Номер провадження: 22-ц/785/8187/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого - Комаровської Н.В.,

Суддів - Калараша А.А., Короткова В.Д.,

З участю секретаря - Абалдової О.С. ,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ПАТ «ОТП Банк» на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.08.2015р.,-

в с т а н о в и л а :

06.12.2013р. ПАТ «ОТП Банк» звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і після визначення кола відповідачів по справі посилався на те,що 17.11.2005р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» ,правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»,та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту,за умовами якого банк надав,а ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 100.000 доларів США з виплатою 13% річних.

В забезпечення виконання забов*язань за кредитним договором 17.11.2005р. між сторонами був укладений договір іпотеки,за умовами якого ОСОБА_4 передав банку в іпотеку житлову квартиру АДРЕСА_1 площею 90,8 кв.м.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.02.2008р. визнано право власності за ОСОБА_4 на реконструйовану квартиру у вигляді нежитлового офісного приміщення за вказаною адресою.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31.10.2011р. з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість в сумі 57.251,97 доларів США,що еквівалентно 456.698,96 грн.

На підставі договору купівлі-продажу від 21.08.2012р. після визнання ОСОБА_4 банкрутом вказане нежитлове приміщення було продано ОСОБА_3

Стверджуючи,що на час пред*явлення позову іпотека була дійсною,позивач просив звернути стягнення на іпотечне майно та застосувати процедуру продажу вказаного приміщення на підставі договору купівлі-продажу з будь-якою особою- покупцем і наданням банку всіх повноважень продавця.

Відповідачі позов не визнали.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від від 18.08.2015р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що17.11.2005р. між АКБ «Райффайзенбанк Україна» ,правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк»,та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту,за умовами якого банк надав,а ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 100.000 доларів США з виплатою 13% річних.

В забезпечення виконання забов*язань за кредитним договором 17.11.2005р. між сторонами був укладений договір іпотеки,за умовами якого ОСОБА_4 передав банку в іпотеку житлову квартиру АДРЕСА_1 площею 90,8 кв.м.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27.02.2008р. визнано право власності за ОСОБА_4 на нежитлове офісне приміщення за вказаною адресою площею 105,5 кв.м.,яке збудовано ОСОБА_4 із житлового приміщення квартири АДРЕСА_1 загальною площею 90,8 кв.м, яка була предметом іпотеки .

На підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27.02.2008р. ОСОБА_4 зареєстрував своє право власності на нежитлове офісне приміщення,що підтверджується витягом із Реєстру прав власності ( а.с.101).

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 31.10.2011р. з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість в сумі 57.251,97 доларів США,що еквівалентно 456.698,96 грн.

Постановою господарського суду Одеської області від 14.02.2012р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 був визнаний банкрутом , була відкрита ліквідаційна процедура, майно в тому числі і офісне нежитлове приміщення в буд. АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м було включено до ліквідаційної маси.

В рамках ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_2 в особі ліквідатора ОСОБА_5, що діяв на підставі постанови господарського суду, 16.08.2012р. з аукціону продав, а ТОВ ЕКВЕНТО придбало спірне нежитлове офісне приміщення в буд. АДРЕСА_1, загальною площею 105,5 кв.м.

Договір купівлі-продажу на час розгляду справи не визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

21.08.2012р. ТОВ ЕКВЕНТО продало ОСОБА_6 зазначене нежитлове приміщення, що підтверджується договором купівлі-продажу,який також недійсним не визнано.

ОСОБА_3 зареєстрував своє право власності 05.09.2012р.,що підтверджується витягом з Реєстру про державну реєстрацію прав ( а.с.137).

Звертаючись з позовом до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3,банк стверджував,що відповідно до ст. 23 Закону «Про іпотеку» разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку,суд виходив з вимог ст. 17 Закону «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо

іпотекодавець не відновив її.

Оскільки ОСОБА_3 придбав нежитлове офісне приміщення,яке не було предметом іпотеки, то до нього не переходять права та обов*язки іпотекодавця.

Судова колегія не погоджується з доводом апелянта про те,що п.п. 3.2 договору іпотеки передбачено, що проведення реконструкції та ремонту предмету іпотеки не змінює правовідносин, оскільки ОСОБА_2, було здійснено не реконструкцію або поліпшення житлового приміщення - квартири, а повну перебудову житлового приміщення із зміною лінійних параметрів приміщення та із зміною статусу приміщення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27.02.2008р. не оскаржено,є чинним.

Державна реєстрація права власності за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не скасована, предмет іпотеки у первісний стан не приведено.

При таких обставинах судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ПАТ «ОТП Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки,оскільки предмету іпотеки - квартири АДРЕСА_1 не існує.

Крім того, згідно п.6 ст. 23 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. При цьому згоди іпотекодержателя на відчуження предмета іпотеки за договором, що укладається під час ліквідаційної процедури боржника, яка здійснюється в межах справи про банкрутство, положеннями вказаного Закону не передбачено.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.06.2013р., № 6-58цс13.

На момент укладання договору купівлі-продажу нерухомості на аукціоні від 16.08.2012р., державна реєстрація іпотеки нерухомості була скасована ухвалою господарського суду Одеської області від 21.06.2012р., а записи з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вилучені відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 23 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Не може бути підставою для скасування рішення суду довод апелянта про те,що постановою Вищого господарського суду України від 25.12.2012р. скасовані постанова господарського суду Одеської області від 14.02.2012р. та постанова Одеського апеляційного господарського суду від 14.06.2012р. про банкрутство ФОП ОСОБА_2,тому можливе звернення стягнення на предмет іпотеки,оскільки в постанові Вищого господарського суду України від 12.11.2014р. по справі за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ ЕКВЕНТО з участю третьої особи ОСОБА_2 зазначено,що нормами чинного законодавства,які регулюють порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом не передбачено,що скасування постанови господарського суду про визнання боржника банкрутом автоматично тягне за собою поновлення обтяжень,що були застосовані до майна боржника та скасовані за наслідками відкриття ліквідаційної процедури. ( а.с.257)

Таким чином, на час відчуження нежитлового офісного приміщення з аукціону та придбання його ТОВ ЕКВЕНТО,а також на час придбання цього приміщення ОСОБА_3 іпотека не була дійсною для нових власників,а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку» в частині права іпотекодержателя вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Судова колегія вважає,що суд повно дослідив обставини справи,правильно застосував норми матеріального права,не допустив порушень процесуального законодавства,тому підстав для скасування рішення немає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду,тому вона не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1.п.1,308 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ОТП Банк» відхилити, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 18.08.2015р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: А.А.Калараш

В.Д.Коротков