виконання кредитного договору від 16 жовтня 2008 року, таким, що припинився 21 серпня 2010 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено. Рішення апеляційного суду Львівської області від 16 вересня 2014 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 грудня 2014 року ОСОБА_4 порушує питання про скасування ухвалених у справі рішень суду апеляційної й касаційної інстанцій та залишенні в силі рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини першої статті 559 ЦК України.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2011 року, 21 листопада 2012 року, 11 вересня 2013 року, 18 лютого 2015 року, 25 березня 2015 року, постанову Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2011 року та постанову Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року.

ОСОБА_4 указує на те, що правові висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ та Вищого господарського суду України про застосування зазначених норм матеріального права не є однаковими з висновками, зробленими судом касаційної інстанції в наданому для прикладу судовому рішенні, а також на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному в постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову в позові, апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції виходив з того, що частина перша статті 559 ЦК України пов'язує припинення договору поруки із зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення при цьому обсягу його відповідальності, проте зміни в кредитному договорі, щодо продовження строку його дії відбулися за згодою ОСОБА_6, крім того вони не призвели до збільшення обсягу його відповідальності.

На відміну від висновків, які містяться у справі, яка переглядається, в наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 липня 2011 року, 21 листопада 2012 року, 11 вересня 2013 року, 18 лютого 2015 року, 25 березня 2015 року та постанові Вищого господарського суду України від 26 жовтня 2011 року судами встановлено, що зміни в кредитних договорах, які до того ж призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів були внесені без іх згоди.

Отже, у справі, яка переглядається, та у справах, на рішення в яких посилається заявник в обґрунтування своєї заяви про перегляд судового рішення, наявні різні фактичні обставини, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції частини першої статті 559 ЦК України.

Судове рішення у справі про перегляд якої подано заяву відповідає викладеному у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2013 року висновку щодо застосування частини першої статті 559 ЦК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Н.П. Лященко
Л.І. Григор'єва
Ю.Л. Сенін