Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 235/426/15 Головуючий у 1 інстанції: Воробйов С.О.
№ провадження 22-ц778/2837/15 Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.,

суддів Гончар М. С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" в особі представника Малиновського Дениса Вікторовича на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ПАТ "Шахтоуправління "Покровське", третя особа: Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійську Донецької області, про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що з 30.06.2009 року по 10.12.2014 року знаходився з відповідачем у трудових відносинах з відповідачем по справі., де працював гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті.

Його було звільнено на підставі п.2 ст.40 КЗпП України через невідповідність виконуваній роботі за станом здоров'я.

12.08.2014 року о 10-20 годин, внаслідок аварії і групового нещасного випадку його та ще двадцять одного гірника було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обов'язків.

Після отримання першої медичної допомоги його дуло доставлено до медичного закладу, а саме до ЦМО м. Селідово, далі було доставлено до опікового відділення міської лікарні № 3 м. Краматорськ, де він перебував на лікування з 15.08.2014 року до 01.09.2014 року.

З 02.09.2014 року по 25.09.2014 року він знаходився на амбулаторному лікування у хірурга та невропатолога.

З 26.09.2014 року по 07.10.29014 року знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні ЦРЛ м. Красноармійськ, з 10.10.2014 року по 21.10.2014 року - у терапевтичному відділенні, а з 18.11.2014 року по 02.12.2014 року в другому неврологічному відділення КЛПУ "Обласна клінічна лікарня профзахворювань", де йому було постановлено діагноз: "гостре отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості".

Стан після перенесеного гострого отруєння продуктами горіння середнього ступеня тяжкості. Захворювання пов'язане з нещасним випадком на виробництві.

Крім того, ним отримано опік полум'ям вибуху першого-другого-третього ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, верхніх кінцівок (53% площі тіла) у вигляді атрофічних і гіпертрофічних опікових рубців тулуба, рук без порушення функції суглобів, сверблячий дерматит. Опіковий шок переднього ступеня тяжкості.

10.12.2014 року згідно довідки Обласної профпатологічної медико-соціальної експертної комісії йому було встановлено 60% первинної втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності.

Зазначає, що лікування за наслідками травми, отриманої при виконання трудових обов'язків він продовжує і зараз. Стан його здоров'я не є стабільним.

У зв'язку із ушкодження здоров'я, яке він зазнав внаслідок нещасного випадку 12.08.2014 року, у нього погіршилося здоров'я, що призвело до порушення особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність, він обмежений у виборі роботи, не може виконувати певні види робіт у побуті, на теперішній час обмежений у виборі роботи, тому вважає, що йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 200 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 200 грн. 00 коп., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у розмірі 27 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" на користь держави судовий збір в розмірі 270грн. 00 коп.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "Шахтоуправління "Покровське" в особі представника Малиновського Д.В. зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позову або зменшити розмір відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ у відповідності до Закону України „Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи до апеляційного суду не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи за неявки сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи судове рішення по справі суд встановив, що ОСОБА_4 перебував з відповідачем у трудових відносинах з 30 червня 2009 року по 10.12.2014 року.

Згідно акту розслідування нещасного випадку від 23 грудня 2014 року встановлено, що нещасний випадок, який стався з позивачем 12 серпня 2014 року пов"язаний з виробництвом.

Унаслідок отриманої 12 серпня 2014 року травми, пов'язаної з виробництвом, ОСОБА_4 10 грудня 2014 року висновком МСЕК було встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. Крім того йому протипоказано роботу в підземних умовах, важка фізична праця, на висоті, з механізмами що рухаються, з токсичними речовинами та газами.

З матеріалів справи вбачається, що за захистом своїх прав на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я на виробництві, позивач звернувся у січні 2015 року.

Згідно висновку Конституційного суду України, викладеного в рішенні від 27.01.2004 року № 1-9/2004, ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

Відповідно до вимог статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

За статтею 1 Гірничого Закону України до особливо небезпечних підземних умов відносяться саме умови в шахтах, пов`язані з дією важкопрогнозованих проявів гірничогеологічних і газодинамічних факторів, що створюють небезпеку для життя та здоров`я їх працівників (виділення та вибухи газу та пилу, раптові викиди тощо).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачеві вперше втрата професійної працездатності за професійним захворюванням встановлена висновком МСЕК від 10 грудня 2014 року, тому обов'язок з відшкодування моральної шкоди у відповідності до статті .237-1 КЗпП України покладається на роботодавця.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Згідно з роз'ясненнями, викладеним у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням характеру заподіяної шкоди позивачу, ступеню фізичних та душевних страждань позивача, при визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів справедливості, розумності та достатності, передбачених ст. 23 ЦК України.

Враховуючи конкретні обставини справи, а також виходячи з засад розумності і справедливості, важкості отриманого професійного захворювання та ступеня моральних страждань, правильно частково задовольнив позов і стягнув з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 27 000 гривень.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, не містять підстав для скасування чи зміни судового рішення. Суд не приймає доводи представника відповідача, що наявність моральної шкоди може встановлюватися лише органом МСЄК, оскільки спричинення працівнику моральної шкоди може бути також встановлено судом.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції не врахував ту обставину, що матеріальне становище позивача після отриманої травми не погіршилось. Даний довід взагалі не відноситься до правовідносин, що виникли між сторонами по даній справі, оскільки моральна шкода не є компенсацією втрат матеріального характеру і в даному випадку не має значення матеріальне становища позивача. Суд стягуючи моральну шкоду на користь позивача в сумі 27000 гривен врахував фізичні страждання позивача, які він переніс після отриманих опіків полум'ям вибуху першого-другого-третього ступеня голови, обличчя, шиї, тулуба, верхніх и нижніх кінцівок ( 53% площі тіла) у вигляді атрофічних і гіпертрофічних опікових рубців тулуба, рук без порушення функції суглобів, сверблячий дерматит. Опіковий шок середнього ступеня тяжкості.

Судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Отже, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а доводи апеляційної скарги є неспроможні та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське" відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 03 березня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: