Справа № 456/1282/15-ц
Провадження № 2/456/815/2015
УХВАЛА

іменем України

27 листопада 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Пака В. М. ,

при секретарі Сунак Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Стрию справу за скаргою ОСОБА_1 до Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Стрийського МРУЮ на постанову головного державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ ОСОБА_2 ВП №46531279 від 05.03.2015 року та ВП №46531279 від 11.03.2015 року, суд

Встановив:

19.03.2015 року до суду поступила позовна заява ОСОБА_1 на дії державного виконавця в якій просить визнати дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Стрийського МРУЮ ОСОБА_3 при ухваленні постанов ВП № 46531279 від 05.03.2015 року та від 11.03.2015 року протиправними, а також просить їх скасувати.

В обгрунтування покликається також на те, що 14 березня 2015 року ним поштою отримано постанову ВП № 46531279 від 11.03.15р. «Про розшук майна боржника» та від 05.03.15р. «Про стягнення з боржника виконавчого збору». Відповідно в даних постановах зазначено, що у ОСОБА_1 є борг по кредитному договору № 251 від 30.10.06р. в розмірі 3 120,32 євро в т.ч. (606,0 євро сума строкового кредиту, 1861,39 євро борг по кредиту, 50,33 євро борг по процентах, 602,6 євро нарахована пеня, звернути стягнення на предмет застави, автомобіль Шкода Фабія д.н. НОМЕР_1, 2006 року випуску. Стягувач - АТ «Ощадний банк України» в особі філії - Стрийське відділення № 6311. Другою постановою від 05.03.2015 року визначено розмір виконавчого збору в сумі 312,03 євро. А.с. 16.18.

Дії державного виконавця Коваль Ю.Я. позивач, скаржник ОСОБА_1 вважає протиправними, а постанову від 05.03.15р. та 11.03.2015р. ВП № 46531279 помилковими і безпідставними, а саме :

1. Договором кредиту № 251 від 30.10.06р. п.3.3.4 сторонами в договорі встановлено, що одержаний кредит за п. 1.1. договору в сумі 9 450 євро позичальник має обов'язок здійснювати погашення цього кредиту щомісячно в сумі 132 євро починаючи з 01.11.2006 року до 30.10.2012 року.

Отримавши постанову головного державного виконавця Коваля Ю.Я. ВП № 456312798 від 16.02.2015р. він надав йому 25.02.2015р. повідомлення про те, що станом на відкриття виконавчого провадження заборгованості по кредитному договору № 251 від 30.10.06p у позичальника немає і долучив до повідомлення квитанції банку по яких банк отримував грошові кошти в погашення кредиту і якими підтверджено, що кредит станом на листопад 2012 року як і передбачено договором виплачено банку повністю в сумі 9 450 євро. Отже, він виконав умови договору кредиту та п. 2 Постанови державного виконавця від 16.02.15р.

Надавши головному державному виконавцю Ковалю Ю.Я. повідомлення та докази про відсутність боргу, а значить і виконання своїх зобов'язань за договором у строк, що ним встановлено для добровільного виконання постанови від 16.02.15р. і просив на підставі наданих доказів та ст. 49 п. 8 закону України «Про виконавчі провадження» виконавче провадження закінчити.

Вважає, що державний виконавець, не з'ясувавши наявність чи відсутність факту виконання зобов'язань за договором кредиту № 251 позичальником, як це встановлене

постановою ВП № 46531279 від 16.02.15р. п. 2, прийняв дві постанови про розшук автомобіля та стягнення виконавчого збору від 05.-3.2015р. та від 11.03.2015р. незаконно.

Така ситуація змусила його звернутись до суду за захистом порушених прав, протиправних дій головного виконавця ОСОБА_2, який не виконує вимог закону та у зв'язку з чим підписав безпідставні постанови від 05.03.15р. та 11.03.15р.

Оскільки ОСОБА_1 іменував свої вимоги позовною заявою, а оскаржує дії головного державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ ОСОБА_2, що могло бути підставою для скасування прийнятого рішення тому ухвалою від 23.03.2015 року було надано строк для виправлення недоліків ОСОБА_1 до 28.04.2015 року з тих підстав, що скарги на дії ДВС розглядає суд не у формі позовної заяви, а на підставі вимог розділу сьомого ЦПК України, ст. 383 по 389 ЦПК України, якими передбачено право на звернення до суду зі скаргою на дії ДВС, а не з позовною заявою. А.с. 21.

07.04.2015 року ОСОБА_1 супровідним долучає до справи скаргу на постанову головного ДВС ОСОБА_2 з аналогічним змістом вимог, а тому тільки 30.04.2015 року було відкрито провадження у справіі та справа призначалась до слухання неодноразово, відкладалась по причині неявки сторін, в тому числі і скаржника ОСОБА_1. А.с. 25-56.

В суді ОСОБА_1 скаргу підтримував, просить його вимоги задовольнити оскільки він з моменту прийняття рішення 5-ма квитанціями з 27.12.2011 року до кінця 2012 року сплатив банку 648 євро, тобто повністю погасив борг, однакм долучити докази не має можливості бо немов би їх уже комусь показував, просить прийняти до уваги незавірені та ним направлені поштою квитанції. Вважає, що борг погасив в 2012 році, а тому і рішення апеляційного суду Львівської області від 01.10.2014 року є неправильним. На поторну вимогу представника ДВС в суді ствердив, що погасив 647 євро, а при черговому поясненні, що відсутні оригінали квитанцій, а долучені до справи копії квитанцій, запевнив суд, оскільки оригіналів не має тому суд повинен прийняти копії, уже твердив суду, що сплатив банку 677 євро, а тому виконавчий збір по постанові вважає, повинен бути зменшений на зазначену суму. Вважає, що ОСОБА_2 повинен закрити дані виконавчі провадження і у звязку із змінами відкрити нове виконавче провадження та врахувати, що ним сплачено 677 євро. Суду ствердив, що при винесенні рішення на заставне майно сума боргу становила 3 120, 32 євро, а ним сплачено тільки 677 євро.

