У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 лютого 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі суддів:

Амеліна В.І., Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19 грудня 2006 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № DND0АЕ00006163, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 28 733,34 дол. США на строк до 19 грудня 2011 року і зобов'язався повернути його та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. З метою забезпечення основного зобов'язання, між банком і ОСОБА_5 був укладений договір поруки від 19 грудня 2006 року № DND0АЕ00006163. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов договору, банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитом у сумі 11 712,85 дол. США, заборгованість по процентам у сумі 6 966,14 дол. США, заборгованість по комісії у сумі 940,80 дол. США, пеню в сумі 6 329,21 дол. США, а всього 25 949 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 207 332 грн 51 коп.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення, яким стягнуто солідарно с ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 161 466 грн 87 коп. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити без змін рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що банк приховав факт передачі ОСОБА_4 предмета застави позивачу, у позовній заяві про наявність договору застави суд не повідомив, а також те, що автомобіль знаходиться протягом значного часу у позивача, який має реальну можливість здійснити його реалізацію шляхом звернення стягнення на предмет застави. Також виходив із того, що у зв'язку з відсутністю строку договору поруки, порука ОСОБА_5 за основним зобов'язанням припинилася.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що автомобіль, який ОСОБА_4 передав банку в заставу, був реалізований банком, а кошти, виручені від продажу автомобіля, зараховані позивачем на погашення заборгованості відповідача ОСОБА_4 Також апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що згідно договору поруки строк його дії встановлений до 19 грудня 2016 року, а саме: після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційним судом правильно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_5, відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 3 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Амелін
Д.О. Остапчук В.О. Савченко