Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0606/919/2012 Головуючий у 1-й інст. Криницький Л. В.
Категорія 55 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С.., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі цивільну справу за заявою приватного підприємства „Азалія" про надання розстрочки виконання рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до приватного підприємства "Азалія" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку за апеляційною скаргою приватного підприємства „Азалія" на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року приватне підприємство „Азалія" (надалі - ПП „Азалія") звернулося до суду із заявою про розстрочку виконання рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ПП „Азалія" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, з посиланням на фінансовий стан підприємства.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року ПП „Азалія" відмовлено в задоволенні заяви про розстрочку виконання рішення суду.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ПП «Азалія» подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд не врахував тяжкий фінансовий стан підприємства, неможливість сплачувати обов'язкові платежі у зв'язку із арештом рахунку.

Представник апелянта підтримав апеляційну скаргу і пояснив, що розстрочка потрібна для того, що б спробувати почати роботу підприємства та виплачувати заробітну плату працівникам. З часу набрання рішенням законної сили заборгованість не сплачували, оскільки не погоджувались із рішенням і оскаржували його у касаційному порядку.

Стягувач заперечив у задоволенні скарги і пояснив, що боржник намагається будь-яким чином уникнути виконання рішення суду. Підприємство має майно, яке може бути реалізовано.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, судом встановлено, що з часу набрання законної сили рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2013 року, ПП «Азалія» не перерахувало на рахунок позивача жодних коштів, що свідчить про те, що заявник своїми діями лише затягує процес виконання рішення суду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 05 квітня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 27 травня 2014 року, частково задоволено позов ОСОБА_3 до ПП „Азалія" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Зокрема, стягнуто з ПП „Азалія" на користь ОСОБА_3 1 671 грн. 43 коп. заборгованості по заробітній платі та 20 018 грн. 18 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ст. 14 ЦПК України передбачено, що рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території Україні, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд виходив з того, що наведені заявником обставини не є винятковими в контексті ч.1 ст.373 ЦПК України, а також такими, які б позбавляли заявника можливості виконати рішення суду.

Такий висновок суду є правильним та узгоджується із вимогами закону. Оскільки, відповідно до ч.1 ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до ст.36 Закону України "Про виконавче провадження" у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК України і ст. 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Доводи заявника щодо наявності скрутного фінансового стану на ПП «Азалія», що в свою чергу унеможливлює виплату коштів стягнутих рішенням суду на користь ОСОБА_3, не можуть бути прийняті судом в якості виняткового випадку, оскільки заявником не наведено обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відсутність коштів у підприємства у зв'язку із зупиненням його роботи не є безумовною обставиною для розстрочення сплати заборгованості.

Крім того, вони суперечать іншим доводам, що свідчать про надходження коштів на рахунок підприємства, а саме коштів для сплати обов'язкових платежів.

Будь-якого розрахунку на обґрунтування своїх вимог щодо розстрочення сплати боргу на 10 місяців представником боржника не надано, як і доказів на підтвердження того, що надання розстрочки буде сприяти відновленню роботи підприємства.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначені заявником обставини не можуть бути підставою для надання розстрочки виконання рішення суду, так як вони не є винятковими та не утруднюють виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для скасування ухвали суду відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного підприємства „Азалія" відхилити.

Ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: