АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Соколової В.В., Побірченко Т.І.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Літучої Ганни Миколаївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт», про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/5218/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мальцев Д.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» (далі по тексту - ПрАТ «Європейський страховий альянс») до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Лафорт» (далі по тексту - ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт»), про стягнення матеріальної шкоди в порядку регресу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» суму страхового відшкодування у порядку регресу у розмірі 26 907 грн. 50 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Європейський страховий альянс» судовий збір у розмірі 269 грн. 07 коп.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, Літуча Г.М. в інтересах ПрАТ «Європейський страховий альянс» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції в частині відмови стягнення з ОСОБА_2 на користь ПрАТ«Європейський страховий альянс» страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі. На думку апелянта, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про відмову в задоволенні вимог ПрАТ«Європейський страховий альянс» в частині стягнення з ОСОБА_2 страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 50 000,00 грн., пославшись на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», оскільки відповідно до відповіді МТСБУ від 18 березня 2014 року транспортний засіб відповідача «Volkswagen» д.н. НОМЕР_1 станом на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди від 21 листопада 2013 року не був забезпечений полісом цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, зазначає, що відповідачем не було сплачено перший страховий платіж за полісом № АЕ 0691253 від 22 лютого 2013 року, а тому момент набрання чинності договору страхування не настав і даний поліс не має юридичної сили.

ЛітучаГ.М. в інтересах ПрАТ «Європейський страховий альянс» апеляційну скаргу підтримала з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання представник ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи страхова компанія повідомлена за останнім відомим місцем знаходження, що відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України є належним повідомленням, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності представника третьої особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30 квітня 2013 року між ПрАТ «Європейський страховий альянс» та ОСОБА_6 було укладено договір страхування транспортного засобу № AS № 35660, за умовами якого застраховано автомобіль «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 (а.с.33).

21 листопада 2013 року о 20 год. 50 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н НОМЕР_1 в м. Києві на вул. Щусєва, 38 не вибрав безпечну швидкість для руху, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого скоїв виїзд на смугу зустрічного руху, де зіштовхнувся з автомобілем «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобілем «Chevrolet Abeo», д/н НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_7, що призвело до пошкодження транспортних засобів (а.с.37-38).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.42-43).

Згідно висновку № 810/13 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2, в результаті його пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді становить 198 917 грн. 60 коп. (а.с.17-21).

Вказана подія була визнана страховою, про що 23 грудня 2013 року та 24 січня 2014 року було складено страхові акти, відповідно до яких страхове відшкодування складає 76 907 грн. 53 коп. (а.с.4,5).

З платіжних доручень № 478 від 24 грудня 2013 року, № 87 від 13 січня 2014 року, № 12 від 24 січня 2014 року, № 19 від 28 січня 2014 року вбачається, що ПрАТ «Європейський страховий альянс» виплатило ОСОБА_6 страхове відшкодування в розмірі 76 907 грн. 52 коп.(а.с.34-35).

23 жовтня 2014 року ПрАТ «Європейський страховий альянс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього матеріальної шкоди на загальну суму 76 907 грн. 52 коп.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ПрАТ «Європейський страховий альянс», та стягнув з ОСОБА_2 на користь позивача суму страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 26 907 грн. 52 коп. та судовий збір у розмірі 269 грн. 07 коп.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», а ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, відповідно до полісу № АЕ/0691253 від 21 лютого 2013 року становить 50 000 грн.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір невстановлений законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

З матеріалів справи вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт», що підтверджується полісом № АЕ/0691253 від 21 лютого 2013 року, за умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза складає 500 грн., з терміном дії договору до 21 лютого 2014 року (а.с.58).

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована, то його обов'язок відшкодувати майнову шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою, виникає лише у випадку коли розмір такої шкоди перевищує межі ліміту відповідальності страховика.

Відтак, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову ПрАТ «Європейський страховий альянс».

При цьому, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, оскільки згідно презумпції правомірності правочину, встановленої нормами статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності у формі полісу № АЕ 0691253, укладений між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» 22 лютого 2013 року, недійсним не визнаний, а тому є чинним, що не заперечувалось представником позивача в суді апеляційної інстанції. Крім того, внесення або не внесення в централізовану базу даних МТСБУ відомостей стосовно укладення договору(полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не свідчать про його недійсність.

Також, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що момент набрання чинності полісу № АЕ 0691253 від 22 лютого 2013 року не настав і даний поліс не має юридичної сили, оскільки відповідачем не було сплачено перший страховий платіж, як безпідставні та такі, що спростовуються матеріалами справи. При цьому, представником відповідача зазначено в суді апеляційної інстанції, що спірний договір укладений через страхового посередника, яким і був наданий суду звіт (реєстр) про продажі договорів(полісів) страхування за період з 20.02.2013 по 25.02.2013 (а.с.59-60), з якого убачається, що ОСОБА_2 сплачено страховий платіж.

Крім того, колегія суддів враховує і той факт, що відповідачем відповідно до вимог п.п.33.1.1 п.33.1 ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» виконані всі встановлені законом дії для відшкодування страховиком - ПрАТ «СК «Лафорт» шкоди, заподіяної майну потерпілої в ДТП особи, а саме письмово повідомив страховика про ДТП, що відбулось 21.11.2013 (а.с.62).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Літучої Ганни Миколаївни в інтересах Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: В.В. Соколова

Т.І.Побірченко