Представники ДВС Стрийського МРУЮ ОСОБА_2 вимоги скарги не визнав повністю, ствердив суду, що будь-яких прав ОСОБА_1 ним не порушено, заперечив наявність квитанцій по предмету спору про сплату 677 євро, оскільки таких ОСОБА_1 йому ніколи не паредявляв та не показував, твердження скаржника про вказані обставини в скарзі та суді є голослівними, а тому згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 16 лютого 2015 року про стягнення 3 120,32 євро, а також постанови про стягнення виконавчого збору 312,03 євро провадження винесені ним на законних підставва, протягом встановленого строку пропонував ОСОБА_1 добровільно виконати рішення Апеляційного суду від 01.10.2014 року, однак скаржник на вказані постанови не відреагував, тому прийняв правомірні постанови про розшук майна боржника, а саме автомобіля Шкода від 11.03.2015 року при сумі боргу 3 120,32 євро правомірно, просить в задоволенні скарги відмовити. Ніяких квитанцій про сплату болргу ОСОБА_1 йому не надавав. Сам в суді твердить,що такі немов би платив в 2012 році, тобто до прийняття рішення судами, які враховано при прийнятті рішення. Просить в задоволенні скарги відмовити повністю.

Поясненнями сторін, дослідженими по справі доказами доведено, що скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Згідно вимог ст. 26 ЗУ «Про заставу» на яку ОСОБА_1 покликається як на підставу своїх вимог про те, що зобовязання забезпечення заставою передбачає виконання частинами і заставодавець має право припинити звернення на предмет застави шляхом виконання просточеної частини зобовязання та інші його вимоги не можуть слугувати підставою для задоволення його скарги з тих підстав, що в суді сам ствердив, що при заборгованості визначеній рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 01.10.2014 року при сумі боргу 3 120, 32 євро суми предмету застави та при підтвердженні боржником 677 євро до видачі виконавячого листа може вплинути тільки на суму виконавчого збору, а не прийняття рішення по справі в цілому. А.с. 10-14.

Оскільки, даний спір вирішений 01.10.2014 роках, тому твердження ОСОБА_1 про те, що Вищий Спеціалізований суд України скасує вказанні рішення суд не приймає до уваги, оскільки скаржником до справи не долучено жодної копії скарги, копії повідомлень чи розпоряджень про зупинення виконання,в скарзі також не вказував, що ним подана касаційна скарга, клопотання про відкладення справи до вирішення даного спору вищою судовою інстанцією в суді не заявляв.

Крім того, в заяві ОСОБА_1 про відвід головуючого по справі, який відхилено та інших скаргах вказує на неспроможність суду в строк, передбачений законом розглянути його скаргу, хоча сам неодноразово в судове засідання не зявлявся, не представив жодного оригіналу під час судових слухань, а представник ДВС Стрийського МРУЮ ОСОБА_2 вперше зявився в дане судове засідання 27 листопада 2015 року та в суді категорично заперечив наявність квитанцій про сплату боргу після прийнятого рішення, а ті, на які скаржник покликається судом враховані. Тому суд правомірно відкладав розгляд даної скарги, оскільки з 19 березня 2015 року ОСОБА_1 не спромігся усунути недоліки скарги, не долучив жодного оригіналу доказів.

У скарзі від 07.04.2015 року та в скарзі на постанову ДВС Стрийського МРУЮ від 28 квітня 2015 року ОСОБА_1 покликається тільки на ст.3, 8, 383 ЦПК України, тобто на право на звернення до суду, однак яке його право порушено в суді не доводить оригіналами доказів. А.с.25, 53-55.

Отже, враховуючи, що виконавчі документи по даному предмету спору перебувають на розгляді тривалий час, ОСОБА_1 настоює на прийнятті ухвали в даному судовому засіданні, оскільки «порушені строки розгляду його скарги», заставне майно перебуває в розшуку, ні суду, ні представннику ДВС ОСОБА_2 ОСОБА_4 не представив оригінали квитанцій про сплату 677 євро, а його твердження про те, що суд відмовився їх оглянути та завірити копії є надуманими, оскільки суд долучив би оригінали до справи. Твердження ОСОБА_1 про відмову суду їх оглянути не відповідає дійсності, оскільки на підставі ст. 59 ЦПК України суд долучає оригінали, а не копії платіжних документів, а тому суд вимушений врахувати ту обставину та при наявності доказів зменшити суму виконавчого збору за мінусом зазначеної суми.

Керуючись ст. 3, 8, 369, 383-387 ЦПК України, суд

Ухвалив:

В задоволені скарги про визння дій головного державного виконавця при ухваленні постанов ВП № 46531279 від 05.03.2015 року та від 11.03.2015 року протиправними, скасувати постанови ВП № 46531279 від 05.03.2015 року та від 11.03.2015 року відмовити за недоведеністю вказаних вимог у скарзі.

При наявності письмових доказів зобовязати головного державного виконавця ВДВС Стрийського МРУЮ ОСОБА_2 переглянути постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 05.03.2015 року в сумі 312, 03 євро якщо сума 677 євро сплачена ОСОБА_1 в постанові не врахована.

Судові витрати залишити за сторонами.

Ухвалу можна оскаржити до апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів шляхом подачі апеляції Стрийському суду.

Головуючий-суддя ОСОБА_5