Справа № 505/170/15-ц
Провадження № 2/505/329/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2015 року Котовський міськрайонний суд Одеської області

повна назва суду

в складі: головуючого - судді Драгомерецької К. П при секретарі Марченко Н. Б. та адвоката (ів) представника громадськості

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Котовськ Одеської області

цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про визнання договірних зобов'язань

ВСТАНОВИВ:

16 січня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2, вказуючи, що в червні 2014 року між ним та ОСОБА_2, яка являється громадянкою Республіки Молдова, у простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу земельних ділянок, розміром 3,60 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та розміром 3,62 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані на території Чапаєвської сільської ради Котовського району, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При укладені договору сторонами було погоджено усі істотні умови договору, зокрема щодо нотаріального посвідчення. На виконання договору позивач передав грошові кошти в розмірі 40000 грн., а ОСОБА_2 усі документи. Однак станом на 01.01.2015р. відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється, що не дає можливості позивачу належним чином розпоряджатися майном.

В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву у якій справу просив розглядати у його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив визнати дійсними договір купівлі-продажу майна, та зобов'язати реєстраційну службу здійснити реєстрацію права власності на вказане нерухоме майно за позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 нотаріально посвідченою заявою позов визнала, до суду не з'явилася також.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Беззаперечно встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, ОСОБА_2, яка є громадянкою Республіки Молдова (а. с. 5-7) стала власницею земельних ділянок, розміром 3,60 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (свідоцтво про право власності за заповітом від 29.09.2007 р. а. с.9), та розміром 3,62 га., кадастровий номер НОМЕР_2 (свідоцтво про право власності за заповітом від 14.08.2007 р.), що розташовані на території Чапаєвської сільської ради Котовського району, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 25.06.2014р., на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у простій письмовій формі (а. с.8), ОСОБА_2, як громадянка Республіки Молдова, відчужила вказане майно позивачу, однак він не може належним чином ним розпорядитися, оскільки відповідачка ОСОБА_2 ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються:

- ст. 655 ЦК України, відповідно до якої, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно у власність другої сторони (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму;

- ст. 657 ЦК України, якою передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації;

- ст.220 ЦК України, відповідно до якої у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемний. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним;

- ч. 4 ст. 81 ЗК України, згідно з якою землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземними громадянами, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню;

- ст. 145 ЗК України, відповідно до якої, якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду.

Можливість відчуження іноземцями успадкованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не зважаючи на мораторій, підтвердив Вищий спеціалізований суд України, який у своєму листі від 16 січня 2013 року № 10-71/0/4-13 роз'яснив, що пункт Земельного кодексу, яким встановлено заборону купівлі-продажу або іншого способу відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, не поширюється на правовідносини спадкування земель іноземцями, оскільки положення Земельного кодексу, який визначає, що землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, протягом року підлягають відчуженню, є імперативним.

Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що громадянка Республіки Молдова ОСОБА_2 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 успадкувала майно, що належало спадкодавцю, зокрема земельні ділянки, які відповідно до договору купівлі-продажу від 25.06.20014 р. продала ОСОБА_1, однак він не може належним чином ним розпорядитися, оскільки ОСОБА_2 відмовляється від нотаріального посвідчення договору, то з метою захисту прав позивача, необхідно визнати цей договір дійсними, та визнати за ним право приватної власності на це майно.

Окрім того, слід зазначити, що можливість відчуження земельної ділянки сільськогосподарського призначення у ОСОБА_2 збереглося, навіть попри те, що встановлений річний строк для відчуження такої земельної ділянки сплинув, оскільки у відповідності із ст. 125 ЗК України право власності на наслідувану земельну ділянку виникає після одержання спадкоємцем документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку та його держреєстрації. Таким чином обчислення річного терміну "добровільного" відчуження слід починати з дати отримання іноземними громадяними або особами без громадянства держакту на право приватної власності на земельну ділянку. Суд також вважає, що задоволення позовних вимог можливе і без одержання ОСОБА_2 державних актів на спірні земельні ділянки, так-як її волевиявлення було направлене на виконання вимог закону.

Керуючись ст.ст. 10,11, 213,214,215,256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Визати договір купівлі-продажу земельних ділянок площею 3,5968 га. та 3,6151 га., розташованих на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на земельну ділянку розміром 3,60 га, кадастровий номер НОМЕР_1, та земельну ділянку розміром 3,62 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані на території Чапаєвської сільської ради Котовського району, Одеської області, цільове призначення яких для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зобов'язати реєстраційну службу по м. Котовську та Котовському районі Котовського міжрайонного управління юстиції здійснити реєстрацію права власності за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 земельних ділянок, розміром 3,60 га, кадастровий номер НОМЕР_1 та розміром 3,62 га., кадастровий номер НОМЕР_2, що розташовані на території Чапаєвської сільської ради Котовського району Одеської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-и днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.П. Драгомерецька