РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

10 листопада 2015 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Якуші Н.В.,

при секретарі Пічугіній А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі КП «ХТМ») звернулось з позовом до відповідача ОСОБА_1 із вимогами про стягнення з нього заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01.11.2013 року по 30.04.2015 у сумі 24285 грн. 35 коп.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення по вул. Деревянка, 48 у м. Харкові з централізованою системою опалення.

Вказував, що постачання теплової енергії відповідачу підтверджується довідками, актами про підключення, про відключення до системи централізованого опалення, проте відповідач свій обовязок щодо оплати за спожиту теплову енергію не виконує.

На підставі викладеного, просили суд задовольнити їх позовні вимоги у повному обсязі, а також стягнути з відповідача понесені ними судові витрати.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 17.02.2014 року №38-600/15, не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові, не заперечувала проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення слухання справи не надав, у звязку з чим ухвалою суду від 10 листопада 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Так, судом встановлено, що відповідачу на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху №№0-16-:-0-19, 0-21-:-0-29, 0-36-;:-0-46, 1-го поверху №1-12, 14-25, 51-54,

1,2-го поверху №1-14 загальною площею 862,5 кв.м, в літ. «А-9», розташовані за адресою: вул. Деревянка, буд. №48 у м. Харкові за договором купівлі-продажу нежитлових приміщень від 15.06.2010 року (а.с.8-9).

Згідно представлених позивачем даних, нежитлові приміщення, що належать відповідачу на праві власності, підключені до централізованої системи опалення (а.с.14-15) та крім того, між позивачем та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.07.2011 року (а.с.10-13).

Згідно розрахунку наданого КП «Харківські теплові мережі» вбачається, що заборгованість у відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2015 року становить 19838 грн. 84 коп. (а.с.5).

Доказів, які спростовують вищезазначену суму заборгованості відповідач до суду не надав.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, звертаючись з позовом до суду, КП «Харківські теплові мережі» просили суд стягнути з відповідача на їх користь 3% річних за період з 01.09.2014 року по 25.08.2015 року, що дорівнює 249 грн. 19 коп. та інфляційні витрати за період з 01.10.2014 року по 31.07.2015 року в розмірі 4197 грн. 32 коп.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 7.2.3 норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких

однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Саме до цього зводяться правові висновки, що висловлені судом касаційної інстанції в судовому рішенні від 23 березня 2011 року, яке надано комунальним підприємством Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції ч. 2 ст. 625 ЦК України в подібних правовідносинах, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, а також у постанові Верховного Суду України від 20.06.2012 року у справі №6-68цс12, що у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обовязковим для всіх судів України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У звязку із вищезазначеним, суд вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 сум 3% річних та інфляційних витрат обґрунтованими та погоджується із їх розмірами, які вирахував позивач відповідно до розрахунку (а.с.5).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, Закону України «Про теплову енергію», Правил користування тепловою енергією, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму заборгованості за спожиту теплову енергію за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2015 року у розмірі 24285 грн. 35 коп., з яких сума боргу за невиконання договірних зобовязань у розмірі 19838 грн. 84 коп. на р/р 2313 у ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, код. , інфляційні витрати у розмірі 4197 грн. 32 коп., 3% річних у розмірі 249 грн. 19 коп. на р/р 13 ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, .

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2, місце реєстрації АДРЕСА_1) на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на р/р 13 ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», МФО 351823, витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Відповідачу, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення складено в єдиному екземплярі в нарадчий кімнаті.

Суддя Якуша Н.В.