Справа № 357/3618/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Подрєзова Г. О. ,

при секретарі - Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики;

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 надав до суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи тим, що 26.08.2014року він позичив ОСОБА_2 суму грошових коштів - 50000грн., які відповідач зобов»язувався повернути не пізніше 26.02.2015року. В установлений строк відповідач борг не повернув, від виконання свого обов"язку відмовляється, від зустрічей з позивачем ухиляється, а тому виникла необхідність для стягнення заборгованості у судовому порядку. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд позов задовольнити та стягнути заборгованість за договором позики та пеню за прострочення виконання зобов»язання в розмірі 490грн.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що між сторонами 26.08.2014року було укладено договір позики грошей на суму 50000 грн. строком до 26.02.2015р., які були передані відповідачу зі складанням письмового договору позики, який підписали сторони особисто та розписки відповідача від 26.08.2014року.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України - одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш, як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Також, згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 цього Кодексу зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Тобто вимоги позивача про стягнення на його користь суми позики в розмірі 50000грн., підлягають до задоволення.

В частині позовних вимог про стягнення пені за прострочення виконання зобов»язання, суд вважає, що до стягнення не підлягає сума нарахована в розмірі 490грн., оскільки доказів розрахунку суми пені суду не надано.

Судовий збір, який належить до сплати в розмірі 500грн. підлягає до стягнення на користь держави, оскільки позивач як інвалід 2-ї групи звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.15,60,88,174,223 ЦПК України, ст.ст. 526, 509, 1046,1047, 1049 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50000 грн. та на користь держави судовий збір - 500грн. В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова