Справа № 457/1525/14 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1861/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року м.Львів

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Бойко С.М.,

суддів: Берези В.І., Штефаніци Ю.Г.,

секретаря - Брикайло М.В.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

встановила:

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 24.11.2014 року позов ОСОБА_2, заявлений у власних інтересах та в інтересах її неповнолітньої доньки, задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 у користь ОСОБА_2 кошти в сумі 1200 грн. та завдану моральну (немайнову) шкоду в розмірі 2000 грн.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати лише в частині стягнення з неї моральної шкоди з підстав неповного з»ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди.

Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що позивачем не доведено, а судом не встановлено факту заподіяння моральної шкоди. Крім того, зазначає, що при визначенні розміру морального відшкодування, судом не враховано тієї обставини, що вона отримує мінімальну заробітну плату, є інвалідом третьої групи, у зв»язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування, та має на утриманні неповнолітню дитину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення сторони позивача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

У відповідності до ст.23 Цивільного кодексу (далі-ЦК) України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов»язана з розміром цього відшкодування.

За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2014 року ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального кодексу (далі-КК) України, а саме, за умисне заподіяння неповнолітній ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень (а.с.4-7).

Враховуючи те, що вина відповідача ОСОБА_4 у вчиненні нею протиправних дій відносно доньки позивача - неповнолітньої ОСОБА_5, а саме, у заподіянні останній легкого тілесного ушкодження, встановлена вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 27 травня 2014 року, який набрав законної сили, оскільки відповідачем не оскаржувався, а, в силу наведеної вище норми статті 23 ЦК України, заподіяння фізичній особі тілесного ушкодження означає й заподіяння такій особі моральної шкоди, оскільки ушкодження здоров»я без фізичного болю не може бути (цей факт є загальновідомим і не потребує доказування), - колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для відшкодування потерпілій в особі її законного представника за рахунок відповідача моральної шкоди.

Крім того, заподіяння дитині фізичного болю протиправними діями іншої особи, є психологічною травмою для матері цієї дитини, яка несе у зв»язку з цим душевні страждання, а тому, відповідно до ст.23 ЦК України, вона теж має право на відшкодування моральної шкоди за рахунок винної особи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

На думку колегії суддів, визначений судом розмір морального відшкодування за встановлених обставин справи відповідає вимогам розумності та справедливості, оскільки злочин вчинено відносно неповнолітньої особи, а дії відповідача у вчинені вказаного злочину були умисними.

Посилання відповідача на те, що у вчиненому кримінально-караному діянні є вина самої потерпілої, не підтверджуються названим вище вироком суду, а тому не враховуються апеляційним судом при вирішенні її апеляційної скарги.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині вирішення спору про відшкодування моральної шкоди ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду в цій частині, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апелянтом не оскаржувалось, а тому в силу вимог ст.303 ЦПК України колегія суддів не перевіряє його законності та обґрунтованості в цій частині.

Таким, що не підлягає задоволенню, колегія суддів вважає й клопотання представника позивача про стягнення з відповідача у користь позивача витрат на правову допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції в розмірі 300 грн., оскільки такі витрати не підтверджені належним фінансовим документом (в наданій адвокатом квитанції до прибуткового ордеру (а.с.50) відсутній запис про серію та номер касового ордера).

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 24 листопада 2014 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Береза В.І.

Штефаніца Ю.Г.