Справа № 758/1868/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

21 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді -Шаховніної М. О. ,

при секретарі - Карпенко Н. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їй на праві власності відповідно до договору дарування від 02.03.2012 року.

Зазначила, що з 2009 року по 10.11.2012 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано та з листопада 2012 року ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі.

Посилаючись на те, що відповідач не проживає у вищевказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

У судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити ( а.с. 43).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» № 65 (5439) від 09.04.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи.

Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні спірне жиле приміщення являє собою однокімнатну квартиру, жилою площею 12,10 кв.м, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 ( а.с. 15). Дана квартира належить позивачці на праві власності, відповідно до договору дарування квартири від 02 березня 2012 року (а.с. 11-14).

В спірній квартирі зареєстровано чотири особи, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою КП "Куренівське Подільського району м. Києва" від 11.12.2013 року № 641 (а.с. 15).

10 листопада 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу від 10.11.2012 року, актовий запис № 251 ( а.с. 16).

Як зазначала позивачка у позовній заяві, відповідач з листопада 2012 року не проживає у спірній квартирі, його речі в ній відсутні.

Факт не проживання відповідача в квартирі АДРЕСА_3 підтверджується актами від 24.11.2013 року, 28.12.2014 року та 26.04.2015 року (а.с. 38-40).

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.

Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним.

Статтею 406 ЦК України визначено, що право користування чужим майном припиняється у разі припинення обставин, які були підставою для встановлення такого права.

Разом з тим, в силу вимог ст. 156 ЖК України відповідач по справі не є членом сім'ї власника квартири - позивача по справі, оскільки не є членом подружжя позивача, його батьком, дитиною чи особами, що ведуть з позивачем спільне господарство та проживають як члени однієї сім'ї.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а ОСОБА_2 потрібно визнати таким, що втратив право користування житлом - квартирою АДРЕСА_1

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають витрати по оплаті судового збору в розмірі по 243 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 316, 319, 383, 405, 406 ЦК України, ст. 156 ЖК України, ст. ст. 3, 10, 11, 15, 58-60, 88, 209, 212-215, 224, 228, 233 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М. О. Шаховніна