Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - реєстраційна служба Черкаського управління юстиції, про витребування майна та зняття з державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він, як учасник бойових дій, у 1989 році на підставі ордера № НОМЕР_1 серії А отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім'ї із двох осіб (він та його дружина ОСОБА_5.). Зазначав, що у 2004 році ОСОБА_5 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом про визнання його таким, що втратив право користування вищевказаним жилим приміщенням. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2004 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2005 року, позов ОСОБА_5 було задоволено. За час оскарження ним зазначених судових рішень ОСОБА_5 приватизувала спірну квартиру та на підставі договору купівлі-продажу від 16 серпня 2006 року відчужила її на користь ОСОБА_4

Посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2012 року визнано недійсним рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 19 липня 2006 року № 470 у частині приватизації ОСОБА_5 квартири АДРЕСА_2, оскільки приватизація проведена з порушенням вимог закону, позивач просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_2, площею 49,2 кв. м та скасувати у реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 лютого 2015 року ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 28 травня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 квітня 2014 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Витребувано квартиру АДРЕСА_3 на користь ОСОБА_3 від добросовісного набувача за договором купівлі-продажу квартири від 16 серпня 2006 року ОСОБА_4 Скасовано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_4 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення місцевого суду.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судами встановлено, що 14 грудня 1989 року ОСОБА_3 отримав двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на сім'ю у складі двох осіб - він та дружина ОСОБА_5- на підставі ордера.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 березня 2004 року, яке ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 01 листопада 2005 року залишено без змін, позивач ОСОБА_3 був визнаний таким, що втратив право користування вказаним вище житлом.

16 серпня 2006 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_5 продала спірну квартиру ОСОБА_6

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2012 року встановлено, що приватизація квартири АДРЕСА_1 проведена з порушенням вимог закону і рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради м. Черкаси від 19 липня 2006 року за № 470 в частині приватизації жилого приміщення ОСОБА_5 визнано недійсним.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2012 року ОСОБА_3 відмовлено в позові до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання недійсною державної реєстрації права власності на квартиру.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2012 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2012 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2013 року касаційна скарга ОСОБА_3 відхилена, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 вересня 2012 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 07 листопада 2012 року залишено без змін.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 січня 2013 року ОСОБА_3 відмовлено в позові до ОСОБА_4 про вселення та усунення перешкод у користуванні майном.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування майна, оскільки позивач не був його власником.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про задоволення позову, апеляційний суд, виходячи із положень статей 391, 396 ЦК України, згідно з якими позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння, дійшов висновку про те, що позивачем обрано правильний спосіб захисту порушеного права, оскільки він був законним користувачем спірного майна на підставі ордера на жиле приміщення, виданого на його ім'я згідно з рішенням Придніпровського райвиконкому м. Черкаси від 14 грудня 1989 року № 347.

Відновивши законне право позивача на користування вказаною вище квартирою, якого він був позбавлений в результаті дій особи, яка відчужила її, не маючи на це права, суд скасував запис про реєстрацію права власності відповідачки на спірне жиле приміщення.

Проте погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна.

Цивільним кодексом України передбачено засади захисту права власності. Зокрема, ст. 387 ЦК України власнику надано право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача в тому випадку, якщо майно загублене власником, було викрадене у власника, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Втім, витребувавши квартиру АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3, суд не звернув уваги на те, що майно в порядку ст. 388 ЦК України може бути витребуване лише на користь власника.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вирішуючи спір в частині вимог про скасування запису в Реєстрі прав власності, апеляційний суд керувався нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема ст. 26 цього Закону, якою встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Проте ні державний реєстратор, ні реєстраційна служба відповідного органу юстиції не брали участі в даній справі. Рішення про державну реєстрацію не скасоване і, окрім того, такі позовні вимоги взагалі не заявлялись.

Апеляційним судом не вказано, який запис скасовується, його номер, ким внесений, дату його внесення та взагалі не зазначено правових підстав скасування державної реєстрації права власності.

Крім того, вирішуючи спір в частині вимог про скасування запису в реєстрі прав власності, суд не з'ясував, чи поширюється юрисдикція судів на розгляд цих вимог в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалене ним рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України таке рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 21 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик