Справа № 513/69/15-ц
Провадження № 2/513/122/15
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року Саратський районний суд Одеської області у складі: судді Кожокар Т.Я, при секретарі Златової Н.П., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області про визнання права власності на об'єкт нерухомості,

В С Т А Н О В И В:

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому вказує, що протокольним рішенням №114 від 16 червня 2012 року комісії з організації вирішення майнових питань сільськогосподарського виробничого кооператиу "Родина" йому було виділено забійний пункт з обладнанням. Вказаний комплекс господарських споруд ним було отримано в рахунок належного йому майнового паю у пайовому фонді СВК (майновий сертифікат НОМЕР_1).

Рішенням Плахтіївської сільської ради від 08 травня 2014 року вказаній споруді було присвоєно адресу: "АДРЕСА_1 ".

Після отримання майна за актом приймання-передачі та довідки про реєстрацію адреси комплексу будівель та споруд, позивач звернувся до реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області із заявою про реєстрацію об'єкта нерухомості, однак державний

реєстратор відмовив йому у державній реєстрації права власності на зазначене майно через ненадання правовстановлюючих документів.

Посилаючись на ці обставини, позивач просить визнати за ним право власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час розгляду справи позивач, його представник позов підтримали, просили його задовольнити, надавши пояснення відповідно до поданої заяви.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Спеціалист

реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції Одеської області Бот Р.П. пояснив суду, що позивач звертався до реєстраційної служби з приводу реєстрації права на дане нерухоме майно, однак державний реєстратор не має можливості зареєструвати право власності на комплекс господарських споруд позивача без правовстановлюючого документу або рішення суду про визнання права власності на вказану господарську споруду, та інших документів, перелік яких визначений Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703.

Заслухавши позивача, його представника, спеціаліста реєстраційної служби, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Позивач ОСОБА_1 є власником майного паю у розмірі 23050 гривень

і має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Родина», що підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) НОМЕР_1, виданим 25 червня 2002 року Плахтіївською сільською радою Саратського району Одеської області (а.с.5).

Згідно п.2.1 Статуту сільськогосподарський виробничий кооператив "Родина" є правонаступником колективного сільськогосподарського підприємства "Родина".

Протокольним рішенням № 1 комісії з організації вирішення майнових питань від 16 червня 2012 року ОСОБА_1 видано в рахунок належного йому майнового паю забійний пукт (а.с.6).

Зазначене майно було передано позивачу згідно акту № 118 приймання - передачі основних засобів від 06 квітня 2013 року (а.с.7).

ОСОБА_1

звернувся до реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції із заявою про державну реєстрацію права приватної власності на зазначене нерухоме майно, однак йому було відмовлено у реєстрації права власності і рекомендовано звернутися до суду (а.с.43).

Рішенням виконавчого комітету Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області №34 від 08 травня 2014 року об'єкту нерухомості забійний пункт, що розташований на території Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області була присвоєна адреса: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що позивач отримав комплекс будівель та споруд в рахунок належного йому майнового паю у пайовому фонді СВК "Родина". З моменту отримання вищезазначеного нерухомого майна ОСОБА_1 володіє і користується отриманим майном, за цей час жодних претензій з боку СВК «Родина» до нього не було.

За таких підстав суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: Одеська область, Саратський район, Плахтіївська сільська рада, комплекс будівель та споруд №2.

Керуючись ст.ст. 321, 328 ЦК України, ст.ст. 3-8,10,11,60, 212-215, 294 ЦПК України,

суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на комплекс будівель та споруд, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з моменту отримання його копії.

Суддя Т. Я. Кожокар