Справа № 409/329/15-ц
Провадження № 22ц/782/143/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року, травня місяця, 20- дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі : головуючого судді Яреська А.В., суддів: Єрмакова Ю.В., Орлова І.В., при секретарі : Коротенко С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Сєвєродонецьку у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства «Чайка» на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства « Чайка» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі,-

встановила:

У лютому 2015 року до Білокуракинського районного суду Луганської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ПСП « Чайка», просив суд розірвати договір оренди землі, що був укладений між ним та ПСП "Чайка" 01 березня 2010 року, стягнути із відповідача заборгованість з орендної плати у розмірі 3569 гривень 30 копійок.

Рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 березня 2015 позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства « Чайка» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по орендній платі було задоволено у повному обсязі, було розірвано договір оренди землі, що був укладений між ним та ПСП "Чайка" 01 березня 2010 року та зареєстрований у Білокуракинському районному реєстраційному округу Луганської регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" від 14 травня 2010 року за №70, стягнуто заборгованість по орендній платі у сумі 3569 гривень 30 копійок.

Із таким рішенням не погодився відповідач та надав на нього апеляційну скаргу. У скарзі вони вважають судове рішення незаконним та таким, що ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити за їх необґрунтованістю.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, технічний аудіозапис судових засідань, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що 01 березня 2010 року між сторонами дійсно було укладено договір оренди землі, предметом якого була земельна ділянка ОСОБА_1, яка належить йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 11.05.2002 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 1422 . Предметом даного договору є земельна ділянка площею 6, 9156 гектарів, яка знаходиться на території Білокуракинської селищної ради, Білокуракинського району, Луганської області. Також встановлено, що договір укладений терміном до 31.12.2020 року та згідно п. 2.3.1. договору орендна плата становить 3% від щорічно проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на момент розрахунку. На момент підписання договору орендна плата становила 2032 грн. 63 коп. В цьому ж пункті договору оренди землі передбачено способи оплати орендної плати, а саме в грошовій або в натуральній формі шляхом видачі сільськогосподарської продукції і відробітковій формі - наданням послуг ( а.с 7). Також судом встановлено, що ПрСП « Чайка» мало заборгованість зі сплати орендної плати перед ОСОБА_1, з приводу чого позивач звертався до Білокуракинської районної державної адміністрації з проханням про сприяння щодо сплати відповідачем орендної плати. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, також суд керувався ст. 32 ЗУ « Про оренду землі» та ст. 141 ЗК України відповідно до яких, орендодавець має право розірвати укладений договір оренди з орендарем, якщо останній систематично не сплачує земельний податок або орендну сплату, порушуючи цим істотні умови договору.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, адже до них він дійшов із належним дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду повністю підтверджується наявними у матеріалах справи документами та доводи апеляційної скарги не спростовують ці висновки.

Так, щодо твердження апеляції про те, що представники ПСП "Чайка" не були присутніми через неналежне повідомлення про розгляд справи - то такі твердження спростовуються журналом судового засідання від 06.03.2015 року у якому підтверджено участь у судовому засіданні представника відповідача Заїки В.К. (а.с. 28), журналом судового засідання від 27.02.2015 року у якому підтверджено участь у судовому засіданні представника відповідача Заїки В.К. (а.с. 22.), журналом судового засідання від 17.02.2015 року у якому підтверджено участь у судовому засіданні представника відповідача Заїки В.К. (а.с. 20), технічним записом судових засідань, у матеріалах справи є наявними письмові заперечення на позовні вимоги, що є підписаними від імені директора ПСП "Чайка" Журбою Л. (а.с. 17-18)

Щодо доводів апелянта про те, що за договором із позивачем не має підстав стверджувати про систематичність несплати орендної плати, тоді як разове порушення умов договору в цій частині не є підставою для його розірвання як і затримка виплати орендної плати - то вони на увагу не заслуговують, адже з наявних у матеріалах справи доказів, що були надані позивачем і не спростовані відповідачем вбачається, що систематичність несплати орендної плати - і відповідно суттєвого порушення умов договору, припущена з боку ПСП "Чайка" є доведеною на протязі тривалого часу.

