АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4433/15 Справа № 188/1440/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Полубан М. П. Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Петренко І.О.

суддів - Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі - Кравцовій Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального закладу " Петропавлівська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради про усунення перешкод у виконанні трудових обов'язків та стягнення матеріальних , моральних збитків,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивачка звернулася до суду 20 серпня 2014 року з даним позов до відповідача та зазначає, що вона перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем і на теперішній час - працює на посаді лікаря - педіатра консультаційної поліклініки з 01.10.2013 р.

До 01.10.2013 р. окрім виконання трудових обов"язків нею , як і лікарями інших спеціалізацій здійснювалося цілодобове чергування лікаря-педіатра вдома , відповідно до графіку , який щомісячно складався начальником медичного закладу та затверджувався головним лікарем медичного закладу . Такий графік складався за письмової заяви лікарів відповідної спеціалізації до кінця поточного року на послідуючий робочий рік .В грудні 2012 р. нею була написана чергова заява про чергування лікаря-педіатра на дому.

До 01.10.2013 р. позивачка щомісячно працювала черговим лікарем-педіатром на дому , приблизно щомісячно до 280 годин. Таким чином , її додатковий заробіток складався біля 1500 грн.

З 01.10.2013 р. її безпідставно було усунуто від таких чергувань .

З 02.10.2013 р. до 27.01.2014 р. позивачка була на лікарняному.

Головний лікар ОСОБА_4 примусила позивачку написати заяву від 29.01.2014 про переведення її на 0.75 ставки лікаря-педіатра консультативно- діагностичної поліклініки. Фактично перевод її стався з 01.02.2014 р.

30.01.2014 р. позивачкою була написана заява чергування на дому лікаря- педіатра. Заява зареєстрована секретарем вхідний номер " 169" . На цю заяву відповіді не отримала і до теперішнього часу . Всі ургентні часи були віддані педіатру ОСОБА_5 Він працював в дитячому відділенні лікарем-ординатором на 1.0 ставку.

В лютому , березні 2014 р. ОСОБА_5 доводилося на певний час відлучатися із дому , для цього він просив позивачку приїхати по першому виклику в лікарню до хворих дітей , що вона і робила , але ургентні години не зараховувались до її зарплати , як і оплата за сам виклик.

З 02.06.2014 р. по 15.06.2014 р. та з 20.07.2014 р. по 10.08.2014 р. ОСОБА_5 перебував в черговій відпустці. На час чергової відпустки ОСОБА_5 в дитячому відділені фактично не було лікаря , хоча у відділення поступали і виписувалися вилікувані діти.

16.06.2014 р. нею була написана заява , щоб їй оплатили чергування на дому лікаря- педіатра , вхідний № 917 , повторно заява 18.07.2014 р. вхідний № 204 відповіді на них не отримала і по даний час.

З наказом головного лікаря ЦРЛ № 65-к від 22.07.2014 р. , який їй показувала начальник відділу кадрів позивачка повністю не згодна , бо в ньому було зазначено , що вона обов"язково має працювати на 0.75 ставки за висновком МСЕК , а саме - 0.5 ставки у дитячому відділені та 0.25 ставки поліклініки. А чергування на дому їй можна і не оплачувати , тільки платити по факту виклику.

Незважаючина незаконні переведення її в дитяче відділення та чергування на дому , взагалі на 35 діб , вона сумлінно виконувала свою роботу , згідно кваліфікованим вимогам , приїзджала до хворих дітей по першому виклику , як і в денний час та і в нічні години, незважаючи на вихідні та свята . Проаналізувавши записи в журналі ургентації - перше місце по викликам під час її чергування , у педіатра.

Згідно ст. 32 КЗпП України : переведення на іншу роботу , зміна істотних умов праці . Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці , пільг , режиму роботи , встановлення або скасування неповного робочого часу , суміщення професій , зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Згідно ст. 33 КЗпП України - власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу , не обумовлену трудовим договором , без його згоди , якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров"я .

Згідно наказів керівника КЗ Петропавлівська ЦРЛ , які оформлені юридично неграмотно , її просто зобов"язали безкоштовно виконувати роботу , за яку лікар- педіатр без категорії ОСОБА_5 отримує зарплату у повному обсязі. Вона атестована 27.12.2011 р. отримала першу кваліфікаційну категорію , термін дії закінчується 28.12.2016 р. , тому , вважає , що ОСОБА_4 використовуючи адмінресурс в особистих цілях повністю дискридитує її як лікаря , як людину , що має гостру потребу в додаткових коштах.

Таким чином , протягом 9 місяців ( починаючи з жовтня 2013 р. ) її незаконно позбавили додаткового заробітку у розмірі 16000 грн. , які вона мала витратити на ліки та благоустрій своєї оселі. Адміністрації ЦРЛ зовсім не цікаво , що за загострення її хвороби сильно впливає холод та сирість.

Через неправомірні дії керівника КЗ Петропавлівська ЦРЛ " ДОР" у неї тепер виник конфлікт між начальником відділу кадрів та головним економістом , що суттєво впливає на її душевний стан . Також ОСОБА_4 під загрозою звільнення забороняє медичним сестрам приймального відділення надавати їй інформацію про відпрацьовані нею ургентні дні. Взагалі в ЦРЛ заборонено їй надавати будь-яку інформацію.

Таким неправомірними рішеннями адміністрація медичного закладу , з яким вона перебуває у трудових відносинах , їй спричнено моральну шкоду., яка полягає у моральних переживаннях у зв"язку незаконними рішеннями керівника закладу , порушені стосунки з оточуючими людьми , погіршенням стану здоров"я .

Тому загальна сума принесеної їй матеріальної та моральної шкоди складає 20000 грн.

Позивача просила суд :

1. Визнати дії відповідача КЗ Петропавлівська ЦРЛ " ДОР" у відмові їй виконувати свої трудові обов"язки неправомірними.

2. Визнати наказ керівника закладу КЗ Петропавлівська ЦРЛ " ДОР" щодо переведення її на час чергової відпустки в дитяче відділення та чергування на дому лікаря-педіатра - неправомірним .

3. Зобов"язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати , лікарняних , відпускних , з урахуванням чергувань на дому , роботи в дитячому відділенні , згідно чинного законодавства .

4. Стягнути з відповідача КЗ Петропавлівська ЦРЛ " ДОР" на користь позивача ОСОБА_2 в рахунок матеріальної та моральної шкоди 20000 грн.

В доповненій позовній заяві від 19.02.2015 р. позивач зазначає , що з 28.08.2014 р. по 22.09.2014 р. в зв"язку з хворобою підіатра ОСОБА_5 вона змушена , по виробничій необхідності вийти із чергової відпустки . Вона написала заяву - згоду , на яких умовах погоджувалася працювати , вхідний № 2251 від 28.08.2014 р. Але , головний лікар ,незважаючи на її прохання , написала свій наказ від 28.08.2014 № 14-к , який повністю принижує її право на працю , а також особисто її ображає.

Вона сумлінно виконувала всі свої обов"язки лікаря-педіатра , згідно кваліфікаційної категорії та досвіду роботи. Працювала в дитячому відділенні на 1 ставку лікаря-педіатра , проводила прийом в поліклініці , в ургентний час ( вночі , вихідні , святкові ) надавала допомогу хворим дітям. Але , отримала оплату 0,75 ставки лікаря-педіатра , а чергування на дому їй не оплачували. Оплата була тільки по факту виклику , тобто за весь період чергування на дому їй оплатили декілька годин.

Тому завдана їй матеріальна шкода складає :

- серпень - 136 грн. за прийом і роботу в дитячому відділенні , 588.24 грн. на дому ;

- вересень - 1010 грн. за прийом і роботу в дитячому відділенні , 2822.4 грн. чергування на дому .

Всього - 4556.64 грн.

Вважає за справедливе , що моральна шкода , яку завдав їй керівник складає також 4556 грн. , це за період з 28.08.2014 р. по 22.09.2014 р.

Але , вона від керівника закладу не отримала ні моральної , ніякої матеріальної підтримки , навпаки до неї стали погано ставитися деякі працівники лікарні. Кошти їй вкрай необхідні для постійного лікування амбулаторного , стаціонарного . Санаторно-курортним лікуванням керівництво закладу не забезпечує протягом 3-х років , хоча позивачка має першочергові показання .

В жовтні 2014 р. вона зверталася з проханням до головного лікаря КЗ Петропавлівська ЦРЛ " ДОР" Третинка В.М. , щоб їй було виплачено заробітну плату за період з 28.08.2014 р. по 22.09.2014 р в повному обсязі , згідно заяви від 28.08.2014 р. , вхідний № 2539 від 10.10.2014 р. , але отримала відмову , вихідний № 2258 від 25.11.2014 р.

20.11.2014 р. вона зверталася до головного лікаря ЦРЛ , щоб надав слідуючи документи ( належним чином завірені ):

- копію - договір головних лікарів ЛПЗ , які мали б обслуговувати дитяче населення Петропавлівського району в ургентний час ;

- копію штатного розкладу дитячого відділення та поліклінічного відділення КЗ " Петропавлівська ЦРЛ ДОР" ;

- копію її посадової інструкції ;

- копії лікарняних листів лікаря-педіатра ОСОБА_5 ;

- копію наказу КЗ " Петропавлівська ЦРЛ ДОР " про чергування на дому лікарів педіатрів , згідно наказу МОЗ України № 308/519 від 05.10.05 р. " Про впровадження умов оплати праці закладів охорони здоров"я ..." , який діє по теперішній час ;

- копію журналу чергування на дому на період з 28.08.2014 р. по 22.09.2014 р.

На що отримала категоричну відмову у надані цих документів , вих. № 2258 від 25.11.2014 р.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги повністю, стягнувши з відповідача Комунального закладу «Петропавлівська центральна районна лікарня» Дніпропетровської обласної ради» на користь позивача ОСОБА_2 19377 грн. в рахунок оплати праці за чергування на дому як лікаря-педіатра в період часу з 01.02.2014 року по 22.09.2014 року, а також 14000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди за невиплату заробітної плати.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивачка дійсно працює на посаді лікаря-педіатра Комунального закладу Петропавлівської ЦРЛ " ДОР" з 1.10 2013 р.

Як вбачається з Довідки АВ № 0239321 , виданої Кіровська МСЕК м. Дніпропетровська від 28 січня 2014 р. , ОСОБА_2 встановлена третя група інвалідності з 27 січня 2014 р. по загальному захворюванню на строк до 01.02.2015 р. У висновку про умови та характер праці зазначено , що вона може працювати лікарем в кабінетних умовах з неповним робочим днем , без нічних чергувань ( ар. сп. 86).

З заяви позивачки від 29.01.2014 р. ( ар. сп. 80) вбачається , що вона зверталася до головного лікаря відповідача та просить перевести її на неповний робочий день ( 0.75 ставки ) з 29.01.14 р. у зв"язку з висновком МСЕК .

Наказом відповідача № 9-к від 31.01.2014 р. позивачку було переведено за її згодою з посади лікарі-педіатра консультативно-діагностичної поліклініки з неповним робочим днем ( 0.75 ст.) у зв"язку з висновком МСЕК , з 20.01.2014 р.( ар. сп. 79, 172).

Наказом № 65-к від 22.07.2014 р. ( ар. сп. 81) у зв"язку з виробничою необхідністю ( з 21.07.2014 р. по 09.08.23014 р. лікар-педіатр педіатричного відділення ОСОБА_5 знаходився у черговій щорічній відпустці) ОСОБА_2 , лікаря-педіатра консультативно-діагностичної поліклініки, переведено лікарем-педіатром педіатричного відділення на 0.5 ставки та лікарем- педіатром консультативно-діагностичної поліклініки на 0.25 ставки.

У п. 2 того ж наказу зазначено , що виклики у лікарню для надання медичної допомоги оплачувати згідно відпрацьованих годин та згідно чинного законодавства .

Наказом відповідача № 25-в від 23.07.2014 р. ( щодо відзову з чергової відпустки ) ( ар. сп. 82) , ОСОБА_2 , лікарю-педіатру КДП надано відпустку на 33 к.дні : на 26 к.днів основної відпустки та 7 днів додаткової відпустки за роботу з підвищенним нервово-емоційним навантаженням , на період з 11.08.2014 р. по 11.09.2014 р. за робочий період з 11.09.2013 р. по 10.09.2014 р..

Наказом відповідача № 80-к від 28.08.2014 р. ( ар. сп. 83) ОСОБА_2 відізвано з чергової щорічної відпустки з 28.08.2014 р. , за її згодою, на час тимчасової непрацездатності ОСОБА_5

Цим же наказом ОСОБА_2 переведено на 0.5 ставки лікарем - педіатром педіатричного відділення та на 0.25 ставки лікарем-педіатром консультативно-діагностичної поліклініки з 28.08.2014 р.

В цьому ж наказі зазначено , що ОСОБА_2 за виклики для надання медичної допомоги проводити оплату за фактично відпрацьовані години ( виклики ) з розрахунку її посадового окладу . Там же вказано , що лікар-педіатр ОСОБА_2 має третю групу інвалідності , згідно якої заклад не має права залучати до роботи працівника в нічні чергування та на повний робочий день.

Позивачка ознайомлена з наказом 29.08.14 року.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Відповідно до положень ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою. Однак , власник або уповноважений ним орган має право перевести працівника строком до одного місяця на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди, якщо вона не протипоказана працівникові за станом здоров'я, лише для відвернення або ліквідації наслідків стихійного лиха, епідемій, епізоотій, виробничих аварій, а також інших обставин, які ставлять або можуть поставити під загрозу життя чи нормальні життєві умови людей, з оплатою праці за виконану роботу, але не нижчою, ніж середній заробіток за попередньою роботою.

Як вбачається з наказу № 65-к від 22.07.2014 р. ( ар. сп. 81) позивачку було переведено тимчасово , у зв"язку з виробничою необхідністю на період з 21.07.2014 р. по 09.08.23014 р. , на час знаходження лікаря-педіатра педіатричного відділення ОСОБА_5 у черговій щорічній відпустці , лікарем-педіатром педіатричного відділення на 0.5 ставки та лікарем- педіатром консультативно-діагностичної поліклініки на 0.25 ставки.

Виходячи з вище наведеного , суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про безпідставність позовних вимог в даній частині.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 та , відмовляючи в задоволенні їх в частині визнання дій відповідача по відмові позивачці у виконанні її трудових обов"язків - неправомірними та зобов"язання відповідача зробити перерахунок заробітної плати , лікарняних , відпускних , з урахуванням чергувань на дому , роботи в дитячому відділенні , згідно чинного законодавства суд першої інстанції правильно виходив із положень ст. 94, 98, 233 КЗпП України, якими регулюються питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту . У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом правильно зазначено на те , що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Відповідно до п.5.2. «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров"я та установ соціального захисту населення», затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, |Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, заклади охорони здоров'я, які мають стаціонари, належать до безперервно діючих закладів, медична допомога в яких надається цілодобово. Чергування у стаціонарах здійснюються за рахунок місячної та понад місячної норми робочого часу працівника. Робочий час медичних працівників ураховується помісячно. Місячна норма робочого часу визначається, виходячи з установленої для даного працівника щоденної тривалості робочого часу, передбаченої для шестиденного робочого тижня, та кількості робочих днів у даному місяці. У місячну норму робочого часу включаються всі види робіт, які виконуються працівниками (тобто основна робота, чергування, виклик для надання допомоги хворим вдома тощо).

Залучення працівників до чергувань понад місячну норму робочого часу можливе тільки в тих випадках, коли в закладі відсутні вакантні посади за цією спеціальністю.

Як вбачається із заперечень відповідача , наданих до суду першої інстанції ( ар. сп.64-65а) , ОСОБА_2 за період з жовтня 2013 року по грудень 2013 року мала 91 день лікарняного та 1 робочий день , а в період з січня 2014 року по жовтень 2014 року : з 208 робочих днів - 127 відпрацьованих робочих днів , лікарняних - 53 дні , 28 днів відпустки.

Таким чином лікар-педіатр ОСОБА_2 не була включена в графік чергувань вдома відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці , де зазначено , що вона може працювати лікарем в кабінетних умовах з неповним робочим днем , без нічних чергувань ( ар. сп. 86) та в зв»язку з довготривалим перебуванням на лікарняних , за відсутності наказів по закладу та табелів робочого часу , а тому у відповідача не було підстав для нарахування ОСОБА_2 за чергування вдома.

Згідно наказу № 65 -к від 22.07.14 по КЗ " Петропавлівська ЦРЛ ДОР" фактичні виклики для надання медичної допомоги оплачувались згідно відпрацьваних годин та згідно чинного законодавства , тому лікарю -педіатру ОСОБА_2 за виклики медичної допомоги нараховано та сплачено за фактично відпрацбовані години в повному обсязі.

Дані обставини , щодо оплати праці по фактичним викликам позивачка не заперечувала і в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, з огляду на викладене суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимоги позивачки щодо стягнення з установи-відповідача сум додаткової заробітної плати за чергування на дому та за виклики до хворих в понад робочий час ( ургентація ) .

Відмовляючи у задоволенні основних позовних вимог , суд правильно дійшов висновку про необхідність відмовити і у вимогах про спричинення позивачці моральної шкоди , оскільки останньою не було доведено наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Посилання позивачки на ніби то образливі для неї дії керівника відповідача , які з точки зору позивачки призвели до конфліктних відносин з співробітниками закладу , колегами по роботі самі по собі суттєвого значення не мають , оскільки зводяться до індивідуального сприйняття позивачки переданих їй іншими співробітниками слів керівника.

Посилання позивачки на ніби то некваліфіковані висновки лікарів МСЕК , якими змінено діагноз захворювання позивачки , що призвело до не правильного визначення групи її інвалідності та не інших реабілітаційних наслідків прямого відношення до виниклого трудового спору не мають і можуть бути предметом розгляду іншої справи.

Таким чином , колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Так , твердження позивачки про те , що судом першої інстанції не враховано, що суть спору полягає не в недопущенні позивача до роботи у вигляді чергування на дому, як лікаря-педіатра, в зв'язку з висновком МСЕК від 27.01.2014 року, а в тому, що позивач згідно своєї заяви від 31.01.2014 року з 01.02.2014 року протягом спірного періоду до 22.09.2014 року фактично була допущена до роботи відповідачем у вигляді чергування на дому, як лікар-педіатр роботу виконувала, в журналі ургентації є відмітки про її чергування, але вона не отримала її , спростовуються поясненнями самої ж позивачки. Так вона пояснювала , що за фактично відпрацьований час , який відображено в журналі ургентації ( ар. сп. 180-189) вона отримала заробітну плату повністю.

Своє ж знаходження вдома чи в іншому місці у вільний від роботи час , а саме 19 годин на добу , як розраховує позивачка у своїй заяві від 8 грудня 2014 року ( ар. сп.103-105) , під час якого вона може бути викликана для виконання своїх обов»язків , позивачка помилково вважає таким , що підлягає оплаті у розмірі 50% годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи .

Однак , у п. 3.2.1 «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров"я та установ соціального захисту населення», затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України, |Міністерства охорони здоров'я України від 05.10.2005 № 308/519, зазначено , що нічним уважається час з 10 години вечора до 6 години ранку. В п 3.2.2. зазначено , що працівникам, зайнятим наданням екстреної, швидкої та невідкладної медичної допомоги (у тому числі водіям санітарних автомобілів швидкої, невідкладної медичної допомоги, які є в штаті автотранспортних підприємств та інших організацій), а також тим, хто працює у відділеннях (палатах) анестезіології та інтенсивної терапії, для новонароджених дітей, у пологових (акушерських) відділеннях, провадиться доплата в розмірі 50 відсотків годинної тарифної ставки (посадового окладу) за кожну годину роботи в нічний час.

Відповідно до положень п. 5.1 тих же « Умов …» лікарі та фахівці з базовою та неповною вищою медичною освітою закладів охорони здоров'я, які зайняті наданням медичної допомоги населенню, у т. ч. екстреної, можуть 9 , а не зобов»язані ) залучатися до чергування вдома.

Чергування вдома в денний та нічний час ураховується як півгодини за кожну годину чергування та оплачується, виходячи з посадового окладу, визначеного за пунктами 2.1 - 2.2 цих же « Умов …» , з урахуванням підвищення за кваліфікаційну категорію.

У разі виклику працівника під час чергування (у заклад, на місце події та додому до хворого) час, витрачений на виклик, оплачується за фактично відпрацьовані години з розрахунку посадового окладу працівника, встановленого за штатним розписом, із збереженням діючого порядку оплати праці працівників охорони здоров'я у нічний час, що відповідачем і було виконано.

Перелік посад та підрозділів, за роботу в яких проводяться зазначені доплати, затверджується керівником закладу за погодженням з профспілковим комітетом. Він не підлягає щорічному перезатвердженню, а в разі потреби до нього можуть уноситися зміни та доповнення у такому самому порядку ( п. 3.2.1.).

Як зазначалося вище лікар-педіатр ОСОБА_2 не була включена в графік чергувань вдома відповідно до висновку МСЕК про умови та характер праці , де зазначено , що вона може працювати лікарем в кабінетних умовах з неповним робочим днем , без нічних чергувань ( ар. сп. 86) та в зв»язку з довготривалим перебуванням на лікарняних ( ар. сп. 66-78) За відсутності наказів по закладу ( ар. сп. 87-98) та табелів робочого часу у відповідача не було підстав для нарахування позивачці додаткової оплати за чергування вдома.

Доводи апеляційної скарги про не надання суду письмових доказів , що стосуються предмету спору спростовуються матеріалами справи , на які посилаються як суд першої , так апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя - І.О. Петренко

Судді - С.П.Котушенко

· М.М. Романюк

·