Справа № 128/4560/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.12.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 27.11.2012 року в м. Вінниця помер її чоловік ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Вороновиця, вул. Паркова, 61, Вінницького району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 Іншими спадкоємцями першої черги є також діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_1, які від прийняття спадщини відмовились, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори. Спадщину позивач прийняла, звернувшись протягом шести місяців з часу її відкриття до нотаріальної контори. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове будинковолодіння позивач не має можливості, оскільки спадкодавець при житті не встиг оформити правовстановлюючі документи на нього. За даних підстав позивач вимушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на дане спадкове майно в судовому порядку.

В судове засідання сторони не з'явились, попередньо через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому представник позивача ОСОБА_1 за довіреністю ОСОБА_4 та представник позивача ОСОБА_1 за договором про надання правової допомоги ОСОБА_5 позов підтримують та просять його задовольнити, а представник відповідача селищний голова Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думку та позицію сторін, викладену у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 27.11.2012 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 247501 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Вороновиця, вул. Паркова, 61, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 95,5 кв.м, житловою площею 72,4 кв.м, що в цілому, відповідно до технічного паспорта, виготовленого КП «ВООБТІ» 13.08.2015 року, складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», ганку, козирка, сараю-літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «Г», оглядової ями літ. «о/я», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, криниці № 5 (а.с. 18-21).

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 дружина спадкодавця, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії І-УР № 669242 (а.с. 11), а також діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач прийняла спадщину, оскільки подала заяву до нотаріальної контори про її прийняття. Діти спадкодавця ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від прийняття спадщини відмовилися, про що подали заяви до нотаріуса, що підтверджується копією спадкової справи № 12-2013 року, заведеною приватним нотаріусом ОСОБА_6 до майна померлого 27.11.2012 року ОСОБА_2 (а.с. 42-123).

Проте, у видачі свідоцтва про праву на спадщину за законом на вказане спадкове будинковолодіння позивачу листом нотаріуса за № 595/02-31 від 07.12.2015 року було відмовлено через те, що на спадкове будинковолодіння відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 25).

Факт належності спадкового будинковолодіння спадковою підтверджується копією вищезазначеного технічного паспорта на спадкове будинковолодіння (а.с. 18-21); копією домової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13-17); довідкою № 1909, виданою виконкомом Вороновицької селищної ради Вінницького району Вінницької області 07.08.2015 року (а.с. 22).

Крім того, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудований у 1986 році на земельній ділянці, яка була виділена для будівництва житлового будинку і належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ВН, виданого 14.11.1996 року, що підтверджується його копією (а.с. 24).

Встановлення часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до Закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року передбачено, що права на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

На час спорудження житлового будинку (1986 рік) діяла Інструкція «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР», що затверджена наказом заступника Міністра комунального господарства УРСР від 31.01.1966 року, яка втратила чинність відповідно до наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року.

До 2004 року діяло Тимчасове положення «Про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію прав на нерухоме майно, однак виникнення права власності на нерухоме майно (будинки та споруди) не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України та Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року.

Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 на законних підставах володів та користувався спадковим будинковолодінням, а ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті. Зазначене дає суду законні підстави для задоволення позовних вимог.

Судові витрати по справі слід залишити за позивачем, оскільки клопотання про їх розподіл не надходило.

На підставі викладеного та керуючись постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, Законом України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, ст.ст. 328, 331, 1218, 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 88, 174, 158, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: смт. Вороновиця, вул. Паркова, 61, Вінницького району Вінницької області, загальною площею 95,5 кв.м, житловою площею 72,4 кв.м, що в цілому, відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «ВООБТІ» 13.08.2015 року, складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а», ганку, козирка, сараю-літньої кухні літ. «Б», гаражу літ. «Г», оглядової ями літ. «о/я», хвіртки № 1, воріт № 2, огорожі № 3, огорожі № 4, криниці № 5, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2, який помер 27 листопада 2012 року в м. Вінниця.

Судові витрати залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається на рішення суду Апеляційному суду Вінницької області через Вінницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська