АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1074/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Денисова Т.С.
Провадження № 22-ц/789/519/15 Доповідач - Жолудько Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Жолудько Л.Д.

суддів - Сташків Б. І., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" на рішення Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справа слухалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року в задоволенні позову ТзОВ "Кредитні ініціативи" відмовлено.

В апеляційній скарзі ТзОВ "Кредитні ініціативи" просить рішення суду скасувати й ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що судом було неповно з'ясовані обставини, які мають значення для справи, не застосовано закон, який підлягає застосуванню до спірних правовідносин, ряд висновків суду не відповідають обставинам справи.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року рішення Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 лютого 2015 року ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 06 листопада 2014 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні представник ТзОВ "Кредитні ініціативи" підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи викладені в ній, просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_3-ОСОБА_2 вважає рішення суду законним та обґрунтованим, апеляційну скаргу просить відхилити.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши пояснення учасників апеляційного розгляду справи, колегія вважає, що апеляційну скаргу ТзОВ "Кредитні ініціативи" слід частково задовольнити.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, щопозивач не надав суду усіх належних доказів набуття ним, як фактором, права на стягнення заборгованості саме за зобов'язаннями ОСОБА_3, а також остання не одержала від фактора належного письмового повідомлення про відступлення ТзОВ "Кредитні ініціативи"права грошової вимоги, де повинна бути визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким рішенням, оскільки судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 1 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення.

Судом установлено, що 13 вересня 2007 року між акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк" та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1907/0907/88-010 про надання кредиту на споживчі цілі у готівковій формі через касу банку у розмірі 15 000 доларів США зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, на строк з 13.09.2007 року по 12.09.2017 року (п.п. 1.1-1.4 договору).

У судовому засіданні відповідач підтвердила факт укладення вищевказаного кредитного договору із АКБ "ТАС-Комерцбанк" та отримання кредиту в сумі 15 000 доларів США.

Апеляційним судом установлено, що 08 грудня 2011 року на адресу ОСОБА_3 направлено повідомлення про зміну умов кредитного договору, відповідно до якого строк виконання зобов'язань за договором настає на десятий календарний день з 08.12.2011 року (а.с. 126, т.1).

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством "Сведбанк", яке виступає правонаступником ВАТ "Сведбанк", яке у свою чергу виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк" (надалі-Банк), та ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" (надалі-Фактор) укладено договір факторингу № 15, відповідно до умов якого Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначеними в реєстрі заборгованості боржників.

ПАТ "Сведбанк" виступає правонаступником всіх прав та зобов'язань АКБ "ТАС-Комерцбанк", що стверджується статутом ПАТ "Омега Банк", який затверджено протоколом Річних Загальних зборів акціонерів АТ "Сведбанк" № 54 від 29.04.2013 року (а.с. 55 т.2).

Того ж дня, між ТзОВ "Факторингова компанія"Вектор Плюс" (надалі-Клієнт) та ТзОВ "Кредитні ініціативи" (надалі-Фактор) укладено договір факторингу, відповідно до умов якого Клієнт відступає Фактору свої права вимоги, в тому числі щодо заборгованості відповідачки за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року, зазначеної в реєстрі заборгованості боржників за № 1-Б.

Згідно з актами прийому-передачі за договором про надання факторингу № 15 від 28.11.2012 року та договором про надання факторингу від 28.11.2012 року АТ "Сведбанк" передало ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс", яке у свою чергу передало ТзОВ "Кредитні ініціативи", реєстр заборгованості боржників № 1-Б від 28.11.2012 року, персональні дані та інформацію в електронному вигляді відповідно до вказаного реєстру (а.с. 87-89, 130-132 т. 2).

ТзОВ "Кредитні ініціативи" має статус фінансової установи, про що державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 22.09.2008 року видане свідоцтво про реєстрацію. Згідно з додатком до свідоцтва про реєстрацію від 18.09.2008 року ТзОВ "Кредитні ініціативи" має право здійснювати факторинг без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства (а.с. 28-29 т. 2).

Згідно з розрахунками заборгованості відповідно до кредитного договору № 1907/0907/88-010, поданими судам першої та апеляційної інстанцій, заборгованість ОСОБА_3 станом на 01.04.2013 року складає 105504,27 грн. грн., з яких:

· 9 841,92 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 7,993 грн. за 1 долар США складає 78 666,47 грн. - заборгованість за кредитом;

· 1 509,06 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 7,993 грн. за 1 долар США, складає 12 061,92 грн. - заборгованість з відсотків;

· -1848,64 дол.США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку 7,993 грн. за 1 долар США складає 14776,18 грн.-заборгованість з пені за один рік. В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

14 грудня 2012 року за вихідним № 0005541 на адресу ОСОБА_3 представниками ТзОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" та ТзОВ "Кредитні ініціативи" направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 1907/0907/88-010 новому кредитору-ТзОВ "Кредитні ініціативи" із зазначенням суми заборгованості і банківських реквізитів нового кредитора (т.2,а.с.174).

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статей 526, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом. Договір є обов'язковий для виконання сторонами.

Положеннями ст.ст. 4, п. 1, абз. 11; 5, ч. 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг вважається фінансовою послугою. Право на здійснення операцій з надання фінансових послуг надається фінансовим установам.

Відповідно до ст.ст. 1077, ч. 1; 1078, ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

В силу ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Частиною 5 ст. 5 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" встановлена спеціальна норма, що регулює виключно порядок надання послуг з факторингу. Вказаною нормою законодавець закріпив, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та цього Закону.

Ні Цивільний кодекс України, ні Закон України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Законодавець не виключає безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу.

Таким чином, колегія суддів вважає, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" є фінансовою установою, має право здійснювати факторингові операції, а тому на момент укладення договору факторингу від 28.11.2012 року в позивача були правові підстави для набуття прав кредитора за вищезгаданим кредитним договором.

Відповідно до ст.ст. 58, ч. 1; 60, ч. 3 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі ст. 303, ч. 2 ЦПК України апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Як убачається з матеріалів справи, апелянтом долучено всі належні докази на підтвердження набуття ним як фактором права на стягнення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року, а саме: копії договорів факторингу від 28.11.2012 року, акти прийому-передачі за вказаними договорами факторингу від 28.11.2012 року, реєстр заборгованості боржників № 1-Б від 28.11.2012 року.

Відповідно до ст.ст. 1081, ч. 1; 1082, ч. 1 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання є належним.

ОСОБА_3 не надано суду доказів про погашення заборгованості за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року первинному кредитору - ПАТ "Сведбанк", яке виступає правонаступником АКБ "ТАС-Комерцбанк", та про те, що вона вимагала від фактора надання їй в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. А тому її доводи про невиконання фактором обов'язку про направлення їй повідомлення про відступлення йому права вимоги само по собі не може бути підставою для звільнення її від обов'язку погашення заборгованості.

Судом установлено, що Борщівське відділення ПАТ "Сведбанк" припинило свою діяльність, його рахунки закриті.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що ТзОВ "Кредитні ініціативи" набуло права первісного кредитора за договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі права вимоги, що виникають після відступлення права вимоги, зокрема і право нараховувати проценти за користування кредитом та нараховувати штрафні санкції за невиконання умов кредитного договору (п. 2.1 договору факторингу від 28.11.2012 року).

За змістом ст. 598, ч. 1 ЦК України зобов'язання припиняється на підставах, установлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

ОСОБА_3 у порушення своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором за № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року, не сплачено заборгованість

за кредитом в порядку та на умовах, установленими вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст. 258, ч. 2, п. 1 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

За зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261, ч. 5 ЦК України).

З урахуванням наведеного, заяви ОСОБА_3 про застосування позовної давності, колегія вважає, що вимоги позивача про стягнення пені підлягають задоволенню в розмірі виниклої заборгованості за один рік, що передував зверненню до суду.

Колегія не приймає до уваги доводів ОСОБА_3 про застосування позовної давності до вимог про стягнення заборгованості з тіла кредиту і відсотків з урахуванням початку перебігу позовної давності за кожен черговий платіж за умовами кредитного договору з моменту порушення строку його погашення, оскільки апеляційним судом установлено, що умови кредитного договору № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року були змінені ПАТ "Сведбанк" з визначенням строку виконання зобов'язання в повному обсязі- на десятий календарний день, починаючи з 08.12.2011 року. Останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачка ОСОБА_3 здійснила первісному кредитору в сумі 245,62 доларів США 20.09.2012 року. З цієї ж дати відбулось переривання перебігу позовної давності ( ст. 264 ЦК України). Позивач звернувся до суду 23.07.2013 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Безпідставними є заперечення відповідачки з приводу відсутності в позивача права на здійснення валютних операцій, оскільки матеріалами справи не встановлено здійснення між сторонами таких операцій. Здійснення позивачем розрахунку заборгованості в доларах США із зазначенням еквіваленту в грошовій одиниці України за курсом на час відступлення права вимоги, само по собі не є валютною операцією і вимогою про погашення кредитної заборгованості в іноземній валюті.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що в силу ст. 309, ч. 1, п. 1 ЦПК України рішення Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позов ТзОВ "Кредитні ініціативи", а саме: стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року в розмірі 105504 грн. 27 коп.

Відповідно до ст. 88, ч. 5 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного, ст.ст. 526; 611; 629; 1077; 1078; 1081; 1082 ЦК України та, керуючись 307, ч.1, п. 2; 309, ч. 1, п. 1; 313; 314; 316, 317; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" частково задовольнити.

Рішення Борщівського районного суду від 20 серпня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ТзОВ "Кредитні ініціативи" частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи"заборгованість за договором № 1907/0907/88-010 від 13.09.2007 року в сумі 105504 грн.27 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судовий збір у розмірі 1055 грн.07 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Л.Д. Жолудько