Ухвала

іменем україни

04 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Вищого професійного училища № 29, Міністерства освіти і науки України, третя особа - Реєстраційна служба Володимирецького районного управління юстиції в Рівненській області, про визнання права власності в порядку набувальної давності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вони проживають у квартирі АДРЕСА_1. Вказану квартиру ОСОБА_4 отримала, працюючи у Вищому професійному училищі № 29 (далі - ВПУ № 29). Проживаючи у вказаній квартирі, позивачі сплачують комунальні платежі, роблять поточні ремонти. Враховуючи, що вони користуються та володіють вказаною квартирою тривалий час, просили визнати за ними право власності на зазначену квартиру за набувальною давністю.

Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку набувальної давності. Зобов'язано Реєстраційну службу Володимирецького районного управління юстиції у Рівненській області провести державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_4 У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Судами встановлено, що будинок по вул. Горького, 12 у смт Володимирець Рівненської області має статус гуртожитку, належить на праві власності державі в особі Міністерства освіти і науки України та перебуває в оперативному користуванні ВПУ № 29, а земельна ділянка під цим будинком перебуває у постійному користуванні ВПУ № 29.

За змістом ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, задоволення судом вимог про визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. Норми цієї статті не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов'язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Разом з тим, судом встановлено, що сторони перебувають між собою фактично у договірних відносинах з приводу найму ОСОБА_4 спірного службового житла, наданого останній та її сім'ї на час роботи у ВПУ № 29, за користування яким позивач сплачує відповідачу квартирну плату.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд вірно виходив із того, що відсутні умови, передбачені ст. 344 ЦК України, для набуття ОСОБА_4 права власності на спірну квартиру в порядку набувальної давності. Вселення позивачів до квартири АДРЕСА_1 відбулося у порядку, встановленому нормами ЖК України, тобто випливає із житлових прав квартиронаймача службового житла, а тому не має підстав для набуття права власності на належне державі Україна в особі Міністерства освіти і науки України нерухоме майно в порядку набувальної давності, незалежно від терміну користування ним.

Встановлено, що апеляційний суд, всебічно та повно дослідив обставини справи і дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення суду першої інстанції.

Вказаний висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, а тому рішення апеляційного суду необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 17 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

Л.М. Мазур

Т.О. Писана