Провадження №: 2/752/1113/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик плюс» про усунення перешкод у користуванні майном, вселення, встановлення порядку користування та розподіл особового рахунку та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,

в с т а н о в и в :

04.11.2013 року ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа «Житловик плюс» про усунення перешкод в користуванні майном, вселення у квартиру, встановлення порядку користування житлом та розподіл особового рахунку.

В обґрунтування заявлених вимог представником позивача зазначено, що ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2011 року № 1-244 є власницею ? частини квартири АДРЕСА_1. Співвласниками решти частин зазначеної квартири є ОСОБА_3, яка має на праві власності ? цієї ж квартири та ОСОБА_5, яка має у власності ? квартири.

Квартира складається з трьох житлових кімнат загальною площею - 87, 4 м2, в тому числі житловою - 54, 4 м2 (житлові кімнати площею: 21, 5 м2; 20, 7 м2; 12, 2 м2). На частку позивача припадає 22 м2 загальної площі у квартирі, у тому числі 13, 6 м2 житлової площі, тому позивач має право зайняти одну з кімнат квартири, а саме кімнату площею 12, 2 м2. Однак, відповідачі з моменту прийняття спадщини по теперішній час чинять перешкоди ОСОБА_2 у користуванні її майном шляхом недопускання останньої до спірної квартири. Позивач з цього приводу змушена була неодноразово звертатися до правоохоронних органів. З питання викупу відповідачами належної позивачу частки квартири останні не досягли згоди при визначенні її вартості. Позивач позбавлена права користуватись та розпоряджатись своїм майном. Просив усунути перешкоди, які чинять відповідачі в користуванні ОСОБА_2 її майном шляхом недопускання позивача у квартиру; закріпити за ОСОБА_2 право проживати у кімнаті площею 12, 2 м2 в спірній квартирі; витребувати у відповідачів дублікат ключів від вхідних дверей у квартиру; зобов»язати ТОВ «Житловик плюс» укласти з ОСОБА_2 окремий договір про надання комунальних послуг та відкрити на її ж ім»я окремий рахунок по оплаті комунальних послуг на кімнату площею 12, 2 м2; стягнути з відповідачів судові витрати.

11.06.2015 року представник позивача уточнив позовні вимоги. Просив вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_2 у м. Києві; встановити порядок користування квартирою шляхом виділення позивачу для проживання кімнату площею 12, 2 м2 в зазначеній квартирі; витребувати у відповідачів дублікати ключів від вхідних дверей у квартиру; розподілити особовий рахунок по сплаті житлово-комунальних послуг в оспорюваній квартирі та відкрити окремий особовий рахунок на ім»я позивача по оплаті комунальних послуг в кімнаті площею 12, 2 м2 у зазначеній вище квартирі та стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник відповідачів у судовому засіданні 11.06.2015 року подав зустрічну позовну заяву про припинення права ОСОБА_2 на частку у спільному майні. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_3 належить 1/4 а ОСОБА_4 2/4 частини квартири АДРЕСА_2. Дошлюбне прізвище ОСОБА_4 - ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 20.08.1999 року № НОМЕР_1. Відповідачам разом належить 3/4 частини квартири № 49, а позивачу ? частина цієї ж квартири. За даними технічного паспорту, квартира складається з трьох жилих кімнат площею 54, 4 кв.м. Частка позивача ОСОБА_2 є незначною, оскільки вона є втричі меншою, ніж частка відповідачів. Спільне володіння та користування зазначеною квартирою неможливе. ОСОБА_2 не проживає і ніколи раніше не проживала в спірній квартирі, тобто має інше житло, а саме АДРЕСА_3, тому припинення права власності на частку у спірній квартирі не завдасть шкоди її інтересам. Просив припинити право ОСОБА_2 на частку квартири АДРЕСА_2 у м. Києві; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві; стягнути з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві 16 158, 13 грн.; стягнути з ОСОБА_4 в рахунок відшкодування вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві 16 158, 13 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах судові витрати.

У судовому засіданні 26.05.2015 року представник відповідачів подав заяву про збільшення позовних вимог. Просив припинити право ОСОБА_2 на частку у спільному майні, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 у м. Києві; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві, загальною площею 87, 4 кв.м., житловою площею 54, 4 кв.м.; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві, загальною площею 87, 4 кв.м., житловою площею 54, 4 кв.м.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві 191 875, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування вартості 1/8 частки квартири АДРЕСА_2 у м. Києві 191 875, 00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в рівних частинах судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник первісний позов підтримали, проти зустрічного позову заперечували, просили первісний позов задовольнити, зустрічний позов залишити без задоволення.

Представник позивача зазначив, що заперечує проти зустрічного позову, оскільки інтереси позивача у випадку припинення права власності на належну їй частку квартири будуть порушеними з тих підстав, що сума, яку відповідачі пропонують як компенсацію частки позивача не буде відповідати цінам на аналогічне житло по м. Києву станом на час ухвалення судом рішення, оскільки з моменту проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи курс долара до гривні значно зріс, а тому і вартість частки позивача також зросла. Просив відмовити у задоволенні зустрічного позову у повному обсязі. У той же час, представник позивача ОСОБА_2 та сама позивач повідомили суду, що не будуть заперечувати проти зустрічних позовних вимог у випадку, якщо відповідачами буде сплачено належну позивачу частку квартири визначену експертом у валюті США, або ж по офіційному курсу валют на момент проведення розрахунку.

Представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_7, пояснив, що сторони не можуть дійти згоди лише щодо суми компенсації за частку квартири ОСОБА_2 Стверджував, що позивач не має наміру проживати у спірній квартирі, а також визнав, що її проживання у квартирі є неможливим, оскільки в зазначеній квартирі проживає родина ОСОБА_4, яка складається з чотирьох осіб та її мати ОСОБА_3, а між сторонами склалися вкрай неприязні відносини. Просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі, а зустрічний позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 проти первісного позову заперечувала, зустрічний позов просила задовольнити.

Третя особа ТОВ «Житловик плюс» явку свого представника у судове засідання не забезпечили, направили на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши думку учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений первісний позов підлягає частковому задоволенню судом, а зустрічний позов слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони у справі є співвласниками квартири АДРЕСА_2

За даними свідоцтва про право власності на житло виданого 22.01.1998 року заводом «Радар» квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_8 та членам її сім»ї ОСОБА_6 в рівних долях. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с.100).

За даними свідоцтв про право на спадщину за законом виданих державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Шокун Є.М. 03.03. та 15.03.2011 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі ст. 1261 ЦК України успадкували після смерті ОСОБА_8 по 1/4 частці квартири АДРЕСА_2

Як видно зі змісту копії свідоцтва про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_6, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району міста Києва 20.08.1999 року, співвласник ОСОБА_6 після одруження прізвище «ОСОБА_6» змінила на «ОСОБА_6» (а.с. 103).

Позивач ОСОБА_2, звертаючись в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні належним їй на праві власності житловим приміщенням, вселення до квартири, що належить їй та відповідачам на праві спільної часткової власності, встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення їй для проживання кімнати площею 12,2 м. кв. з тих підстав, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні цією ж квартирою, вжиті правоохоронними органами заходи не призвели до позитивного результату, викупити її частку за ринковою вартістю не бажають.

Відповідно до статтей 316, 317, 318, 358, 361, 391 ЦК України: правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майно; власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють, користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації; співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За даними технічного паспорту виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, виготовленого станом на 18.01.2011 рокуАДРЕСА_5 в житловому будинку АДРЕСА_3 у м. Києві розташована на 9 поверсі 14 поверхового будинку та складається з 3 кімнат житловою площею 54, 4 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 20, 7 кв.м., 2-а кімната 12, 2 кв.м., 3-я кімната 21, 5 кв.м., кухні площею 9, 6 кв.м., вбиральні (поєднаної) 5, 5 кв.м., коридору 9, 8 кв.м., кладової 2, 1 кв.м. Квартира обладнана лоджією 6, 0 кв.м. Загальна площа квартири 87, 4 кв.м. (а.с.106-107).

Отже, частки житлової площі, у зазначеній вище квартирі, співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становлять по 13,6 кв.м., а частка ОСОБА_4 - 27,2 кв.м.

Судом встановлено, що між співвласниками квартири АДРЕСА_3 не досягнуто домовленості про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю, між останніми склалися неприязні відносини, мали місце конфлікти у зв»язку з чим ОСОБА_2 зверталася до правоохоронних органів, питання щодо викупу відповідачами належної позивачу частки квартири не вирішено сторонами добровільно.

Заперечуючи проти позову, відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, заявили про припинення права власності ОСОБА_2 на належну їй 1/4 частку квартири, внесли на депозитний рахунок суду по 191 875, 00 грн. для сплати ОСОБА_2 вартості її ж майна, яка була визначена в розмірі 383 750, 00 грн. за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної експертизи експертами Київського НДІСЕ.

Відповідно до правил ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі: 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» №20 від 22.12.1995 року, вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що: а) вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при її необхідності призначається експертиза.

Як видно зі змісту висновку експерта за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи, складеного 12.11.2014 року № 8920/14-42, квартира АДРЕСА_6 є неподільною, оскільки поділ квартири в натурі на дві окремі ізольовані житлові квартири, у відповідності до вимог нормативних документів, не можливий. Ринкова вартість ? частини квартири АДРЕСА_4 складає 383 750, 00 грн. (а.с.147-164).

Крім того, зі змісту зазначеного висновку видно, що при проведенні дослідження за питанням, яка ринкова/дійсна вартість ? частини квартири АДРЕСА_6 на дату оцінки 05.11.2014 року експерт брав за основу курс Української гривні до долара США за даними НБУ - 13, 497 грн/дол. США.

Позивач та її представник наполягали на тому, що не будуть заперечувати щодо припинення права власності ОСОБА_2 на належну їй частку спірної квартири, однак тільки у тому випадку, коли відповідачі сплатять їй ринкову вартість у валюті долар США або ж у еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют НБУ.

Сторони у справі не заперечували, що на час вирішення справи, курс долара США у порівнянні з 05.11.2014 року значно зріс, а представник відповідачів та відповідач ОСОБА_4 визнали відсутність можливості сплатити позивачу вартість її частки з урахуванням ринкової вартості на час вирішення спору судом.

Отже, у випадку задоволення судом зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про припинення права власності ОСОБА_2 за умови, що останній буде сплачена вартість належної їй частки визначена станом на 05.11.2014 року будуть порушенні її законні права та інтереси, а тому зустрічні позовні вимоги не можуть бути задоволені судом.

У той же час, суд не може прийти до висновку, що заявлені ОСОБА_2 вимоги про захист її прав та інтересів шляхом вселення до квартири АДРЕСА_4 та виділення у користування кімнати у цій же квартирі, житловою площею 12, 2 кв.м., витребування дублікатів ключів від вхідних дверей квартири та розподілення особового рахунку підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2, як власник 1/4 частки зазначеної квартири має право на користування нею, а тому заявлені вимоги про вселення є такими, що підлягають задоволенню, однак заявлені самостійно вимоги про витребування у відповідачів дублікатів ключів від вхідних дверей до квартири є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення та його проживання в ньому, одним із елементів забезпечення якого є передача особі, яка підлягає вселенню ключів від вхідних дверей приміщення.

Отже, з огляду на висновок суду про необхідність задоволення позовних вимог про вселення ОСОБА_2 до спірного житлового приміщення, то у випадку необхідності виконання такого рішення суду у примусовому порядку позивачу будуть передані дублікати ключів від вхідних дверей до квартири.

Що ж стосується вимог про встановлення порядку користування цією ж квартирою, шляхом виділення ОСОБА_2 у користування кімнати, житловою площею 12, 2 кв.м., то вони не можуть бути задоволені судом з огляду на наступне.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 пояснила, що житлову кімнату площею 12,2 кв.м. займають її двоє старших дітей, а вона з чоловіком та третьою малолітньою дитиною займає кімнату 20, 7 кв.м. Відповідач ОСОБА_4 також пояснила суду, що співвласник ОСОБА_3 не проживає постійно у спірній квартирі.

Відповідно до даних довідки по формі № 3 виданої 02.10.2013 року ТОВ «Житловик-Плюс» № 1097 ОСОБА_2, у квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є власницею особового рахунку з 22.08.1995 року; правнуки - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 27.11.2001 року, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17.12.2002 року, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 13.11.2012 року. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, однак не зареєстровані (а.с. 52).

Тобто, судом встановлено, що троє дітей ОСОБА_4, яка є власником ? частини спірної квартири, з моменту народження зареєстровані та проживають у цій же квартирі, в останніх склався конкретний та усталений порядок користування житловим приміщенням, а тому суд приходить до висновку, що встановлення ОСОБА_2 порядку користування належною їй часткою квартири шляхом виділення їй для проживання кімнати, площею 12, 2 кв.м. негативно вплине на інтереси дітей ОСОБА_4, а також на права та інтереси останньої.

Право ж ОСОБА_2 на користування належним їй майном захищено шляхом вселення.

Позовні вимоги про розподіл особового рахунку по сплаті житлово комунальних послуг та відкриття окремого особового рахунку на ім»я позивача по оплаті комунальних послуг в кімнаті площею 12, 2 кв.м. також не можуть бути задоволені судом з тих підстав, що позовні вимоги щодо виділення ОСОБА_2 для проживання саме цієї кімнати залишені судом без задоволення, а залучені позивачем за цими вимогами відповідачі не є належними відповідачами.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року, ст.ст. 316, 317, 318, 358, 361, 391, 365 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 10, 11, 60, 79, 84, 86, 88, 212, 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

позові вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Житловик плюс» про усунення перешкод у користуванні майном, вселення, встановлення порядку користування та розподіл особового рахунку задовольнити частково.

Вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_4

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії, через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Плахотнюк К.Г.