Провадження № 2/161/4966/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдинг» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що 09.08.2010 року він був прийнятий на роботу вантажником служби планування та внутрішньої логістики ВАТ «Волиньхолдинг», правонаступником якого на теперішній час є відповідач ОСОБА_4 «Волиньхолдинг». 03.11.2010 року о 07.10 він, перебуваючи на роботі, у звязку з незадовільним станом будівель та споруд (підлоги) отримав тяжку травму пальців правої ступні. За результатами розслідування нещасного випадку, що трапився з ним під час виконання трудових обовязків, відповідачем було складено акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 05.11.2010 р. та акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку. Згідно п. 4 акту розслідування нещасного випадку зазначено, що його причиною є незадовільний стан будівель та споруд (підлога), що є порушенням посадової інструкції Головного інженера № 9/1 розділу «Основні обовязки та функції» - «забезпечує та відповідає за технічно-справний стан обладнання будівель та споруд ВАТ «Волиньхолдинг» та Положення про надійну і безпечну експлуатацію будівель та споруд, а також допущення до роботи без навчання та перевірки знань, що є порушенням посадової інструкції начальника служби планування та внутрішньої логістики. Внаслідок нещасного випадку на виробництві він (позивач) отримав ушкодження здоровя у вигляді травматичного відкритого вивиху основної фаланги правої ступні, субкапітальний перелом 2, 3?4 пальців правої ступні. Він тривалий час знаходився на лікуванні, але функції правої ноги у нього не відновилися. Відповідно до лікарсько-консультативного висновку, виданого Волинською обласною клінічною лікарнею 25.08.2015 р. в нього встановлені неправильно консолідований перелом, субкапітальний перелом 2, 3, 4 плюсневих кісток з права, посттравматичний деформуючий артроз суглобів І-П ступеня з порушенням функцій ступні у середній мірі Висновком медико-соціальної комісії від 16.02.2012 року йому було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10 %. На даний час він не може повноцінно користуватися правою ногою, що супроводжується незручностями у повсякденному житті, веденні господарства, він змушений докладати додаткових зусиль для відновлення свого звичайного способу життя. Отриманим трудовим каліцтвом йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у важких фізичних, душевних, психічних стражданнях, які він постійно переживає. Задану моральну шкоду він оцінює у 50000 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 «Волиньхолдинг» на його користь моральну шкоду у звязку з отриманим 03 листопада 2010 року трудовим каліцтвом у розмірі 50000 грн.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що дійсно 03.11.2010 року з ОСОБА_3 на підприємстві відповідача трапився нещасний випадок, внаслідок якого останній отримав травму правої ноги, про що складено відповідний акт. 16.02.2012 року позивачу було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 10 %. 14.04.2012 р. ОСОБА_3 написав заяву про звільнення з роботи за угодою сторін. Жодних майнових претензій до товариства ні після нещасного випадку, не після звільнення ОСОБА_3 не мів. Відповідно до ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного і місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Таким чином, посилаючись на обґрунтування своїх вимог про відшкодування моральної шкоди на ст. 237-1 КЗпП України позивач мав право звернутися до суду з таким позовом у тримісячний строк з дня встановлення йому МСЕК ступеня втрати працездатності. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Вислухавши пояснення позивача, представників сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що, що 09.08.2010 року ОСОБА_3 був прийнятий на роботу вантажником служби планування та внутрішньої логістики ВАТ «Волиньхолдинг», правонаступником якого на теперішній час є відповідач ОСОБА_4 «Волиньхолдинг».

03 листопада 2019 року під час виконання трудових обовязків на підприємстві відповідача з ОСОБА_3 трапився нещасний випадок, в результаті якого позивач отримавтравму пальців правої ступні - травматичний відкритий вивих основної фаланги правої ступні, субкапітальний перелом 2, 3?4 пальців правої ступні, про що було складено акт № 17 про нещасний випадок від 05 листопада 2010 року (а.с. 3-4).

Також 04 листопада 2010 року було складено акт за формою Н-5 розслідування нещасного випадку, що стався 03 листопада 2010 року (а.с. 5-6).

Як вбачається з п. 4 акту розслідування нещасного випадку, причиною нещасного випадку є незадовільний стан будівель та споруд (підлога), що є порушенням посадової інструкції Головного інженера № 9/1 розділу «Основні обовязки та функції» - «забезпечує та відповідає за технічно-справний стан обладнання будівель та споруд ВАТ «Волиньхолдинг» та Положення про надійну і безпечну експлуатацію будівель та споруд, а також допущення до роботи без навчання та перевірки знань, що є порушенням посадової інструкції начальника служби планування та внутрішньої логістики

15.06.2011 р. ПАТ «Волиньхолдинг» направило позивача ОСОБА_5 на МСЕК для визначення відсотка втрати ним працездатності.

16.02.2012 року Луцькою міською МСЕК йому була встановлено 10 % втрати професійної працездатності (а.с. 13).

Таким чином спірні правовідносини між сторонами виникли з 16 лютого 2012 року, тобто з дня встановлення позивачу стійкої втрати працездатності.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Аналогічне положення міститься і в ст. 13 Закону України «Про охорону праці», відповідно до якого роботодавець зобовязаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання прав працівників у галузі охорони праці.

З акту № 17 про нещасний випадок від 05 листопада 2010 року т акту розслідування нещасного випадку Н-5 від 04 листопада 2010 року вбачається, що причинами нещасного випадку, що стався з ОСОБА_3, є порушення незадовільний стан будівель та споруд (підлога)

Суд вважає, що факт порушення відповідачем законних прав працівника позивача ОСОБА_3, а саме права останнього на безпечні та нешкідливі умови праці, мав місце.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нещасний випадок з позивачем ОСОБА_3 03 листопада 2010 року стався при виконання ним трудових обов"язків, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 27.01.2004 р. /п. 4.1/ зазначив, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності заподіює йому моральні та фізичні страждання.

Дослідженні судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, що призвело до втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачеві моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги, зокрема ступінь вини працівника та підприємства у настанні даного нещасного випадку, ступінь втрати ОСОБА_3 професійної працездатності така втрата становить 10 %, отримане ним ушкодження призводить до тяжких моральних страждань, а також до фізичних страждань позивача.

Тому, виходячи з принципів розумності й справедливості, з врахуванням конституційної значимості здоров'я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, а також характеру і обсягу моральних страждань, яких зазнав позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 8000 грн.

Статтею 233 КЗпП України визначено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті. Міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення йому копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Перелік трудових спорів, що підлягають безпосередньому розглядові у районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах наведений в статті 232 КЗпП України, і відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом, до цього переліку не входить.

Згідно п. 1 ст. 9 Цивільного кодексу України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникли у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, крім випадків завдання такої шкоди внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном…

Виходячи з викладеного, доводи представника ОСОБА_4 «Волиньхолдинг» про пропуск позивачем трьохмісячного строку для звернення до суду з позовом про відшкодовування моральної шкоди, завданої позивачу, суперечать нормам діючого законодавства і на увагу не заслуговують.

Позивач від сплати судового збору звільнений відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 12 Закону України «Про охорону праці», керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдинг» про відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдинг» на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом 03 листопада 2010 року, 8000 (вісім тисяч) гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Волиньхолдинг» на користь держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_6