АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

19 листопада 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.,

суддів: Качана В.Я., Вербової І.М.

при секретарі Архіповій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання майна об'єктом спільної сумісної власності та його поділ, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року,

встановила:

У січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 в період з 01 січня 2004 року по 22 жовтня 2012 року, визнати сумісно нажитим майном та поділити квартири АДРЕСА_2, квартири по АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, по АДРЕСА_5, квартиру АДРЕСА_1 та нежитлове приміщення по АДРЕСА_6 зі стягненням з ОСОБА_2 на її користь Ѕ частини вартості вказаного сумісно нажитого майна.

27 серпня 2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України у зв'язку з невнесенням позивачем грошових коштів на депозитний рахунок суду, що на думку останнього виключає можливість розгляду справи у порядку цивільного судочинства.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду та постановити нову про закриття провадження у справі.

Свої доводи мотивує тим, що позивач просить присудити на її користь грошову компенсацію, припинивши її право на частку у спільному майні подружжя. Однак такі вимоги можуть бути заявлені лише у разі внесення позивачем на депозит відповідних грошових коштів, чого зроблено не було.

В судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 просила апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у закритті провадження у справі відповідно до положень п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні обставини, які підпадають під ці підстави закриття.

Колегія судів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлений по справі спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення ч.5 ст.71 СК України передбачають, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, саме той, хто бажає одержати майно в натурі, повинен внести відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовних вимог про виділ позивачу майна з відповідним стягненням грошової компенсації частки на користь відповідача по справі не заявлено.

Крім цього, невнесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми має інші правові наслідки, ніж закриття провадження по справі.

Відповідно до роз'яснень, які надані в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про неправильне вирішення судом першої інстанції питання щодо закриття провадження у справі є необґрунтованими.

Ухвала суду відповідає вимогам закону, обставинам справи і підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, немає.

Керуючись ст. 303, 304, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/13131/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.