Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання права власності у порядку спадкування за законом,

Установив :

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернулася до ОСОБА_2 (далі Відповідач) з позовом про визнання права власності на ? частини домоволодіння у порядку спадкування за законом, за наступних обставин.

Діду Позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належало на праві особистої власності 1/4 часток домоволодіння,

яке знаходиться за адресою: вулиця Куяльницький шлях,23, в місті Одесі, - на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1950р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Одеському бюро інвентаризації 22.02.1972р. під №3032 на стор.З в книзі 43.

У 60-х роках минулого століття рішенням сесії Ленінської районної Ради депутатів трудящих міста Одеси змінено назву вулиці Куяльницький шлях та нумерацію розташованих на ній будівель і земельних ділянок, в результаті чого адреса вказаного домоволодіння, яке знаходилось за адресою: вулиця Куяльницький шлях,23, в місті Одесі, була змінена - його перейменовано в 2- ий Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі (далі - спірне домоволодіння).

На початку 1970 року ОСОБА_3 тяжко захворів, у зв'язку з чим ним було складено заповіт від 09.06.1970р., згідно з яким на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповідав усе своє майно своїй дочці ОСОБА_4, 26.05.1938р. народження, яка є матір'ю Позивача. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

01.07.1971р. ОСОБА_3 помер, а після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 часток спірного домоволодіння.

Єдиною спадкоємицею, якою в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого ОСОБА_3, який помер 01.07.1971р., є його дочка ОСОБА_4 мати Позивача згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Бабусі Позивача - ОСОБА_5, 19.04.1919р. народження, належало на праві особистої власності 1/4 часток спірного домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.07.1953р., який посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

За свого життя ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, 19.01.1918р. народження, що підтверджується свідоцтвом про одруження .

У свою чергу, ОСОБА_6 також належало на праві особистої власності 1/4 часток спірного домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.12.1951р., який посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

19.08.1986р. помер ОСОБА_6, який за життя був чоловіком моєї бабки ОСОБА_5

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 часток спірного домоволодіння.

На момент смерті ОСОБА_6, який помер 19.08.1986р., він та його дружина ОСОБА_5, проживали разом у спірному домоволодінні.

ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6, не встигла оформити в нотаріальному порядку своїх прав на спадщину, оскільки невдовзі після смерті свого чоловіка вона тяжко захворіла, а 19.04.1987р. померла.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, що померла 19.04.1987р., залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 часток спірного домоволодіння (у т.ч., 1/4 часток належали їй згідно договору купівлі- продажу від 15.07.1953р., а 1/4 часток спадкодавиця прийняла у спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6Г.).

Оскільки на момент смерті ОСОБА_5, що померла 19.04.1987р., спадкодавиця проживала у спірному домоволодінні разом зі своєю дочкою ОСОБА_4, яка є матір'ю Позивача, то слід визнати, що ОСОБА_4, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, є спадкоємицею, що прийняла спадщину.

Проте, ОСОБА_4 не встигла оформити в нотаріальному порядку свої права на спадщину, а 19.01.1990р. ОСОБА_4 померла.

Після смерті матері ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 часток спірного домоволодіння (1/4 часток належала їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.1972р., а 1/2 часток фактично успадковано нею після смерті ОСОБА_5, проте спадкові права не оформлено).

На момент смерті матері ОСОБА_4, що померла 19.01.1990р., Позивач проживала у спірному домоволодінні разом з нею, здійснила її поховання, після чого фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Протягом тривалого часу Позивач продовжує проживати в спадковому домоволодінні, проводить його капітальний та поточний ремонт, а також здійснює роботи з благоустрою відповідної частини присадибної земельної ділянки, яка знаходиться у її фактичному користуванні.

Таким чином, Позивач як особа, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, є спадкоємицею, що прийняла спадщину у вигляді 3/4 часток спірного домоволодіння.

У період з 1988 року до моменту смерті матері ОСОБА_4, що померла 19. 01.1990р. , на її утриманні знаходилась ОСОБА_2, 05.12.1984р. народження, яка є близькою родичкою Позивача Відповідач по справі.

У 2000 році незаконно заволоділа наявними правовстановлюючими документами на спірне домоволодіння та заявила про те, що нарівні з Позивачем як спадкоємицею першої черги вона також має право на успадкування спірного домоволодіння.

В обґрунтування своїх претензій на спадкове майно Відповідач посилається на правила, що передбачені статтею 531 ЦК УРСР від 1963р., згідно з якою до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Висловлюючи свою незгоду з тим, що її усунуто від спадкування та заявляючи про свої права на спадщину, Відповідач відмовляється повернути мені на мою вимогу правовстановлюючі документи на спірне домоволодіння, якими вона незаконно заволоділа ще у 2000 році.

Відповідач вважає себе спадкоємцем та між сторонами є спір про право на спадщину.

За викладених обставин Позивач просить визнати факти прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, який помер 19.08.1986 року, - у вигляді 1/4 часток домоволодіння, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.04.1987 року, - у вигляді 1/2 часток зазначеного домоволодіння, ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла 19.01.1990 року, - у вигляді 3/4 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: 2-й Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі, а також визнати за Позивачем право власності на 3/4 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: 2-й Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі, що складаються в цілому з двох одноповерхових кам'яних житлових будинків з надвірними господарчими спорудами, що розташовану на земельній ділянці площею 492 кв.м - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 січня 1990 року.

Відповідач позов визнав.

Сторони надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Встановлено, що Діду Позивача - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, належало на праві особистої власності 1/4 часток домоволодіння,яке знаходиться за адресою: вулиця Куяльницький шлях,23, в місті Одесі, - на підставі договору купівлі-продажу від 16.12.1950р., посвідченого державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в Одеському бюро інвентаризації 22.02.1972р. під №3032 на стор.З в книзі 43.

У 60-х роках минулого століття рішенням сесії Ленінської районної Ради депутатів трудящих міста Одеси змінено назву вулиці Куяльницький шлях та нумерацію розташованих на ній будівель і земельних ділянок, в результаті чого адреса вказаного домоволодіння, яке знаходилось за адресою: вулиця Куяльницький шлях,23, в місті Одесі, була змінена - його перейменовано в 2- ий Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі (далі - спірне домоволодіння).

На початку 1970 року ОСОБА_3 тяжко захворів, у зв'язку з чим ним було складено заповіт від 09.06.1970р., згідно з яким на випадок своєї смерті ОСОБА_3 заповідав усе своє майно своїй дочці ОСОБА_4, 26.05.1938р. народження, яка є матір'ю Позивача. Вказаний заповіт посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори.

01.07.1971р. ОСОБА_3 помер, а після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 часток спірного домоволодіння.

Єдиною спадкоємицею, якою в установленому законом порядку прийнято спадщину після померлого ОСОБА_3, який помер 01.07.1971р., є його дочка ОСОБА_4 мати Позивача згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.4).

З свідоцтва про народження серії У-УР № 0571639 ОСОБА_1 вбачається, що її батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.17).

Бабусі Позивача - ОСОБА_5, 19.04.1919р. народження, належало на праві особистої власності 1/4 часток спірного домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.07.1953р., який посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори (а.с.7-8).

За свого життя ОСОБА_5 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6, 19.01.1918р. народження, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії ЯУ № 712355 (а.с.13).

У свою чергу, ОСОБА_6 також належало на праві особистої власності 1/4 часток спірного домоволодіння, що підтверджується договором купівлі-продажу від 01.12.1951р., який посвідчено державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори (а.с.9-10).

19.08.1986р. помер ОСОБА_6, який за життя був чоловіком моєї бабки ОСОБА_5Д згідно свідоцтва про смерть серії У1-ОН № 249212( а.с.12).

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно у вигляді 1/4 часток спірного домоволодіння.

На момент смерті ОСОБА_6, який помер 19.08.1986р., він та його дружина ОСОБА_5, проживали разом у спірному домоволодінні.

ОСОБА_5, яка фактично прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6, не встигла оформити в нотаріальному порядку своїх прав на спадщину, оскільки невдовзі після смерті свого чоловіка вона тяжко захворіла, а 19.04.1987р. померла згідно свідоцтва про смерть серії У-НО № 429241 (а.с.14).

Таким чином, після смерті ОСОБА_5, що померла 19.04.1987р., залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 часток спірного домоволодіння (у т.ч., 1/4 часток належали їй згідно договору купівлі- продажу від 15.07.1953р., а 1/4 часток спадкодавиця прийняла у спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_6Г.).

Оскільки на момент смерті ОСОБА_5, що померла 19.04.1987р., спадкодавиця проживала у спірному домоволодінні разом зі своєю дочкою ОСОБА_4, яка є матір'ю Позивача, то слід визнати, що ОСОБА_4, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, є спадкоємицею, що прийняла спадщину.

З свідоцтва про народження серії ШК № 301063 про народження ОСОБА_8 вбачається, що її батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с.15).

ОСОБА_4 не встигла оформити в нотаріальному порядку свої права на спадщину, а 19.01.1990р. ОСОБА_4 померла згідно свідоцтва про смерть серії У1-НН № 149291 (а.с.16).

Після смерті матері ОСОБА_4 залишилось спадкове майно у вигляді 3/4 часток спірного домоволодіння (1/4 часток належала їй згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.03.1972р., а 1/2 часток фактично успадковане нею після смерті ОСОБА_5, проте спадкові права не оформлено).

На момент смерті матері ОСОБА_4, що померла 19.01.1990р., Позивач проживала у спірному домоволодінні разом з нею, здійснила її поховання, після чого фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Протягом тривалого часу Позивач продовжує проживати в спадковому домоволодінні, проводить його капітальний та поточний ремонт, а також здійснює роботи з благоустрою відповідної частини присадибної земельної ділянки, яка знаходиться у її фактичному користуванні.

Таким чином, Позивач як особа, яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, є спадкоємицею, що прийняла спадщину у вигляді 3/4 часток спірного домоволодіння.

Згідно з правилами п.1 ст.549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як роз'яснено в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 "Про судову практику в справах про спадкування":

«...2. Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов 'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними».

Відповідно до ст.67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. З ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Таким чином, суд вважає, що доведені факти прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6, який помер 19.08.1986 року, - у вигляді 1/4 часток домоволодіння, ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5, яка померла 19.04.1987 року, - у вигляді 1/2 часток зазначеного домоволодіння, ОСОБА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла 19.01.1990 року, - у вигляді 3/4 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: 2-й Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі, а тому слід визнати за Позивачем право власності на 3/4 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: 2-й Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі, що складаються в цілому з двох одноповерхових кам'яних житлових будинків з надвірними господарчими спорудами, що розташовану на земельній ділянці площею 492 кв.м - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 січня 1990 року.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 16,1216,1218,1220,328,1261, 1268,1297,1299 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, ст..ст10,11, 58, 60, 107, 109, 158-169, 179, 208-218 ЦПК України, суд

Вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,про визнання права власності у порядку спадкування за законом , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 часток домоволодіння, яке знаходиться за адресою: 2-й Вапняний провулок,4/6, в місті Одесі, що

складаються в цілому з двох одноповерхових кам'яних житлових будинків з надвірними господарчими спорудами, що розташовану на земельній ділянці площею 492 кв.м - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, яка померла 19 січня 1990 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя -