печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8084/15-ц
У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2015 року суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Пенсійного фонду України заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, -

В С Т А Н О В И В:

До Печерського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 щодо стягнення з Пенсійного фонду України заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати.

Вважаю, що заяву ОСОБА_1 слід повернути останній, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_1 працювала в Управлінні Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецьк та за згодою сторін 28 листопада 2014 року була звільнена з займаної посади. Вказана обставина підтверджується наданою заявником копією трудової книжки.

Разом з тим, Управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецька не було здійснено повної виплати заробітної плати ОСОБА_1, у зв'язку з цим виникла заборгованість, яка станом на 01 грудня 2014 року складає 4 195 грн. 38 коп., що підтверджується довідкою від 28.11.2014 року № 11543/04.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно зі ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що у прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Пенсійного фонду України заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, потрібно відмовити, оскільки як встановлено судом заявник ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Управлінням Пенсійного фонду України у Ворошиловському районі м. Донецьк, яке є юридичною особою, що відповідає за зобов'язаннями перед працівником ОСОБА_1

Вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, як до центрального органу, повинні вирішуватись в позовному провадженні, оскільки вбачається спір про право.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

За наведених обставин, враховуючи те, що ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах з Пенсійним фондом України, у прийнятті її заяви - слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У прийнятті заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Пенсійного фонду України заборгованості з нарахованої, але невиплаченої заробітної плати - відмовити.

Роз'яснити ОСОБА_1, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвалу суду разом із заявою та всіма додатками до неї надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів, з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Р.В. Новак