Номер провадження 22-ц/788/880/15 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Гагіна М. В. , Собини О. І.

за участю секретаря - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» про скасування наказів про надання відпусток, визнання робочими днями днів відпустки, стягнення заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Київський завод шампанських вин «Столичний» про скасування наказів про надання відпусток, визнання робочими днями днів відпустки, стягнення заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати за необґрунтованістю.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити його позовні вимоги.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не дав правової оцінки всім доказам позивача щодо скасування оспорюваних наказів та визнання робочими днями днів відпустки, безпідставно зробив висновок про те, що обставини, якими він доводить свої вимоги, вже були предметом дослідження в інших цивільних справах, що, на думку позивача, свідчить про упередженість дій суду першої інстанції та порушення ним норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, як вважає позивач, попередні судові рішення не містять висновків щодо невиконання позивачем своїх службових обов'язків в той період часу, коли були видані оспорювані накази про відпустки, так як відповідач цього не довів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 про задоволення апеляційної скарги та представника відповідача ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» Задорожнього Р.О. про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01 вересня 2008 року по 12 червня 2013 року ОСОБА_3 працював на постійній основі менеджером із збуту у відділі продажу ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» із роз'їзним характером робіт з посадовим окладом згідно штатного розкладу, а потім був звільнений з роботи за прогули без поважних причин (а.с.5-6, 17-19, 20-25, 32, 72).

Відповідно до посадової інструкції менеджера із збуту (2-ї категорії) в службові обов'язки позивача входило забезпечення виконання планів і задач з продажу, зокрема, організація співпраці з дистриб'юторами в регіонах, спостереження за якістю роботи з клієнтами (а.с.88-90).

На підприємстві затверджувались графіки щорічних відпусток і видавались накази стосовно позивача про надання йому відпусток, а саме:

- №628 від 23 липня 2010 року - про відпустку з 16 серпня 2010 року по 29 серпня 2010 року - на 13 календарних днів (а.с.33);

- №629 від 23 липня 2010 року - про відпустку з 30 серпня 2010 року по 30 серпня 2010 року - на 1 календарний день (а.с.34);

- №807 від 01 вересня 2010 року - про відпустку з 14 вересня 2010 року по 28 вересня 2010 року включно - на 15 календарних днів (а.с.35);

- №890 від 22 листопада 2010 року - про відпустку з 23 листопада 2010 року по 04 грудня 2010 року включно - на 12 календарних днів (а.с.36);

- №97 від 23 березня 2011 року - про відпустку з 18 квітня 2011 року по 29 квітня 2011 року включно - на 11 календарних днів (а.с.37);

- №823 від 07 жовтня 2011 року - про відпустку з 31 жовтня 2011 року по 13 листопада 2011 року включно - на 14 календарних днів (а.с.38);

- №89 від 23 лютого 2012 року - про відпустку з 30 березня 2012 року по 01 квітня 2012 року - на 3 календарних дні (а.с.39);

- №90 від 23 лютого 2012 року - про відпустку з 02 квітня 2012 року по 13 квітня 2012 року включно - на 12 календарних днів (а.с.40);

- №660 від 23 липня 2012 року - про відпустку з 20 серпня 2012 року по 02 вересня 2012 року включно - на 13 календарних днів (а.с.41).

Як зазначено в наказі відповідача № 95-П від 22 квітня 2010 року, для вірного оформлення бланків суворого звіту, фінансових звітів, касових документів, документів на відвантаження матеріальних цінностей, довіреностей на отримання цінностей, статистичної звітності, наказів та розпоряджень (далі - документи), наказую:

1. Затвердити посадових осіб, яким надано право ставити на документи завірені підписи: перші підписи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8; другі підписи: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

2. Перші та другі підписи на документах скріплюються гербовою печаткою ЗАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» (а.с.30).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № 1435 від 22 січня 2014 року підписи від імені ОСОБА_3 у наказі про наданні відпустки № 97 від 23 березня 2011 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 628 від 23 липня 2010 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 629 від 23 липня 2010 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 809 від 01 вересня 2010 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 823 від 07 жовтня 2011 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 890 від 22 листопада 2010 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______» виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису.

Підписи від імені ОСОБА_3 у наказі про наданні відпустки № 89 від 23 лютого 2012 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______»; наказі про наданні відпустки № 90 від 23 лютого 2012 року на 1 арк. - 1 підпис, що розташований у рядку «Підпис працівника ______» виконані не ОСОБА_3, а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису (а.с.42-58).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на їх необґрунтованість.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст.74 КЗпП України встановлено, що громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

Виходячи з матеріалів справи, обставини того, що позивач не був належним чином ознайомлений з оспорюваними наказами про надання йому відпусток вже були встановлені судовим рішенням в іншій цивільній справі за його позовом до ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» про визнання наказів незаконними та їх скасування, відповідно до якого було визнано незаконними оспорювані накази відповідача в частині підпису позивача, однак зазначено, що вказані обставини не можуть тягнути за собою скасування цих наказів, які вже реалізовані та на виконання яких позивачу вже були виплачені грошові суми, як відпускні (рішення Апеляційного суду Сумської області від 04 листопада 2014 року а.с.5-6).

Отже, враховуючи, що оспорювані накази про відпустки стосовно позивача хоча і не скріплені відповідними печатками відповідача, однак вони не можуть бути скасовані із зазначених підстав, так як ці накази вже виконані і позивач отримав грошові кошти у вигляді відпускних, тому висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної вимоги ґрунтується на вимогах закону, враховуючи і те, що вказані обставини встановлені судовим рішенням в іншій цивільній справі і не доказуються при розгляді даної цивільної справи.

Крім того, факти того, що позивачу надавались відпустки за вказаний ним період і йому нараховувалась оплата як відпускних, а не зарплата, підтверджуються і іншими обставинами, які були встановлені судовим рішенням у іншій цивільній справі (ухвала Апеляційного суду Сумської області від 06 травня 2014 року а.с.20-25), а саме: відомостями, внесеними в особові картки працівника, розрахунками оплати відпусток, довідкою ПАТ «Банк «Форум», з якої вбачається, що позивачу нараховувались на його банківську картку грошові кошти, як відпускні і копіями табелів обліку робочого часу, в яких зазначено про перебування позивача у відпустках за спірний період, тому вони не доказуються при розгляді даної цивільної справи.

Що стосується посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що він не знав про надання йому відповідачем відпусток за весь оспорюваний ним період і протягом того часу він працював повний робочий день, за що мав отримувати зарплату, не спростовують висновків суду про відмову у задоволенні вказаних вимог, так як позивач не надав доказів стосовно того, які дії по виконанню своїх посадових обов'язків менеджера в період наданих йому відпусток і в якому місці він здійснив, враховуючи характер його роботи, а також як відзвітував за виконану роботу перед відповідачем, які її результати, куди і з яких питань він виїжджав в цей час, як він співпрацював з клієнтами продукції відповідача, а також не заявляв клопотань про витребування вказаних доказів.

Про аналогічне йдеться і в ухвалі Апеляційного суду Сумської області від 06 травня 2014 року за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 24 березня 2014 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Київський завод шампанських вин «Столичний» про зобов'язання виплати грошової компенсації за невикористані відпустки, відшкодування спричиненої моральної шкоди за порушення трудових прав (а.с.20-25).

Отже, у зв'язку із зазначеним, не заслуговують на увагу колегії суддів посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що попередні судові рішення у справах за його позовами до відповідача не містять висновків щодо невиконання позивачем своїх службових обов'язків у період часу, який співпадає з часом зазначених у наказах відпусток.

Крім того, є правильним висновок суду і про відмову у задоволенні вимоги про стягнення компенсації за втрату позивачем частини зарплати у зв'язку з порушенням строків її виплати, оскільки позивач не довів, що весь оспорюваний ним у наказах про відпустки час він фактично працював повний робочий день.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що обставини, на які послався позивач, як на підстави для задоволення його позовних вимог, вже були предметом дослідження в інших цивільних справах, тому не потребують доказування в даній цивільній справі.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те, що сам відповідач не довів, що позивач не виконував своїх службових обов'язків у період часу, який оспорюється у наказах про відпустки, то до них колегія суддів відноситься критично, враховуючи обставини того, що відповідач надав докази про знаходження позивача у вказаний період у відпустках.

Також колегія суддів не погоджується з твердженнями позивача в апеляційній скарзі про те, що показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтверджено виконання позивачем своїх трудових обов'язків у період часу, коли він знаходився у відпустках згідно оспорюваних наказів, так як покази вказаних свідків спростовуються іншими належними і переконливими доказами.

З огляду на те, що відсутні підстави для скасування оспорюваних наказів про надання позивачу відпусток, тому необґрунтованими є його вимоги і про визнання робочими днями днів відпусток, про стягнення заробітної плати за той період та стягнення компенсації за втрату частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилань та такі порушення норм законодавства, що б могло бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -