Справа № 209/1534/15-ц
Провадження № 2/209/989/15
РІШЕННЯ

іменем України

"20" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання без реєстрації шлюбу однією сім'єю, визнання правочину недійсним та усунення перешкод у користуванні приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання без реєстрації шлюбу однією сім'єю, визнання правочину недійсним та усунення перешкод у користуванні приміщенням. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що в 2008 році познайомився з ОСОБА_3 1938 року народження, яка мешкала за адресою АДРЕСА_1.Деякий час вони зустрічалися, а навесні 2009 року вирішили мешкати разом однією сім'єю в її квартирі за вищезазначеною адресою. В 2009 році він переїхав до ОСОБА_4 та вони почали мешкати як подружжя без реєстрації шлюбу, піклувалися один про одного, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки придбали сучасну побутову техніку зробили поточний ремонт в квартирі, приймали гостей. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, спадкоємців ані за законом ані за заповітом вона немає, її єдиний родич син ОСОБА_6 помер в 2013 році. З метою прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину від померлої, ОСОБА_1 звернувся за консультацією до нотаріальної контори, ден йому пояснили, що в нього відсутні будь-які документи підтверджуючи родинні стосунки зі спадкодавцем та рекомендували звернутися до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім'є із померлою без реєстрації шлюбу. Оскільки після смерті спадкодавці він проживав за місцем своєї реєстрації, то коли наприкінці грудня 2014 року він намагався потрапити до квартири спадкодавця, він виявив що в квартирі проживає невідомий йому відповідач по справі - ОСОБА_2, який змінив замки на вхідних дверях та чинить йому перешкоди в потраплянні в квартиру. В розмові останній повідомив йому, що в листопаді 2014 року ОСОБА_5 продала йому квартиру, та пред'явив для ознайомлення договір купівлі-продажу. Позивач вважає дії відповідача незаконними договір нікчемним, просить встановити факт проживання його та спадкодавця однією сім'єю без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини. Визнати недійсним договір купівлі продажу спірної квартири укладений між відповідачем та спадкодавцем. Зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом надання йому ключів від квартири та зобов'язати відповідача звільнити спірну квартиру.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 первісний позов не визнав повністю, звернувся із зустрічним позовом до позивача за первісним позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. На обґрунтування заперечень проти первісного позову та обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що дійсно 22 листопада 2014 року між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір купівлі-продажу квартири розташованою за адресою: АДРЕСА_2, яка належала останній на підставі права приватної класності. На виконання вимог договору він в присутності свідка ОСОБА_7 після підписання договору передав ОСОБА_8 100000 гривень, остання передала йому ключі від квартири, оригінал технічного паспорту на квартиру, свідоцтво про право власності на житло, ордер на желе приміщення, та звільнила квартиру. В зв'язку з тим, що коли вони звернулися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_5 виявила, що в неї зник оригінал ідентифікаційного коду тому вони домовились що остання його знайде або отримає дублікат та домовились через місяць нотаріально посвідчити договір. ОСОБА_2 змінив замки на квартирі, почав робити ремонт в спірній квартирі та проживати в ній вважаючи її своєю власністю. В грудні 2014 року йому стало відомо, що продавець квартири раптово померла не встигнувши таким чином нотаріально посвідчити договір. Оскільки на момент укладання договору сторони досягли усіх умов договору та виконали його умови просить визнати дійсним договір купівлі продажу квартири між ним та померлою та визнати за ним право власності на спірну квартиру.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом в судове засіданні нез'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав в повному обсязі просить його задовольнити, зустрічний позов не визнав повністю просить в ньому відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом в судове засіданні нез'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, первісний позов не визнав повністю, зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просить його задовольнити.

Представник третіх осіб за первісним та зустрічним позовом - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна конторав судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином причини неявки суду не надавали, клопотань про відкладення не надходило заперечень проти позовів також не надано.

Суд вивчивши матеріали справи вважає, що необхідність вислуховування особистих пояснень сторін по справі відсутня, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів на підтвердження правовідносин сторін.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- копією паспорту позивача за первісним позовом /а.с. 4/, згідно якого підтверджується особа позивача та його місце проживання;

- договором купівлі-продажу квартири /а.с. 17-18/, згідно яких підтверджується, укладання договору між сторонами по справі у простій письмовій формі та його умови;

- свідоцтвом про право власності на житло, технічний паспорт на квартиру, ордер на жиле приміщення /а.с. 19-22/, згідно яких підтверджується право власності на квартиру ОСОБА_4;

- копія паспорту ОСОБА_4 /а.с. 23/, згідно якої підтверджується її особа, та місце реєстрації;

- письмові пояснення свідка ОСОБА_7, /а.с. 30/, згідно яких остання пояснила суду, що дійсно 22 листопада 2014 року була свідком укладання договору купівлі продажу квартири ОСОБА_4 в лівобережній частині міста Дніпродзержинська за адресою: АДРЕСА_2, договір був підписаний сторонами та нею як свідком, в її присутності ОСОБА_2 передав ОСОБА_8 100000 гривень, та передали йому ключі від квартири документи на неї та вказала, що сьогодні звільнить квартиру. Оскільки остання не змогла знайти свій ідентифікаційний код, ОСОБА_2 запропонував їй одержати дублікат в податковій інспекції та провести нотаріальне посвідчення договору протягом грудня 2014 року. ОСОБА_5 погодилася. Але на початку грудня 2014 року остання раптово померла. Зі слів ОСОБА_2 вона знає, що останній проживає в придбаній квартирі і робить там ремонт.

Вивчивши письмові докази, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини:

22 листопада 2014 року між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено письмовий договір купівлі-продажу квартири розташованою за адресою: АДРЕСА_2, яка належала останній на підставі права приватної класності. На виконання вимог договору він в присутності свідка ОСОБА_7 після підписання договору передав ОСОБА_8 100000 гривень, остання передала йому ключі від квартири, оригінал технічного паспорту на квартиру, свідоцтво про право власності на житло, ордер на желе приміщення, та звільнила квартиру. В зв'язку з тим, що коли вони звернулися до нотаріуса для нотаріального посвідчення договору, ОСОБА_5 виявила, що в неї зник оригінал ідентифікаційного коду тому вони домовились що остання його знайде або отримає дублікат та домовились через місяць нотаріально посвідчити договір. ОСОБА_2 змінив замки на квартирі, почав робити ремонт в спірній квартирі та проживати в ній вважаючи її своєю власністю. В грудні 2014 року йому стало відомо, що продавець квартири раптово померла не встигнувши таким чином нотаріально посвідчити договір. На момент укладання договору сторони досягли усіх умов договору та виконали його умови.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права ти інтересу.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права тощо.

Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Чинним законодавством України встановлено вимоги до форм деяких договорів купівлі-продажу. Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі ( ст. 657 ЦК України).

Згідно вимог ст. 207 ЦК України, передбачено спрощену форму укладення правочинів, де правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Згідно ст. 209 ЦК України /Нотаріальне посвідчення правочину/, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом, або домовленістю сторін.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. ст. 227, 242 Цивільного кодексу України для договорів купівлі - продажу, міни нерухомості, у разі, якщо хоча б однією стороною є громадянин, встановлено обов'язкову нотаріальну форму договору.

Згідно ст. 220 ЦК України Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

За статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вбачається, що позивач за первісним позовом згідно вимог ст.. 60 ЦПК України зобов'язаний довести обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, але останній суду належним та допустимих доказів на обґрунтування первісного позову не надав, також не надав суду жодних доказів на обґрунтування заперечень проти зустрічного позову. Суд приходить висновку, що вимоги позивача за первісним позовом необґрунтовані, не доведені та такі, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд приходить до наступного, судом встановлено, що між сторонами під час укладення договору, було повне взаєморозуміння, всі умови договору покупцем були виконані, продавець на мав претензії до покупця. І хоча під час укладання договору не було дотримано обов'язкову нотаріальну форму договору, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення і така можливість внаслідок смерті однієї зі сторін договору втрачена.

З 01 січня 2013р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів», яким ч. 3 ст. 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з ч. 2 ст. 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації». З цього часу не передбачено державної реєстрації правочину про відчуження нерухомого майна, що співпадає з думкою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеною у своєму листі «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13.

Таким чином, із зазначеної дати скасовується обов'язок здійснювати державну реєстрацію відповідного договору купівлі-продажу після його нотаріального посвідчення, а тому розглядаючи питання про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, суд виходить з положень ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. /ст. 334 ЦК України/.

У судовому засіданні встановлено, що існувала домовленість між сторонами договору про укладення договору купівлі-продажу квартири, але належним чином оформити документи вони не встигли. Позивач за зустрічним позовом безперешкодно користується вказаним майном. Склалася ситуація, коли власник, після придбання майна, не має належних правовстановлюючих документів, що підтверджували б його право приватної власності на нерухоме майно, та немає можливості розпорядитися ним. Є необхідність судового захисту прав власності позивача за зустрічним позовом. Суд приходить висновку, що вимоги позивача за зустрічним позовом законні, обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 18, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 р. № 1952-IV, підставою для державної реєстрації прав, що посвідчують виникнення, перехід, припинення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 10 Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на об'єкти нерухомого майна, Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, рішення суду про визнання права власності є правовстановлюючим документом і підлягає реєстрації державній реєстраційній службі Дніпродзержинського міського управління юстиції в Дніпропетровській області.

Судові витрати підлягають стягненню з позивача за первісним позовом відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст. 11, 16, 202, 220, 227, 242, 321, 328, 392, 526 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 59, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання без реєстрації шлюбу однією сім'єю, визнання правочину недійсним та усунення перешкод у користуванні приміщенням - відмовити повністю.

Зустрічний цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа яка не заявляє самостійних вимог - Третя Дніпродзержинська державна нотаріальна контора про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, жилою площею 30,4 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м., укладений 22 листопада 2014 року між ОСОБА_2 як покупцем та ОСОБА_3 як продавцем.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно - квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2, жилою площею 30,4 кв.м., загальною площею 52,8 кв.м..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений ним судовий збір в розмірі 1000 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинска Є.Д. Багбая