Так, із відповідей Білокуракінської РДА на звернення ОСОБА_1 (а.с. 23, 25) вбачається, що ОСОБА_1 звертався і до них із проханнями посприяти у отриманні заборгованості з орендної плати за користування земельним паєм що перебуває у оренді ПСП "Чайка", заборгованість за 2012-2013 р.р. була отримана ним лише у квітні 2014 року, це підтверджується і листом директора ПСП "Чайка" Журби Л.Г. від 10.04.2014 р., копією видаткового касового ордеру від 09.04.2014 р. (а.с. 23, 24, 24 на звороті) . Із тексту письмових заперечень на позовні вимоги, що є підписаними від імені директора ПСП "Чайка" Журбою Л.Г. вбачається, що і станом на 16.02.2015 розрахунок за оренду земельної ділянки за 2014 рік із ним досі не було здійснено (а.с. 18). Апелянт у апеляційній скарзі сам зазначає про те, що розрахунковою датою є 31 грудня - отже несплата орендної плати і після спливу декількох місяців після цієї дати підтверджує факт порушення. З тексту договору оренди землі (п. 2.3.2) вбачається, що орендна плата сплачується на протязі року, але останній платіж здійснюється не пізніше грудня розрахункового року (а.с. 7). Доводи апелянта про те, що позивач нібито умисно ухилявся від отримання орендної плати від відповідача, і що сплата не здійснена з вини саме позивача, оскільки в договорі передбачено три способи оплати орендної плати: сільгосппродукцією, грошима чи у відробітковій формі, а також у готівковій чи безготівковій формі, а позивач всупереч умовам договору до 30.12.2014 року не повідомив про спосіб оплати - є надуманими, на їх підтвердження не надано жодних доказів, немає підтверджень вжиття хоч яких заходів відповідачем для виконання свого обов′язку щодо сплати. Отже, і за попередні 2 роки відповідач розрахувався лише у квітні 2014 року, тобто із порушенням п. 2.3.2 договору оренди. Отже, на думку колегії суддів є підстави розцінювати усі вище наведені зазначені обставини як "систематичність несплати орендної плати", що дає підстави для розірвання договору.

Щодо доводів у апеляції про безпідставність стягнення суми заборгованості у розмірі саме 3569 грн. 30 копійок, адже вона нібито є невірно обрахованою як 3% від проіндексованої грошової оцінки, а доказів на підтвердження грошової оцінки земельної ділянки в матеріалах справи немає. То тут колегія суддів звертає увагу на наступне. Позовні вимоги були заявлені у позові саме у розмірі суми заборгованості у 3569 гривень 30 копійок (а.с.4), позовна заява була направлена відповідачу судом та була ним отримана - це підтверджено поштовим повідомленням (а.с. 16).

В ухвалі суду про відкриття провадження від 09 лютого 2015 року відповідача було зобов′язано подати до попереднього судового засідання письмові заперечення проти позову із зазначенням доказів, що підтверджують його заперечення (а.с. 14). У письмових запереченнях, що є підписаними від імені директора ПСП "Чайка" Журби Л.Г. відсутні жодні заперечення щодо розміру вже заявлених у конкретній сумі вимог щодо стягнення суми заборгованості (а.с. 17-18). Суд першої інстанції під час розгляду справи уточнював питання щодо фактичного розміру заборгованості по орендній платі за 2014 рік, що визнається відповідачем. У представника ПрСП « Чайка» Заїки Віктора Кузьмича ( копія угоди а.с. 19) уточнювалось - чи згодний відповідач із сумою заборгованості, яку просив стягнути позивач, і представник ПрСП « Чайка» у судовому засіданні визнав зазначену суму боргу, що підтверджується технічним аудіозаписом судового засідання від 27 лютого 2015 року, який був здійснений відповідно до вимог ст. 197 ЦПК України та копія технічного аудіо запису міститься у матеріалах справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов′язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав у апеляції спростувань визначеної судом суми стягнення, не надав жодних розрахунків, що давали б підстави для висновків про необґрунтованість стягнення саме визначеної позивачем у позові суми. Статтею 11 ЦПК є передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, що беруть участь у справі. Відповідач був повідомлений про час та місце судових засідань, у тому числі і у апеляційній інстанції (а.с. 51), проте у судове засідання не з′явився, спростувань чи розрахунків на спростування стягненої судом першої інстанції суми не надав і апеляційній інстанції, у матеріалах справи відсутні докази щодо визначення вартості проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки на 2014 рік чи момент розрахунку. Отже, суд першої інстанції виходив із того, що представник відповідача визнавав у суді вказану позивачем суму заборгованості у 3569 грн. 30 коп., з цього питання не виникав спір у ході розгляду справи. За таких обставин судова колегія дійшла висновку про правильність висновків суду першої інстанції, останнім повно і всебічно досліджені обставини справи, дано належну оцінку доказам, які надавались сторонами по справі.

Статтею 308 ЦПК України є передбаченим, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315-317,319 ЦПК України, судова колегія ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства « Чайка» -відхилити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 06 березня 2015 року - залишити без змін.

Ця ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після ії проголошення.

Головуючий:

Судді: