Головуючий у першій інстанції Маломуж А.І.
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Артеменка І.А.

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОК «МЖСТ ДОМ» звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг посилаючись н ате, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, який обслуговує ОК «МЖСТ ДОМ».

У зв'язку із неповною оплатою відповідачем житлово-комунальних послуг, у останнього виникла заборгованість перед позивачем.

Підставою для звернення до суду в порядку позовного провадження стала ухвала про скасування судового наказу на суму 3780,31 гривень від 19.07.2013 року по справі №520/13999/13-ц.

Обслуговуючий кооператив «МЖСТ ДОМ» пред'явив позов до ОСОБА_2та за уточненими вимогами просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 14555,21 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2015 року уточнені позовні вимоги ОК "МЖСТ ДОМ" задоволено у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОК "МЖСТ ДОМ" заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 14555,21 грн., з яких: 961,66 грн. - заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 3 01.07.2014 р. по 26.06.2015 р., 6796,66 грн. - заборгованість за надані послуги з опалення з 01.03.2011 р. по 28.04.2015 р., інфляційні витрати, нараховані на суму заборгованості у розмірі 6228,67 грн.; 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 568,22 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 1977 р.н., на користь ОК "МЖСТ ДОМ" судовий збір у розмірі 243,60 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним ОСОБА_2 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2015 року та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову ОК «МЖСТ ДОМ» в межах перерахованої заборгованості.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОК «МЖСТ ДОМ» суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що відповідач є власником кв. АДРЕСА_1, що підтверджено Довідкою (випискою із домової книги про склад сім'ї і реєстрацію) від 17.07.2013 р. № 1283 та останнім не заперечувалось.

Власником будинку АДРЕСА_1 є Молодіжне житлово-будівельне товариство «ДОМ», що підтверджено свідоцтвом про право власності від 18.11.2004 року САА № 423005.

10 січня 2011 року між МЖБТ «ДОМ» та Обслуговуючим кооперативом «МЖСТ ДОМ» було укладено Договір про спільну діяльність. Відповідно до п. 1.1. даного Договору сторони зобов'язуються шляхом об'єднання своїх зусиль спільно діяти для досягнення спільної господарської мети з експлуатації будівель, розташованих за адресою: м. Одеса, АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, а також надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків.

24 січня 2011 року загальними зборами учасників (засновників) МЖБД «ДОМ» було прийнято рішення про передачу ОК «ДОМ» на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Цього ж дня загальними зборами учасників (засновників) ОК «МЖСТ ДОМ» було прийнято рішення про прийняття на управління та обслуговування будинків МЖБД «ДОМ», зокрема будинку АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2.

Підтвердженням факту приймання вказаного будинку на обслуговування та управління ОК «МЖСТ ДОМ» є також акт приймання - передачі в управління об'єктів від 25.01.2011 року.

ОСОБА_2 споживав житлово-комунальні послуги, надані позивачем, про що свідчить часткова сплата заборгованості останнім, доказом чого є банківська виписка по рахунку від 22.10.2012 р. № 8.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Як передбачено п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законодавством.

Пункт 7 Правил користування будинками та прибудинковими територіями, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України за № 572 від 08.10.1992 р. зобов'язує власників, наймачів жилих приміщень оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями частини 1 ст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до Розрахунку заборгованості за наданні житлово-комунальні станом на 07.07.2015 р. сума заборгованості відповідача складала 7758,32 грн., з яких 961,66 грн. - заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, 6796,66 грн. - заборгованість за надані послуги з опалення.

Вказаний розрахунок було зроблено на підставі тарифів згідно з Рішенням виконавчого комітету ОМР від 25.04.2013 р. № 160 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, які надаються ОК «МЖСТ ДОМ», рішенням виконавчого комітету ОМР від 27.11.2014 р. № 351 «Про встановлення для населення тарифів на теплову енергію та послуги опалення й гарячого водопостачання, які надаються даховою котелнею Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ», рішенням виконавчого комітету ОМР від 21.06.2012 р. № 189 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, для ОК МЖСТ «ДОМ», рішенням виконавчого комітету ОМР від 27.11.2014 р. № 353 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, для ОК МЖСТ «ДОМ», а також договорами, укладеними між ОК «МЖСТ ДОМ» та постачальниками комунальних послуг - Договір підряду на повне технічне обслуговування ліфтів №177-ТО від 01.09.2012р.

Статтею 625 ЦК України визначено що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України у своїй постанові «Про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги» від 20.06.2013 р. у справі № 6-68цс12 зазначив, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням.

Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Правові наслідки прострочення боржника виконання грошового зобов'язання, сплата пені та - на вимогу виконавця - суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі.

Застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Таким чином, станом на 17.07.2015р. сума заборгованості відповідача за наданні ОК «МЖСТ ДОМ» та спожиті житлово-комунальні послуги становить 14555 грн. 21 коп., з якої: 961,66 гривень - заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території 3 01.07.2014 р. по 26.06.2015 р., 6796,66 гривень - заборгованість за надані послуги з опалення з 01.03.2011 р. по 28.04.2015 р., інфляційні витрати, нараховані на суму заборгованості у розмірі 6228,67грн.; 3% річних, нараховані на суму заборгованості у розмірі 568,22 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в підтвердження незаконності організації, діяльності та нарахування тарифів Обслуговуючого кооперативу «МЖСТ ДОМ» належних доказів не надав. Викладені в письмових запереченнях відповідача обставини та міркування не спростовують законність вимог позивача та не звільняють відповідача від виконання своїх зобов'язань перед позивачем.

Посилання ж відповідача на відсутність укладеного договору у письмовій формі в період з 01.03.2011 р. по 17.12.2014 р. про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг. Такої думки дотримується Верховний Суд України а ухвалах від 08.04.2009 р. по справі № 6-16645св07 та від 16.09.2009 р. по справі № 6-562220св10 звертаючи увагу на те,що відсутність між сторонами договірних відносин не є підставою для звільнення відповідача від оплати житлово-комунальних послуг.

Також, у постанові Судових палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 30.10.2013 р. у справі № 6-59цс13, зазначено, що «Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.»

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апелянта на неправильний розрахунок судом боргу по оплаті послуг з утримання прибудинкової території, неправильний розрахунок судом заборгованості по опаленню, неправильне застосування судом інфляційних витрат та 3% річних до заявленого боргу, неврахування судом строку позовної давності до спірних правовідносин як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованим, оскільки спростовані дослідженими у судовому засіданні обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 жовтня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко