Справа № 664/1164/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі: судді Никифорова Є.О.,

при секретарі Імшеницькій К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Цюрупинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди одного з батьків,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 у якому просила надати їй дозвіл на виготовлення проїзного документа для тимчасового виїзду її неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до Республіки Білорусь без згоди відповідача та надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_5, до Республіки Білорусь без згоди батька дитини.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 25.11.2014 року в судовому порядку. Від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_5. 25.01.2015 року нею вдруге укладено шлюб з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_7 в зв'язку з чим вона прийняла прізвище чоловіка. Після розірвання шлюбу з відповідачем дитина проживає разом з нею, вона самостійно займається її вихованням та знаходиться на її повному утриманні. Батько дитини ніякої участі в утриманні та вихованні дитини не приймає та на теперішній час перебуває в місцях позбавлення волі де відбуває покарання за злочин, пов'язаний з незаконним обігом наркотичних засобів. На даний час вона більшість свого часу знаходиться зі свою чоловіком у Білорусії, там проживає та намагається влаштуватися на роботу. На період її тимчасової відсутності дитина знаходиться на вихованні у бабусі та проживає в с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області. Таким чином, дитина позбавлена батьківської уваги та догляду, що в подальшому негативним чином може вплинути на її загальний духовний розвиток. З огляду на це вона має намір забрати для проживання разом з собою за кордон сина ОСОБА_5, але колишній чоловік не надає на виїзд дитини за кордон своєї згоди, але причин своєї відмови не наводить.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та уточнила період тимчасового виїзду, зазначивши його в межах строку відбування покарання у виді позбавлення волі її колишнім чоловіком. Також пояснила, що вона не має наміру перешкоджати спілкуванню сина з батьком, але на час перебування батька дитини у місцях позбавлення волі таке спілкування не можливе. Останній раз дитини спілкувалася з батьком 8 місяців тому. В свою чергу вона навідується до дитини на кілька днів та змушена повертатися до Білорусії. Зазначила, що йдеться про тимчасовий виїзд дитини за кордон. Питання про подальше місце проживання дитини вона планує вирішити вже після звільнення ОСОБА_3 з місць позбавлення волі.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що зараз відбуває покарання у виді позбавлення волі. Він проти виїзду дитини за кордон, оскільки вважає, що син цього б не хотів. Після звільнення буде виконувати свої батьківські обов'язки. Також вважає, що мати з дитиною може не повернутися з-за кордону.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26.08.2003 року. Зазначений шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 25.11.2014 року. Від шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про народження. Позивач 25.01.2015 року вдруге уклала шлюб з громадянином Республіки Білорусь ОСОБА_7 в зв'язку з чим вона прийняла прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб та його перекладом на українську мову. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з матір'ю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач перебуває в місцях позбавлення волі де відбуває покарання за злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, у виді позбавлення волі строком на п'ять років та три місяці, що підтверджується довідкою Дар'ївської ВК №10 УДПтСУ в Херсонській області. На період її тимчасової відсутності дитина на підставі нотаріально посвідченої заяви матері від 27.01.2015 року знаходиться на вихованні у бабусі та проживає за адресою: АДРЕСА_1

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231 (зі змінами).

Правила перетинання державного кордону громадянами України (зі змінами і доповненнями) передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення визначено, зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими Правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.

Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Сімейне законодавство не містить норм, які безпосередньо врегульовують відносини між батьками щодо вирішення питання про надання дозволу на виїзд дитини за кордон при відсутності згоди одного з батьків, а також норм, що регулюють подібні правовідносини. З урахуванням цього суд, відповідно до ч. 2 ст. 10 СК України, при вирішенні спору виходить із загальних засад сімейного законодавства, що передбачені ст. 7 СК України.

Згідно з ч. 9 ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства, тому суд виходить з того, що відмова одним з батьків у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон у супроводі іншого з батьків має бути вмотивованою та відповідати інтересам дитини.

Суд вважає доводи відповідача щодо мотивів його відмови у наданні дозволу на поїздку дитини за кордон з матір'ю для її тимчасового перебування з матір'ю, є необґрунтованими так як відповідачем не надано доказів того, що така поїздка матиме негативні наслідки для дитини або наміру позивача на умисно не повернутися з-за кордону. При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач на даний час перебуває в місцях позбавлення волі де відбуває покарання у виді позбавлення волі строком на п'ять років та три місяці, а тому його право на спілкування з дитиною не будуть порушені.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд також враховує, що термін перебування відповідача у місцях позбавлення волі є значним, що не виключає його можливого звільнення умовно-достроково або за амністією чи з інших підстав, а тому вважає, що дозвіл на виїзд за кордон необхідно обмежити річним терміном.

На пiдставi вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 7, 10, 155, 157 СК України, ст.ст. 2, 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995р. № 57, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проїзного документа для виїзду неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері до Республіки Білорусь на строк до 31.05.2016 року без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3.

Надати ОСОБА_1 дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері до Республіки Білорусь на строк до 31.05.2016 року без дозволу (згоди) батька дитини - ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Херсонської області через Цюрупинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.О. Никифоров