АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/4342/14-ц
Провадження № 22-ц/790/2826/15 Головуючий 1-ї ін-ї. - Грінчук О.П.
Категорія- право власності Доповідач - Тичкова О.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Бровченка І.О., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції України на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2014 року позивач звернулася до суду з дійсним позовом, у якому просила визнати за нею право власності на нежитлову будівлю літ. "В-1" загальною площею 50,6 кв.м., основною площею 41,6 кв.м., допоміжною площею 9,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування посилалася на те, що відповідно до висновку №1181/06 Харківським міським управлінням земельних ресурсів було погоджено розміщення на земельній ділянці по АДРЕСА_1, малих архітектурних будівель з метою здійснення підприємницької діяльності (кіоск для побутових послуг).

Рішенням господарського суду Харківської області від 02.11.2006 р. у справі №52/336-06, прокурору Ленінського району міста Харкова було відмовлено у задоволенні вимог про зобов'язання ОСОБА_4 звільнити земельну ділянку за адресою:АДРЕСА_1,у зв'язку із необґрунтованістю заявлених вимог та відсутністю підстав для їх задоволення. Законність та обґрунтованість даного рішення було підтверджено в апеляційній та касаційній інстанції суду.

У 2013 році позивач за власні кошти виконала будівництво нежитлової будівлі літ. "В-1" за вказаною адресою.

З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації нежитлової будівлі позивачем було замовлено у ТОВ "НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ" технічний висновок про стан будівельних конструкцій нежитлової будівлі літ. "В-1". Відповідно до розділу "Висновки та рекомендації" зазначеного технічного висновку, стан будівельних конструкцій на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації будівлі. Експлуатація не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам.

Відповідно до технічного паспорту від 28.02.2014 року загальна площа нежитлової будівлі складає: "В-1" - 50,6 кв.м, та розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нежитлову будівлю літ. "В-1", загальною площею 50,6 кв.м., основною площею 41,6 кв.м., допоміжною площею 9,0 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Не погодившись із вказаним заочним рішенням Державна архітектурно-будівельна інспекція України подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.В обгрунтування посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На виконання вимог Глави 7 Розділу І ЦПК України ОСОБА_4 викликалась у судові засідання до суду апеляційної інстанції за адресою, вказаною у позовній заяві, та адресою нежитлової будівлі, право власності на яку визнається у дійсній цивільній справі (а.с. 71, 72, 74, 77, 82). Поштові відправлення повертались до Апеляційного суду Харківської області не врученими, а про зміну свого місця проживання позивач не повідомила. Вказане свідчить про зловживання ОСОБА_4 своїми процесуальними правами, тому судова колегія вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_4

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 2,4 ч.1, ч.ч.2,3 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 суд першої інстанції керувався ст. ст. 316, 319, 321, 328, 331, 376, 392 ЦК України та виходив з того, що відсутність зареєстрованого за ОСОБА_4 права власності на збудовану нею нежитлову будівлю порушує її право на володіння та розпорядження належною їй власністю, а тому її порушене право підлягає захисту в порядку ст. 376 ЦК України.

Проте колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, рішенням ХХХV сесії IV скликання ХМР № 75/05 від 27.04.2005 року ОСОБА_4 було надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки для розміщення кіоску для побутових потреб по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 20, 0 кв.м. (а.с. 8-9).

Згідно висновку №1181/06 від 29.03.2006 року Харківським міським управлінням земельних ресурсів СПД ФО ОСОБА_4 було надано в оренду земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 0,0030 га за рахунок житлової та громадської забудови, для розміщення на ній малих архітектурних будівель з метою здійснення підприємницької діяльності (кіоск для побутових послуг) (а.с. 10).

У 2013 році позивач у справі збудувала на відведеній їй земельній ділянці нежитлову будівлю літ. "В-1", у якій стан будівельних конструкцій згідно технічного висновку ТОВ "НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ" від 2014 року на момент огляду забезпечує несучу здатність, достатню для експлуатації будівлі. Експлуатація не суперечить будівельно-технічним, санітарним та протипожежним нормам.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами статті 376 цивільного кодексу України" (надалі Постанова Пленуму) при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону України "Про основи містобудування" № 2780-XII від 16 листопада 1992 року спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України). У зв'язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

У даному випадку компетентним органом, який мав вирішувати питання про можливість введення нежитлової будівлі в експлуатацію на час звернення до суду з дійсним позовом, була Державна архітектурно-будівельна інспекція згідно Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію, затвердженого Указом Президента України №439/2011 від 08.04.2011 року та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою КМУ №553 від 23.05.2011 року. Основними завданнями Держархбудінспекції та її територіальних органів згідно зазначених норм законодавства було виконання дозвільних реєстраційних функцій та здійснення контролю і нагляду у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області на той час була єдиним органом державної влади, уповноваженим на встановлення факту готовності об'єкту до експлуатації.

З 21.10.2014 року Державна архітектурно-будівельна інспекція діє за новим Положенням про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294 (надалі Положення), залишаючись при цьому органом, що приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає такі декларації) (абзац другий пункту 4 Положення).

Доказів того, що ОСОБА_4 зверталась до Державної архітектурно-будівельної інспекції України із заявою про прийняття в експлуатацію нежитлової будівлі по АДРЕСА_1, матеріали справи не містять.

Оскільки позивач у справі не реалізувала своє право на введення в експлуатацію збудованої нежитлової будівлі шляхом звернення до компетентних органів, її право не можна визнати порушеним.

Посилання суду першої інстанції на те, що згідно висновку ТОВ "НТК ЕНЕРГО-ТАЙМ" експлуатація нежитлової будівлі літ. "В-1" по АДРЕСА_1 є можливою, безпідставне.

Згідно пункту 10 Постанови Пленуму позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред'явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

У разі пред'явлення позову про визнання права власності на самочинно збудований об'єкт нерухомості до неналежного відповідача (наприклад, до бюро технічної інвентаризації чи лише до певної фізичної особи) суд залежно від предмета позову та обставин справи у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК, має вирішити питання про його заміну на належного відповідача або із власної ініціативи у порядку, передбаченому частиною другою статті 35 ЦПК, залучає відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, також відповідно до частини третьої статті 45 ЦПК залучає до участі у справі відповідну інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю для надання висновків на виконання її повноважень.

Під час розгляду дійсної цивільної справи питання про долучення до участі у справі компетентного органу, а саме - Державної архітектурно-будівельної інспекції України, не вирішувалось.

Таким чином, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про порушення права ОСОБА_4 на володіння та користування належною їй власністю за відсутності рішення компетентного органу та розглянув справу без залучення до участі у ній державної архітектурно-будівельної інспекції України. Інші доводи апеляційної скарги є несуттєвими.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 331, 376 ЦК України, Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності", Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294, ст. ст. 45, 303, 304, п.п. 2,4 ч.1, ч.ч. 2,3 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на нежитлову будівлю - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: