Ухвала

іменем україни

05 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Центральне територіальне управління Міністерства оборони України, про визнання недійсним та розірвання договору, за касаційною скаргою Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Державне підприємство «Черкаське будівельно-монтажне управління» (далі - ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла у порядку дольової участі, відповідно до умов якого позивач зобов'язався збудувати і передати у власність відповідачам дольовикам квартиру НОМЕР_1 загальною площею 65,85 кв. м, у житловому будинку по АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 року. Відповідачі зобов'язались оплатити вартість будівництва у розмірі 177 795 грн. Вказану суму відповідачі сплатили у 2006 році, однак будівництво не завершене. Позивач вказував, що він не мав права укладати вказаний договір з відповідачами, оскільки замовником будівництва є Міністерство оборони України, а позивач виступає підрядником, тобто зазначений договір суперечить закону, зокрема, не відповідає вимогам статей 875, 876 ЦК України, Закону України «Про інвестиційну діяльність», та не може бути виконаний позивачем.

Враховуючи викладене, ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління» просило суд визнати недійсним договір від 05 жовтня 2006 року про придбання житла у порядку дольової участі та розірвати даний правочин між сторонами з підстав, передбачених статтями 203, 215 ЦК України та застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені ст. 216 ЦК України.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ДП «Черкаське будівельно-монтажне управління», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а вказані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що 14 жовтня 2002 року був укладений договір генерального підряду 1-4-1, сторонами якого були військова частина НОМЕР_2 (замовник) та військова частина НОМЕР_3, в особі командира ОСОБА_6 (підрядник), згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 квартир житлового будинку по АДРЕСА_1 до 3-го кварталу 2004 року за рахунок фінансування замовника.

Відповідно до п. 6.5 договору від 14 жовтня 2002 року з метою надання генеральному підряднику можливості залучення грошових коштів від третіх осіб та для прискорення будівництва до введення будинку в експлуатацію сторони укладають протокол розподілу житла (квартир) між учасниками будівництва.

25 травня 2004 року був укладений договір № 4-2 про спільну забудову житлового будинку, відповідно до умов якого замовник (Північне управлінням капітального будівництво МОУ) та пайовик (військова частина НОМЕР_3 (НОМЕР_4), в особі командира ОСОБА_6, домовились про спільну добудову будинку за рахунок пайовика у частині житлової площі, будівництво якої не профінансовано замовником, з подальшим відповідним розподілом загальної площі.

12 вересня 2004 року був укладений договір генерального підряду № 1-4-1 між замовником - Північним управлінням капітального будівництво МОУ, та військовою частиною НОМЕР_3 (НОМЕР_4), в особі командира ОСОБА_6, згідно з яким замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати будівельно-монтажні роботи по будівництву 119 квартир житлового будинку по АДРЕСА_1 до 3-го кварталу 2005 року.

Згідно зі статутом Державне підприємство «Черкаське БМУ» (далі - ДП «Черкаське БМУ») створене Міністерством оброни України та є правонаступником 470 управління начальника робіт (в/ч НОМЕР_3).

Судом також було встановлено, що 05 жовтня 2006 року між сторонами був укладений договір про придбання житла в порядку дольової участі, відповідно до якого ДП «Черкаське БМУ», в особі директора ОСОБА_6, як забудовник, зобов'язався збудувати і передати у власність відповідачам квартиру НОМЕР_1 загальною площею 65,85 кв. м, у житловому будинку по АДРЕСА_1 до 30 червня 2008 року, а останні зобов'язались оплатити за будівництво житла 177 795 грн. Вказану суму відповідачі сплатили у 2006 році у повному обсязі, однак квартира у власність їм передана не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

За змістом статей 651, 652 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів про недійсність укладеного між сторонами договору дольової участі у будівництві квартири.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи заявника, що позивач не мав права укладати з відповідачами договір дольової участі на будівництво квартири, оскільки судом встановлено, що на підставі наказу Міністра оборони України від 05 березня 2007 року було припинено діяльність Північного управління капітального будівництва Міністерства оборони України, правонаступником якого визначено Центральне територіальне управління капітального будівництва.

Додатковою угодою № 2 від 07 березня 2007 року внесені зміни до договору генерального підряду від 12 вересня 2004 року в частині зміни замовника.

Згідно з дозволом Міністра оборони України від 23 червня 2008 року з метою своєчасного вводу в експлуатацію об'єктів будівництва, в числі яких житловий будинок по АДРЕСА_1, дозволено начальнику Центральне територіальне управління капітального будівництва МОУ залучення коштів фізичних та юридичних осіб при будівництві цього житла.

Крім того, суди обґрунтовано відмовили у задоволенні позову за безпідставністю матеріально-правової вимоги, а не через пропуск позивачем строку позовної давності, навівши при цьому відповідні мотиви.

Також апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи заявника про необґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про розірвання договору дольової участі, укладеного між сторонами, у зв'язку з наявністю судового рішення від 21 вересня 2010 року про стягнення на користь відповідачів матеріальної шкоди.

Судами встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2010 року з ДП «Черкаське БМУ» на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 стягнуто 352 610 грн на відшкодування матеріальної шкоди, що була заподіяна їм невиконанням підприємством договору про дольову участь у будівництві від 05 жовтня 2006 року.

Однак рішення суду не виконано, гроші відповідачам не виплачені, відносно ДП «Черкаське БМУ» Господарським судом Черкаської області 21 лютого 2011 року порушено справу про банкрутство, згідно із затвердженими реєстрами відповідачі віднесені до 4-ї черги кредиторів.

Заявляючи одночасно з вимогою про визнання договору недійсним, вимогу про розірвання цього ж договору, позивачем допущено явне протиріччя, оскільки ставлячи перед судом вимогу про розірвання договору, позивач, тим самим, вражає його дійсність.

Таким чином, суди вірно виходили із того, що позивачем не доведено вимоги ні про визнання договору недійсним, ні про розірвання договору.

Встановлено, що місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.

Наведені у касаційній скарзі доводи ґрунтуються на припущеннях та висновків судів не спростовують.

Таким чином, судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому їх слід залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Черкаське будівельно-монтажне управління» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана