Провадження № 2/201/2906/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2015 року місто Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Ляховій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 14 жовтня 2011 відповідач ОСОБА_2 та позивач уклали договір позики, за яким відповідач отримав позику під відсоток 1,2% в валюті займу 5 338 євро, а також 6 886 доларів США зі строком повернення до 14 червня 2012 року. Частина позики була повернута відповідачем добровільно, а інша частина стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Станом на час подання даної позовної заяви сума позики повністю не повернута, тому позивач просить суд стягнути на його користь інфляційні нарахування та 3% річних від неповернутої суми позики.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність та підтримання позовних вимог, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши та вивчивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2011 відповідач ОСОБА_2 та позивач уклали договір позики, за яким відповідач отримав позику під відсоток 1,2% в валюті займу 5 338 євро, а також 6 886 доларів США зі строком повернення до 14 червня 2012 року.

16.08.2012 відповідачем було частково повернуто борг позивачу.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 вересня 2013 року стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики, 3% річних, інфляційні втрати та 1,2% за користування коштами відповідно до договору в сумі 80 171,65 грн.

За час виконання рішення суду, тобто з жовтня 2013 року по липень 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто 2 966 грн.

У звязку з невиконанням відповідачем своїх обовязків за договором станом на 15.07.2015р. заборгованість за інфляційними втратами та 3% річних перед позивачем складає 54 872,43 грн. згідно розрахунку наданого позивачем.

Згідно до положень ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 ст.530 ЦК України визначає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У відповідності до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.1-3 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який построчив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитись від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача необхідно стягнути суму заборгованості за інфляційними втратами та 3% річних за договором позики в сумі 54 872,43 грн.

Відповідно до ч.3 якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) інфляційні втрати та 3% річних за договором позики у розмірі 54 872 (пятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят дві) гривні 43 копійки

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 548 (пятсот сорок вісім) гривень 72 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Батманова