УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 05 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в якому, посилаючись на порушення Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - ПАТ «Укрексімбанк») умов укладеного між сторонами договору довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий+» від 03 вересня 2012 року № 14216-8708 щодо повернення строкового банківського вкладу після закінчення строку дії договору, просив стягнути одноразовою операцією через касу банку грошові кошти в сумі 223 212,67 доларів США, з яких 200 тис. доларів США - сума основного боргу (вкладу), 16 838,21 доларів США - сума процентів на вклад, 1 666,39 доларів США - відсотки за користування чужими грошовими коштами, 4 119,93 доларів США - інфляційні втрати, 588,14 доларів США - 3 % річних, а також понесених витрат зі сплати судового збору - 3 654 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 223 212,67 доларів США, з яких: 200 тис. доларів США - сума основного боргу, 16 838,21 доларів США - сума процентів на вклад, 1 666,39 доларів США - відсотки за користування грошовими коштами, 4 119,93 доларів США - інфляційні, 588,14 доларів США - 3 % річних одноразовою операцією через касу банку.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Укрексімбанк» на користь ОСОБА_3 1 666,39 доларів США відсотків за користування чужими грошовими коштами, 4 119,93 доларів США інфляційних, 588,14 доларів США - 3 % річних та в частині стягнення одноразовою операцією через касу банку скасовано та у позові в цій частині відмовлено.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення апеляційного суду в частині відмови у стягненні коштів одноразовою операцією через касу банку скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову в частині стягнення 216 838,21 доларів США одноразовою операцією через касу банку.

ПАТ «Укрексімбанк» у касаційній скарзі просить скасувати рішення апеляційного суду в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції щодо стягнення з АТ «Укрексімбанк» суми вкладу та нарахованих відсотків, скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з АТ «Укрексімбанк» 200 тис. доларів США суми вкладу та 16 838,21 доларів США відсотків та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

У справі встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 вересня 2012 року між ПАТ «Укрексімбанк» та ОСОБА_3 укладено договір № 14216-8708 довгострокового банківського вкладу зі сплатою процентів щомісяця «Прибутковий+» на суму 200 тис. доларів США на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку.

01 квітня та 30 вересня 2013 року між сторонами укладено додаткові угоди № № 1, 2, які є невід'ємною частиною договору банківського вкладу.

За умовами п. п. 3.5, 3.6, 3.13 укладеного між сторонами договору вклад було внесено на депозитний рахунок готівкою на строк 797 календарних днів. Терміном одержання вкладу та процентів на вклад є 09 листопада 2014 року. Якщо термін одержання вкладу є неробочим днем, вкладник має право вимоги вкладу та процентів на вклад першого за ним робочого дня. Повернення вкладу (частини вкладу) з депозитного рахунка здійснюється за умови отримання банком письмової вимоги вкладника щодо повернення вкладу (частини вкладу) шляхом перерахування вкладу (частини вкладу) на поточний рахунок.

08 жовтня 2014 року позивач звернувся до банку із заявою про повернення банківського вкладу та сплати процентів через касу банку, чим засвідчив свій намір припинити дію договору.

Листом від 04 листопада 2014 року з посиланням на постанову Національного банку України від 09 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» представник банку повідомив позивача про можливість повернення вкладу готівкою в іноземній валюті в межах до 15 тис. грн на добу в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України.

10 листопада 2014 року сума вкладу та нараховані проценти згідно з умовами договору перераховано на поточний рахунок позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції, посилаючись на ст. ст. 533, 536, 625, 629, 1060, 1061 ЦК України, виходив з факту прострочення банком виконання грошового зобов'язання за договором банківського вкладу та обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Скасовуючи зазначене рішення в частині стягнення відсотків та інфляційних, апеляційний суд виходив із того, що зобов'язання було виражено в іноземній валюті, а договором визначено розмір процентів у разі прострочення стороною грошового зобов'язання, що виключає можливість застосування ст. 625 ЦК України. Відмовляючи у стягненні коштів одноразовою операцією, апеляційний суд виходив із того, що відносини банку та володільця рахунка передбачені главою 72 ЦК України, обов'язок банку з повернення коштів урегульовано ст. ст. 1068, 1073 ЦК України та умовами відповідного договору, тому грошові кошти, зараховані на рахунок позивача, підлягають видачі позивачеві згідно з умовами поточного рахунка, а порядок виконання судового рішення передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Зазначені висновки апеляційного суду відповідають обставинам справи, доказам, наданим сторонами та правильно оцінені судом, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані. Колегія суддів погоджується з такими висновками апеляційного суду з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим

законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом наведеним норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунка грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом із тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України в розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто посилання ПАТ «Укрексімбанк» на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що відмова банку у поверненні грошових коштів з поточного рахунка позивача суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Правильними є і висновки апеляційного суду щодо відсутності підстав для стягнення суми одноразовою операцією, оскільки відносини банку та володільця рахунка передбачені главою 72 ЦК України, обов'язок банку з повернення коштів урегульовано ст. ст. 1068, 1073 ЦК України та умовами відповідного договору. У зв'язку з наведеним відповідач зобов'язаний видати позивачу грошові кошти згідно з умовами поточного рахунка, а порядок виконання цього рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік