АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/613/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1333/15Головуючий у 1-й інстанції Матвієнко В. М. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до комунального підприємства «Лубни-Водоканал» про визнання безпідставним нарахування боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Лубни-Водоканал» про визнання безпідставним нарахування боргу споживачу за надання послуг з водокористування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач отримує від КП «Лубни-водоканал» листи-претензії, в яких повідомлялося про те, що він має заборгованість по сплаті за послуги з водопостачання та водовідведення. В зв'язку з тим, що позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки не має заборгованості, а тому звернувся до суду з даним позовом та прохав визнати безпідставним нарахуванням йому боргу, як споживачу за надання послуг з водокористування.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до комунального підприємства «Лубни-Водоканал» про визнання безпідставним нарахування боргу - відмовлено.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в той же суд але в іншому складі. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, а також таким, що винесено з порушенням норм цивільно-процесуального права.

Судове засідання проводилося за участю представника відповідача, за відсутності апелянта, який будучи належним чином та завчасно повідомленим про час та місце слухання справи в судове засідання не з'явився.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, виходив з того, що позивачем всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не доведено та не надано доказів протиправності дій КП «Лубни-водоканал». Крім того, суд зазначив, що лише нарахування заборгованості не порушує право позивача, оскільки таке нарахування не пред'явлено до стягнення в примусовому порядку.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач проживає за адресою АДРЕСА_1. Листом № 1-17/276 від 20.03.2012 року відповідач повідомив позивача про те, що станом на 01.03.2012 року у нього виникла заборгованість за надання послуг з водопостачанням. В зв'язку з тим, що позивач вважає незаконними дії відповідача щодо нарахування йому заборгованості за комунальні послуги з водопостачання, а тому звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Відповідно до вимог статті 3 ЦПК України й статті 15 ЦК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту цивільне право у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 у березні 2010 року сплатив наперед кошти за надання послуг з водопостачання за 2010 рік - ТОВ «Водоканал Техсервіс». Проте, КП «Лубни-водоканал» не є правонаступником ТОВ «Водоканал Техсервіс». КП «Лубниводоканал» розпочало свою виробничу діяльність тільки з 01.05.2010 року, а тому у вказаний період травень-грудень 2010 року позивачу надавалися послуги з водопостачання саме - КП «Лубниводоканал», однак позивач їх не оплатив, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість в розмірі 328 грн. 14 коп.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачений обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Нарахування плати за послуги з водопостачання та водовідведення проводиться виконавцем таких послуг відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Таким чином, нарахування, перерахунок чи списання заборгованості здійснюється виконавцем таких послуг.

Предметом спору у даній справі є нарахована заборгованість за послуги з водопостачання, яка має претензійний характер, що випливає з обов'язку позивача оплатити вартість наданих відповідачем послуг.

На думку колегії суддів, сам факт нарахування заборгованості та заявлення претензії з даного приводу відповідачем в досудовому порядку, не порушує прав позивача, до стягнення даної заборгованості в примусовому порядку, оскільки дані обставини не впливають на зміст зобов'язання яке існує між сторонами .

В супереч твердженням апелянта, суд першої інстанції розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог, з достатньою повнотою та всебічністю дослідив обставини справи, правильно встановив зміст спірних правовідносин та вірно застосував норми матеріального і процесуального права.

Інші посилання апелянта в апеляційній скарги, які є фактично повторним викладенням встановлених судом обставин по справі, не містять конкретних вказівок на порушення допущені судом першої інстанції, не спростовують висновків суду, а тому не можуть бути підставою для скасування правильного по суті і справедливого рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вона не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 308 ,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити .

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 березня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин