АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4155/15 Справа № 183/1555/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Березюк В. В. Доповідач - Пищида М.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: - Пищиди М.М.,

суддів: - Деркач Н.М., Осіяна О.М.,

при секретарі: - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПиватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2013 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_6, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 29 640,77 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилався на те, що 31.05.2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у сумі 2 587,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк виконав умови договору та надав ОСОБА_6 кредит у зазначеному розмірі, однак, відповідач своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 05.02.2013 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 29 640,77 грн., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 1 840,04 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 9 736,68 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 16 176,39 грн., суми фіксованої частини штрафу у розмірі 500,00 грн. та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 387,66 грн.

Зазначену суму, а також судові витрати позивач просить стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року в задоволені позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Приват Банк" посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процессуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач виконав свої зобов'язання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 2 587,00 грн., а позичальник, відповідно до вказаного договору зобов'язався повертати заборгованість щомісяця (а.с.4).

Відповідно до розрахунку з 30.06.2006 року відповідач по даному договору не зробив жодної проплати (а.с.56).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно вимог ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.ст.257, 259 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання представника банку на той факт, що у 2013 році відповідач сплатив в рахунок погашення заборгованості 4 рази по 100 гривень (а.с.56), у зв'язку з чим строк позовної давності переривався. Позивачем не пред'явлено жодного доказу, що саме боржником були зроблені ці про плати. Відповідно до правил викладених у ст.ст. 10, 60 ЦПК України, саме позивач повинен був довести ту обставину, що дані кошти були сплачені відповідачем. Розрахунок може бути доказом розміру заборгованості, однак не може беззаперечно свідчити про той факт, що 30.01.2013 року відповідачем ОСОБА_6 були внесені ці кошти.

Крім того, відповідно до п.п.1.7.3. Умов надання споживчого кредиту, доданих до матеріалів справи, термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотки за кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами, тривалістю у 50 років.

Однак, як зазначив в судовому засідання представник банку, зазначені Умови систематично змінюються, про, що виноситься відповідний наказ.

Доказів того, що в момент Укладення спірного кредитного договору в 2006 році діяли саме ці Умови, суду не надано, а відтак суд вважає за необхідне застосовувати загальні норми, які регулюють питання строків позовної давності.

Договір було укладено 31.05.2006 року, строком на 18 місяців, тобто з кінцевим терміном повернення 30.11.2007 року.

Як видно зі штампу канцелярії суду, даний позов було подано 12.03.2013 року, тобто з попуском строку позовної давності.

Пунктом 31 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 230.03.20102 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, а саме за необхідністю застосував до спірних правовідносин строк позовної давності і у зв'язку з цим в задоволенні позову відмовив.

З'ясувавши в достатньому повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст.ст. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"- відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 січня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: