Номер провадження: 22-ц/785/538/15
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т.С.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 року м.Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Волчанського О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ " Банк "Фінанси та Кредит" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання договору поруки припиненим за апеляційними скаргами ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2014р.,-

в с т а н о в и л а :

28.07.2009р. ВАТ " Банк "Фінанси та Кредит" ( подальшому - ПАТ " Банк "Фінанси та Кредит" ) звернувся з позовом до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В процесі розгляду справи та після неодноразового уточнення позовних вимог позивач посилався на те,що 05.07.2007 р. між банком та ОСОБА_2 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл, згідно якого банк відкрив ОСОБА_2 невідновлювальну кредитну лінію на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності у сумі 90000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 % річних, а ОСОБА_2 зобов'язався повернути ці грошові кошти у строк до 05.07.2012 р.

Додатковою угодою від 01.11.2008р. збільшений розмір процентної ставки до 20%.

В забезпечення виконання забов*язання 06.07.2007 р. між банком, ОСОБА_2, ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6, згідно якого останні передали в іпотеку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,4 кв.м.

Також у якості забезпечення повернення кредитних ресурсів 05.07.2007 р. були укладені договори поруки № 1343/07 та №1344/07, за якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виступили поручителями ОСОБА_2

Позивач стверджував,що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання належним чином не виконав, внаслідок чого в нього станом на 03.03.2014р. виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 5 545 276,60 гривень, що складається з простроченої кредитної заборгованісті - 71819,82 доларів США, що еквівалентно 696 609,16 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014р. за 1 долар США 9,6994 грн.; суми простроченої заборгованості по відсоткам 75 928,68 доларів США. що еквівалентно 736 462,64 грн. за офіційним курсом НБУ станом на 03.03.2014р. за 1 долар США 9,6994 грн., пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам - 4 112 204,8 грн.

Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно вказану суму заборгованості та судові витрати.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом,в якому просив визнати недійсним договір про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл від 05.07.2007 р. між ним та Банком „Фінанси та Кредит" з наступними додатковими угодами; визнати недійсним іпотечний договір від 06.07.2007 р. між ним, ОСОБА_5 та Банком „Фінанси та Кредит"; зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_6 скасувати заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним договір поруки № 1343/07 від 05.07.2007 р. між ним, ОСОБА_3 та Банком „Фінанси та Кредит"; визнати недійсним договір поруки № 1344/07 від 05.07.2007 р. між ним, ОСОБА_4 та Банком „Фінанси та Кредит"; стягнути з нього ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" 260 465,40 гривень та судові витрати в розмірі 1820 гривень.

ОСОБА_2 в своєму позові посилається на те, що 05.07.2007 р. між банком та ним був укладений договір про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл на суму 90000 доларів США з оплатою по процентній ставці 14,5 % річних, строком до 05.07.2012 р.

06.07.2007 р. між ним, ОСОБА_5 та банком був укладений іпотечний договір, згідно якого передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_1. Також 05.07.2007 р. в забезпечення виконання зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл були укладені договори поруки між банком, ОСОБА_3 та ним № 1343/07 та між банком, ОСОБА_4 та ним за №1344/07. З 05.07.2007 р. по 10.12.2008 р. він належним чином та в установлені строки сплачував платежі за договором кредиту.

Додатковою угодою від 01.11.2008р. збільшений розмір процентної ставки до 20%.

ОСОБА_2 вважав, що договір про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл від 05.07.2007 р. є недійсним, оскільки зобов'язання по сплаті основного боргу та процентів виражені виключно в іноземній валюті, без зазначення еквіваленту у гривні. Банк „Фінанси та Кредит" не отримував на надання даного кредиту індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентом України кредиту в іноземній валюті та використання іноземної валюти як засобу платежу.

На виконання договору про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл від 05.07.2007 р. ним були сплачені наступні суми: 5908,50 гривень, що еквівалентно 1700 доларів США комісії за видачу кредиту; 35792,39 доларів США, що еквівалентно 183126,10 гривень погашення основної суми кредиту та процентів за період з 09.08.2007 р. по 10.12.2008 р.; 5000гривень, що еквівалентно 649,35 доларів США одноразовий платіж 02.03.2009 р. Загальна сума грошових коштів сплачених ним за недійсним договором кредиту складає 194034,60 гривень, що в еквіваленті дорівнює 37611,74 доларів США.

Таким чином, позивач за зустрічним позовом зобов'язаний повернути банку 260465,40 гривень.

Оскільки кредитний договір є недійсним,то іпотечний договір та договори поруки також підлягають визнанню недійсними.

20.01.2014р. ОСОБА_3 звернулася з зустрічним позовом до ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", у якому просить визнати припиненим договір поруки № 1343/07 від 05.07.2007 року з 01.11.2008 року, так як відповідачем був порушений п. 4.4 зазначеного договору поруки.

Відповідач ОСОБА_4 просив у задоволенні позову ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" відмовити.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 позов банку не визнав.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засіданні не з*явилась.

Справа судам слухалась неодноразово.

Останнім рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2014р. позов ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" заборгованість у розмірі 2 866 143,6 грн. та судові витрати в сумі 1820 грн.

В решті позову банку відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволений.Визнаний припиненим договір поруки № 1343/07 від 05.07.2007 р.

В апеляційній скарзі ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" просить про зміну рішення,стягнення заборгованості та судових витрат солідарно з усіх відповідачів,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить про зміну рішення,мотивуючи тим,щосуд неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційних скарги з наступних підстав.

Задовольняючи вимоги ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" ,суд обгрунтовано виходив з того, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України забов*язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу України,інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення забов*язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом. Оскільки відповідач ОСОБА_2 не виконав зобов'язання, передбачені вищезазначеним кредитним договором у строк, встановлений цим договором, суд дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з нього заборгованості відповідно до розрахунку,наданого банком і який ОСОБА_2 не оспорений.

Згідно ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

В пункті 27 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" звернуто увагу судів на те,що положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З врахуванням заяви ОСОБА_2,викладеної в письмових запереченнях, а також того,що розмір пені в сумі 4 112 204,80 грн. значно перевищує збитки,заподіяні банку невиконанням умов договору з боку ОСОБА_2, і враховуючи його майновий та сімейний стан ,суд застосував ч.3 ст.551 ЦК України та зменшив розмір пені до 1 433 071,80 грн.,що дорівнює розміру збитків.

Не заслуговує на увагу довод апелянта ОСОБА_2 про недостатньо зменшений розмір пені,оскільки суд використав право зменшення пені з урахуванням обставин справи.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком.

Відповідно додаткової угоди № 1 від 01.11.2008 р. до договору про відкриття кредитної лінії № к-2321/нл від 05.07.2007 р. між Банк „Фінанси та Кредит", Товариство з обмеженою відповідальністю, правонаступником якого є Публічного акціонерного товариства „Банк „Фінанси та Кредит" в особі філії „Одеське РУ" АТ „Банк „Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 було змінено процентну ставку по договору на 20 % річних. Усупереч умовам договорів поруки (п. 4.4), що укладені з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, банк та кредитор збільшили процентну ставку без узгодження з поручителями,тому суд дійшов обгрунтованого висновку про припинення договорів поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В зв*язку з припиненням договорів поруки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можуть нести солідарну відповідальність разом із ОСОБА_2,а тому довод апеляційної скарги банку про стягнення суми заборгованості солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобов'язаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями.

Банк "Фінанси та кредит" на підставі банківської ліцензії № 28 від 17 липня 2007 року та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями отримав у Національному Банку України дозвіл на право здійснення банківських операцій з валютними цінностями .

Виходячи з наведеного,довод ОСОБА_2 про безпідставну відмову в задоволенні його позову про визнання кредитного договору, договору іпотеки та поруки недійсними не може бути підставою для скасування рішення суду в цій частині.

Не може бути підставою для скасування рішення суду і довод ОСОБА_2 про те,що суд не застосував ст.258 ЦК України щодо строку давності по пені,оскільки згідно розрахунку банку такий строк вже врахований банком з березня 2013р. по березень 2014р.

Не заслуговує на увагу довод апелянта ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" про те,що ОСОБА_4 не пред*являв вимоги про визнання договору поруки припиненим,тому суд безпідставно,на думку апелянта,визнав договір поруки з ОСОБА_4 припиненим,оскільки суд може дійти такого висновку в процесі розгляду справи і без окремого позову,враховуючи заперечення сторони. Колегія суддів вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та ОСОБА_2 відхилити, рішення Приморського районного суду м.Одеси від 02.07.2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.А.Калараш

В.Д.Коротков