УХВАЛА

іменем україни

11 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ПАТ «Універсал Банк» (далі - банк) звернулося до суду із позовом, в обґрунтування якого зазначено, що відповідно до укладеного договору №СL33654 від 16 квітня 2008 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 7 368, 42 доларів США зі сплатою 24,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 15 квітня 2011 року.

Зобов'язань за вказаним кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 жовтня 2013 року у неї виникла заборгованість у розмірі 32 666, 43 доларів США, що еквівалентно 261 102, 77 грн., яку банк і просив стягнути з ОСОБА_3

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» 261 102, 78 грн., де борг за тілом кредиту - 52 066, 72 грн., заборгованість за відсотками - 39 023, 51 грн., підвищені відсотки - 170 012, 55 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 91 090, 23 грн. з яких: заборгованість за тілом кредиту - 52 066, 72 грн., заборгованість за відсотками - 39 023, 51 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на порушення ним норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам ухвалене у справі рішення апеляційного суду не відповідає.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору №СL33654 від 16 квітня 2008 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 остання отримала кредит у розмірі 7 368, 42 доларів США зі сплатою 24,00% річних з кінцевим терміном повернення 15 квітня 2011 року.

У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 30 жовтня 2013 року у ОСОБА_3 згідно з розрахунком банку виникла заборгованість у розмірі 32 666, 43 доларів США, що еквівалентно 261 102, 77 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач належним чином не виконав свого обов'язку щодо повернення кредитних коштів, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість перед банком.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості у розмірі 170 012, 55 грн. та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що заборгованість в розмірі 170012,55 грн. є пенею, позивач пропустив річний строк, передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Згідно з п.2.4 укладеного сторонами договору за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу ) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в додатку 1 до договору.

Як вбачається з додатку 1 до договору підвищена процентна ставка становить 72% річних, відповідачка погодилася з такими умовами договору.

Вважаючи заборгованість в розмірі 170012,55 грн. пенею, апеляційний суд достатньо не мотивував свій висновок.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач із заявою про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу до ухвалення заочного рішення 24 лютого 2014 року не звертався.

Без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року № 6-25цс15.

З огляду на викладене ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, воно підлягає скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 22 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік