Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.04.2015 Справа №607/17674/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Палашовської У.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона є непрацездатною та пенсіонером по інвалідності 2 групи. Стан її здоров'я погіршується та вона потребує постійного лікування. Розмір її пенсії становить 1057,33 грн. Даних коштів її для прожиття не вистачає. Відповідач, яка є її дочкою матеріально їй не допомагає. У зв'язку з цим, просить стягнути аліменти на своє утримання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і довічно.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав і мотивів викладених у позовній заяві та просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позову не визнала та суду пояснила, що вона має на утриманні неповнолітнього сина, а середньомісячний заробіток її сім'ї є незначний, а тому фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання матері вона не має, також зазначає, що позивач є власником ? квартири АДРЕСА_1, а також власником земельної ділянки в товаристві «Тернопільське», що знаходиться на території земель Тернопільської міської ради, крім того позивач має ще одну дочку, на яку також законом покладено обов'язок допомагати матеріально непрацездатній матері, а також в провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини. Враховуючи вищевказане просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Це зобов'язання належить до аліментних зобов'язань першої черги.

Зазначене аліментне зобов'язання це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність таких юридичних фактів:1) родинний зв'язок батьків і дітей або усиновлення; 2) непрацездатність батьків; 3) потреба батьків у матеріальній допомозі (одержанні аліментів). Ця сукупність утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення аліментного зобов'язання, пов'язаного з утриманням повнолітніми дочкою, сином своїх батьків. За відсутності хоча б одного з наведених фактів зазначене аліментне зобов'язання не виникає. Родинний зв'язок батьків і дітей визначається за правилами, встановленими нормами глав 12 і 18 Сімейного кодексу України. В судовому засіданні поясненнями сторін встановлено, що крім відповідача ОСОБА_2 позивач має ще одну дочку. Непрацездатність одержувача аліментів встановлюється за медичними критеріями (він має бути визнаний у встановленому законом порядку інвалідом І, II чи III групи) або за віковими ознаками (він має досягти пенсійного віку, встановленого законом).

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності ІІ-ї групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1 серії НОМЕР_2, виданого 27.05.2009 року, довічно.

Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. Уявляється, що потреба батьків у матеріальній допомозі має визначатися відповідно до прожиткового мінімуму, встановленого законом. Тому з урахуванням закріпленого у ч. 1ст. 10 СК положення про можливість застосування аналогії закону до сімейних відносин, не врегульованих цим Кодексом, при визначенні потреби у матеріальній допомозі треба виходити з критеріїв, закріплених у ч. 4 ст. 75 СК. Таким чином, батьки можуть бути визнані такими, що потребують матеріальної допомоги, у тому разі, якщо їх заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не відповідають прожитковому мінімуму, встановленому законом. З аналізу вищевказаних статей випливає, що обов'язок батьків утримувати дитину не залежить від їх матеріального становища, то і обов'язок сина, дочки щодо матері, батька не пов'язується з цією обставиною, тому, якщо дочка, син самі не є матеріально забезпечені, суд все ж таки буде вимушений присудити з них аліменти. ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1 згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.12.2006 року. Як вбачається з державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 виданого Тернопільською міською радою народних депутатів 1998 року ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 612 кв.м., для садівництва яка розташована на території товариства «Тернопільське». Потреба у матеріальній допомозі встановлюється судом залежно від конкретних обставин справи. Зокрема, він може взяти до уваги перебування батьків на утриманні державної чи громадської організації, врахувати у батьків-подружжя можливості одержувати утримання одне від одного тощо. В провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини, що підтверджується ухвалою про відкриття провадження у цивільній справі №607/9679/14-ц від 13.06.2014 року.Дана справа провадженням не закінчена. Як встановлено в судовому засіданні розмір пенсії ОСОБА_1 становить 1057,33 грн. Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_2 остання з 19.05.2008 року звільнена з займаної посади та в подальшому не працевлаштована. Відповідач ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4.

Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Враховуючи вищезазначене, беручи до уваги, що відповідач не працює та має на утриманні неповнолітню дитину, те, що позивач має можливість одержувати утримання від колишнього чоловіка та іншої дочки, однак зважаючи на те, що розмір пенсії позивача є меншим прожиткового мінімуму визначеного законодавством для непрацездатних осіб, те, що позивач матеріального доходу від належного їй майна не отримує, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на утримання позивача ОСОБА_1 аліменти в розмірі 100 гривень, щомісячно, починаючи з 23.10.2014 року та довічно, що відповідає можливостям відповідача і буде відповідати критеріям виваженості, розумності та справедливості і не суперечить нормам законодавства України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:/

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно, починаючи з 23.10.2014 року довічно.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяР. М. Грицак