ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6857/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Лужецькій О.Р.,

при секретарі - Цибулюк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що ОСОБА_3 з самого початку народження їхнього сина і по теперішній час жодного разу його не навідав, участі у вихованні дитини взагалі не бере, не піклується та не цікавиться про його фізичний та духовний розвиток, навчання, не надає матеріальної допомоги на його виховання, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Байдуже ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків та долі сина змусило її звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали з тих же підстав, просили їх задовольнити - позбавити відповідача батьківських прав. Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_2 пояснила, що проживає з іншим чоловіком, який опікується дитиною, дбає про нього. Дитина вважає його батьком. Тому він має намір офіційно усиновити сина сторін - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. ОСОБА_3 пояснив, що дитина проживає разом з матір'ю, протягом 2013-2014 років часто бачився з дитиною, забирав з дитячого садочка, приводив додому, гуляв з нею у вихідні дні, але з середини травня 2014 року ОСОБА_2 стала перешкоджати йому бачитися з дитиною, не дозволяла навідувати сина, на телефонні дзвінки не відповідала, тому з цього часу бачив дитину ріже, а останній раз бачив дитину у червні 2015 року. Крім того, зазначив, що в кінці вересня 2015 року звертався до Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою щодо визначення способу участі у вихованні сина, проте просив залишити її без розгляду, оскільки йому зателефонував цивільний чоловік ОСОБА_2 та попросив забрати заяву зі Служби у справах дітей в обмін на те, що позивач відкличе позовну заяву. Зазначив, що створення перешкод з боку позивача спілкуванню із сином порушує не тільки його права як батька, а в першу чергу порушує права та інтереси дитини. Зазначає, що особисто приходив до дитячого садочка побачитися з сином, дитина вибігала до нього та бавилася з ним, крім того, цікавиться життям дитини у розмовах з вихователями садочка. Вважає, що жодних обставин, які б давали підстави, що його спілкування спричинить шкоду сину не існує, він має дуже велике бажання приймати участь у вихованні сина, спілкуватися з ним, дарити йому свою батьківську любов та тепло.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, просив розглянути справи без їх участі.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації позовні вимоги підтримав, надавши до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що у сторін ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які не перебували у зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився син ОСОБА_4. Після погіршання відносин між батьками дитина, ОСОБА_4 залишилася проживати з матір'ю.

Згідно статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жеребкування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних матір та батька. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

В судовому засіданні відповідач неодноразово наголошував, що любить свою дитину та бажає приймати участь у її вихованні, проте матір'ю дитини чиняться перешкоди у його спілкуванні з нею, від виконання своїх батьківських обов'язків він не ухилявся. Він любить свою дитину, цікавиться по мірі можливості його проблемами, успіхами та проти позбавлення його батьківських прав.

Суд також приймає до уваги намагання ОСОБА_3 зустрітися з сином в дитячому садочку з метою його побачити, поспілкуватися з ним, дізнатися про його успіхи в навчанні.

Як вбачається з Висновку № 102/03/29-10004 від 19.10.2015 р. служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_3 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Суд не може погодитися з висновком, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ставиться до нього критично, оскільки такий висновок винесений без достатніх правових підстав, немотивований, не містить обґрунтування доцільності такого рішення з точки зору позитивного впливу на малолітнього сина ОСОБА_4.

Суд також прийшов до висновку, що з боку матері по відношенню до батька дитини існує складне психологічне відношення. Крім того, суд вважає, що основною метою подання позову позивачем про позбавлення батьківських прав - є вирішення у майбутньому питання щодо усиновлення дитини чоловіком, з яким вона проживає на даний час, що також фактично підтверджується показами сторін в судовому засіданні.

Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом приймається до уваги неодноразові намагання батька зустрітися з дитиною, сам факт заперечення ним позовної заяви ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав також свідчить про його інтерес до дитини, бажання приймати активну участь у вихованні сина, його бажання бути батьком.

Згідно з ч. 3 ст.9 Конвенції про прав дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

В матеріалах справи відсутні переконливі докази винної поведінки ОСОБА_3 щодо ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та свідомого нехтування ним своїми батьківськими обов'язками, навпаки бажання позивачки позбавити його батьківських прав також пов'язане з проблемами, які виникають у зв'язку з отриманням дозволу на виїзд дитини закордон.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, та виходячи з того, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків без поважних причин, а судом не встановлено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання дитини і свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тому підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні.

Керуючись ст.ст. 150, 157, 164, 165 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА