ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8780/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"14" грудня 2015 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:
головуючого - судді Коренюк А.М.
при секретарі Ляшенко Ю.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл Страхування», про стягнення страхового відшкодування з урахуванням фінансових санкцій за невиконання зобов»язання, суд -
Позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Талісман Страхування», що є правонаступником ПАТ «СК «Рітейл Страхування», про стягнення страхового відшкодування й фінансових санкцій за наслідками невиконання зобов»язання. Мотивуючи свої вимоги тим, що 12 грудня 2014 року на перехресті пр. Гагаріна - пр. Миру в м. Києві о 15 год. 05 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Шевроле", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 за довіреністю від нього. Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "Шевроле", державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Рітейл Страхування» згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, внаслідок чого було пошкоджено його автомобіль "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2. Матеріальні збитки якого ним оцінені в сумі 41 726 грн. 00 коп. згідно калькуляції виконаних робіт по відновленню автомобіля, а відповідачем згідно висновку автотоварознавчого дослідження - в сумі 26 641 грн. 76 коп., відшкодування яких він отримав банківським переказом. Оскільки різниця між виплаченою сумою та реальними збитками автомобіля складає 18 013 грн. 48 коп. (41 726 грн. 00 коп. - 26 641 грн. 76 коп. = 18 013 грн. 48 коп.), просить стягнути її з відповідача. Вважає, що внаслідок неналежного виконання чинного законодавства ПрАТ «СК «Талісман Страхування» має сплатити йому: окрім вказаної суми страхового відшкодування, пеню за весь час прострочення - 2 780 грн. 46 коп., три проценти річних від простроченої суми - 148 грн. 78 коп., всього - 18 013 грн. 48 коп., що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6, ОСОБА_7, діючі на підставі довіреності від 12 листопада 2015 року (а.с.37), позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити.
Відповідач ПрАТ «СК «Талісман Страхування» в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача.
Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, письмові доводи та заперечення сторін, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.
Судом встановлено, що 12 грудня 2014 року на перехресті пр. Гагаріна - пр. Миру в м. Києві о 15 год. 05 хв. сталася дорожньо-транспортна за участю автомобіля "Шевроле", державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4, та автомобіля "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5 за довіреністю від позивача (а.с.8, 9, 12-13, 14).
Вказана ДТП сталася з вини водія автомобіля "Шевроле", державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_4, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року (а.с.4), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПАТ «СК «Рітейл Страхування» згідно договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.1-11), внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.8).
Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Матеріальні збитки автомобіль "Форд", державний номерний знак НОМЕР_2, позивачем оцінені в сумі 41 726 грн. 00 коп. згідно калькуляції виконаних робіт по відновленню автомобіля (а.с.15-16).
У той же час, ПАТ «СК «Рітейл Страхування» проведено авто-товарознавче дослідження за результатами якого витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, оцінені в сумі 26 641 грн. 76 коп., відшкодування яких позивач отримав банківським переказом, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 29).
Оскільки матеріали справи містять дві різні оцінки завданої шкоди, сторонам на підставі ст. 10 ЦПК України, за правилами якої суд сприяє сторонам всебічному і повному з»ясуванню оставин справи, запропоновано проведення судової авто-товарознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля, проте позивач відмовилися від її проведення, посилаючись на оцінку /калькуляцію/ проведених ремонтних робіт.
Зважаючи на відмову позивача від проведення вказаної експертизи, суд вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу авто-товарознавче дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, проведеного на замовлення страхової компанії, на тій підставі, що висновок відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення.
У той же, час суд критично оцінює проведену калькуляцію виконаних робіт на замовлення позивача з тих підстав, що останній містить оцінку деяких деталей, які не були згідно довідки ДАІ пошкодженими, а тому не мали б бути предметом оцінки вартості відновлення, й проведене не за наслідками експертного дослідження, не кваліфікованим експертом, й без урахування коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, як того вимагає чинне законодавство.
Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до пункту першого статті 22 Закону «Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Тобто, матеріальні збитки, завдані автомобілю позивача, позивачем оцінені, відшкодування яких позивач отримав, а тому підстав для стягнення визначеного позивачем розміру страхового відшкодування (його різниці) немає.
Окрім того, й інші вимоги позивача є не обґрунтованими, не доведеними й безпідставними.
Так, вимоги в частині стягнення фінансових санкцій (пені) за наслідками невиконання умов договору щодо виплати страхового відшкодування не можуть бути задоволені з тих підстав, що вони не засновані на вимогах чинного законодавства, оскільки положення п. 37.2 ст. 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", регулює правовідносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а позивач не є суб"єктом цього договору, а тому правових підстав щодо стягнення з відповідача пені немає.
Таку позицію сформував Верховний Суд України при розгляді справи про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 вересня 2012 року.
Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України (ч.1 ст. 3607 ЦПК України).

Вимоги про стягнення трьох відсотків річних також не підлягають задоволенню, виходячи із таких правових підстав.

Зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника відповідача у справі й відповідачем не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст.ст. 526, 625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак й наслідки невиконання зобов»язань за договором обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відсутні.

За правилами ст. 5 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Оскільки позивач не є суб"єктом договірних правовідносин з ПрАТ "Страхова компанія "Україна", а тому правових підстав щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми немає.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 5, 29, 37 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, керуючись ст. ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 293, 294, ч.1 ст. 3607 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Талісман Страхування», що є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Рітейл Страхування», про стягнення страхового відшкодування з урахуванням фінансових санкцій за невиконання зобов»язання, відмовити.

За письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня його проголошення.

Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Позивач вправі оскаржити заочне рішення в загальному порядку, передбаченому ЦПК України, подавши до апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення через Дарницький районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішенні невідкладно направити відповідачу після його проголошення рекомендованою поштою (зі зворотнім повідомленням).

Суддя: Коренюк А.М.