У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Малько О.С.

секретар судового засідання Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Корецького районного суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розірвання договору кредиту, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі ПАТ КБ „ПриватБанк") 04 вересня 2013 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

До початку розгляду судом справи по суті ПАТ КБ „ПриватБанк" змінив предмет позову зі звернення стягнення на предмет іпотеки на стягнення заборгованості по кредиту та пред"явив позов до ОСОБА_1

ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом про розірвання договору кредиту.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ „ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 873248 грн. 15 коп. та 2424 грн. 15 коп. судового збору.

В позові ОСОБА_1 про розірвання договору відмовлено.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

Зазначає, що з дня укладення кредитного договору вона добросовісно та відповідно до передбачених чинним законодавством норм виконувала свої обов'язки за даним договором.

При цьому покликається на те, що з незалежних від неї причин, у зв'язку з істотною зміною обставин, котрі склалися в світовій економіці та економіці України, виконання взятих на себе обов'язків перед кредитором стало неможливим.

........................................................................................................................................

Провадження №22-ц /787/949/2015 Головуюча у суді І інстанції Загородько Н.А.

Доповідач - Шеремет А.М.

Стверджує, що за період з 04 грудня 2006 року по 24 березня 2015 року сплачено кошти в сумі 16328, 11 доларів США. Однак про те, що основний борг не погашено, а банк нараховує пеню на всю суму заборгованості позичальнику не було відомо.

Покликаючись на судову практику та висновки судово-економічних експертиз по цивільних справах вказує на неправомірність нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, оскільки вона є явно завищеною та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ „ПриватБанк" в повному обсязі та задовольнити її позовні вимоги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 грудня 2006 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №ROCWGA00001743 на підставі якого було видано кредит в розмірі 24500 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 02 грудня 2010 року.

Відповідачка зобов'язувалася щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією а також інші витрати.

За змістом ст.ст. 1054 і 526 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов'язань за договором утворилася заборгованість по кредиту, яка станом на 13 листопада 2014 року становить 86153, 99 доларів США, що еквівалентно 1320740, 66 грн., де 14190, 58 доларів США, що еквівалентно 217541, 59 грн. - заборгованість за кредитом; 27491,72 доларів США, що еквівалентно 421448, 06 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1090,47 доларів США, що еквівалентно 16716, 91 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 43381, 22 долів США , що еквівалентно 665034, 10 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що зобов"язання має виконуватись належним чином і вірно задовольнив позов в частині стягнення 217541, 59 грн. - заборгованості за кредитом; 421448, 06 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 16716, 91 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

При цьому питання зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Частина 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Колегія суддів апеляційного суду рахує, що суд першої інстанції керуючись засадами розумності та справедливості, враховуючи те, що розмір нарахованих позивачем комісії та штрафу значно перевищує розмір самої заборгованості по тілу кредиту та матеріальне становище боржниці, обґрунтовано зменшив її розмір до 217541, 59 грн.

Частиною другою ст. 652 ЦК України встановлено, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як роз'яснено у п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, що саме по собі зростання /коливання/ курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

ОСОБА_1 не навела доказів у розумінні ст. 57 ЦПК України, які б підтверджували наявність одночасно чотирьох умов для розірвання спірного договору.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про розірвання договору про надання кредиту №ROCWGA00001743 від 04 грудня 2006 року.

Доводи поданої апеляційної скарги обґрунтованості зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв"язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 11, 303, 304, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Корецького районного суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

О.С. Малько