Справа № 2-п/331/112/15
№ 2-3671/10
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі : головуючого- судді Скользнєвої Н.Г., при секретарі Постарнак М.М., за участю представників : заявника - ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2010 р. по справі № 2- 3671/ 2010 позовна заява ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволена. Визнано ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою 18 в будинку № 148 по проспекту Леніна в місті Запоріжжі. Зобов»язано відділ громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області зняти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, з реєстраційного обліку за адресою : АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, відповідач по справі - ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з наступних підстав.

По-перше, участі у розгляді справи відповідач не приймав, у зв»язку з чим був позбавлений можливості приймати участь у змагальному процесі, а саме : надавати суду заперечення проти позову, докази на підтвердження своєї позиції, заявляти клопотання, тощо.

По-друге, судом не прийнято до уваги наступні обставини, при належній оцінці яких суд прийняв би інше рішення, не на користь позивачів. Так, у 2007 році він ( ОСОБА_4Л.) травмувався у ДТП, у зв»язку з чим тривалий час перебував у різних медичних закладах. У 2012 році отримав інвалідність 2 групи. У зв»язку з тим, що він вимушений був пересуватися на милицях, йому було важко, фактично неможливо підніматися на другий поверх будинку до квартири АДРЕСА_2, його брати відвезли його до сестри у село. Ті акти , які судом були прийняті до уваги складалися представниками ЖЕУ 27.05.2009 р. та 20.07.2010 р. В квартирі його не було, оскільки він знаходився у лікарнях.

Зазначені обставини заявник підтверджує копіями виписок з історії хвороб.

Крім того, станом на теперішній час у спірній квартирі містяться його особисті речі.

В суді представник заявника вимоги, викладені в заяві, підтримує та просить їх задовольнити.

В суді представник позивача - ОСОБА_5 проти задоволення вимог заявника, викладених в заяві, заперечує з тих підстав, що заочне рішення суду по цивільній справі № 2-3671/10 ухвалено судом з дотриманням як процесуального, так і матеріального права.

Відповідач - ОСОБА_7 в суді вимоги, викладені в заяві підтримав, та просив їх задовольнити.

Представник третьої особи МКП «Основаніє» ( КП « ВРЕЖО №2») в суді, проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду заперечує, оскільки після ознайомлення з матеріалами цивільної справи прийшов до висновку, що заочне рішення ухвалено з дотриманням вимог як процесуального, так і матеріального права.

Представник відповідача ВГІРФО Жовтневого РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області не з»явився, проте надав суду письмові заперечення, з яких вбачається, що новоутворений Жовтневий районний відділ у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області проте вимог, викладених в заяві, заперечує і просить у їх задоволенні відмовити з наступних підстав.

Так, заявника ОСОБА_4 24 лютого 2011 року було знято з реєстрації місця проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, за рішенням суду.

Відповідно до положень п.6.6 Наказу МВС України від 13.04.2012 року № 320 « Порядок оформлення і видача паспорта громадянина України» особа, яка втратила паспорт після зняття з реєстрації попереднього місця проживання до оформлення реєстрації нового місця проживання, подає документи до територіального підрозділу за фактичним місцем проживання.

В ході проведення перевірки по заяві ОСОБА_4 про втрату паспорта громадянина України до Жовтневого РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області надійшов запит Оріхівського РС УДМС України в Запорізькій області від 22.09.2012 р. Оріхівським РС УДМС України в Запорізькій області заявника було задокументовано паспортом громадянина України у зв»язку з його втратою та зареєстровано місце проживання за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_5, з 02 листопада 2012 року.

Таким чином, як на думку зазначеної установи, вказана в запереченнях інформація, спростовує твердження ОСОБА_4 стосовно дати, коли він дізнався про зняття його з реєстраційного обліку за рішенням суду.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь- яких заяв, клопотань до суду від нього не надходило.

Суд, з урахуванням вимог ч.2 ст. 230, ч.1 ст. 231 ЦПК України, думок представників заявника, позивача , третьої особи, відповідача ОСОБА_7, вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду , за відсутністю інших учасників процесу.

Суд, вислухавши доводи представника заявника, взявши до уваги пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_7, представника третьої особи, письмові заперечення Жовтневого районного відділу у м. Запоріжжі Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, перевіривши матеріали цивільної справи № 2-3671/10, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ст. 228 ЦПК України вбачається, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача ; заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

З матеріалів справи вбачається, що представник заявника ОСОБА_4 ОСОБА_1 копію заочного рішення суду від 24 грудня 2010 року отримала в суді 03 листопада 2015 року ( а.с.215).

13 листопада 2015 р. ОСОБА_4 було підготовлено , підписано заяву про перегляд заочного рішення суду від 24.12.2010 р. та засобами поштового зв»язку надіслано до суду ( а.с. 219-222, 231-232).

Тобто, заяву про перегляд заочного рішення суду подано у строки та порядок, передбачені ст. 228 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з»явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Так, заочним рішенням суду від 24 грудня 2010 року встановлено, що з січня 2008 року ОСОБА_4 забрав особисті речі та виїхав у невідомому напрямку з квартири АДРЕСА_3 ( а.с. 92-94).

З позовом до суду ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися 28 липня 2010 року ( а.с.6).

Заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 24.12.2010 р. не містить дати, з якої він не мешкає у спірній квартирі.

В суді представник заявника зазначила, що її довіритель ОСОБА_4 не мешкає у спірній квартирі з 2009 року і по теперішній час.

Отже, в суді встановлено, що заявник ОСОБА_4 в період часу знаходження цивільної справи в суді на розгляді ( 28.07.2010 р. 24.12.2010 р.) в спірній квартирі не мешкав, у зв»язку з чим вся поштова кореспонденція, яка надсилалася судом на його ім.»я, поверталася до суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 229 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення суду повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, а також докази цього.

Жодних доказів щодо обставин, які свідчать про поважність причин неявки в численні судові засідання по даній справі, чи поважності неповідомлення суду причин неявки в ці засідання, до заяви про перегляд заочного рішення відповідачем не додано, як і не надано в суді під час розгляду його заяви.

Надалі, в сенсі ч.1 ст. 232 ЦПК України, у числі обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, можуть бути нові докази або посилання на нові обставини, які спростовують факти, які викладені у заочному рішенні суду.

Так, в своїй заяві ОСОБА_4 зазначає, що в травні 2007 року він потрапив у ДТП, отримав травму ноги. У зв»язку з тим, що він вимушений був пересуватися на милицях, йому було важко, фактично неможливо підніматися на 2-й поверх будинку, тому його брати відвезли його до їхньої рідної сестри у село, яка мешкає у приватному будинку.

Оскільки в заяві не було зазначено дати, з якої заявник не мешкав у спірній квартирі, його представник в суді уточнила вказану обставину, зазначивши, що ОСОБА_4 виїхав з квартири АДРЕСА_2 в 2009 році.

Із обставин, викладених в заяві, вбачається, що ОСОБА_4 в 2009 році добровільно виїхав із спірної квартири.

На підтвердження причини не проживання в спірній квартирі понад один рік, виходячи , в тому числі із дати подачі позову, заявником надані суду довідки медичних установ, які датовані 2007 і 2012 роками. В 2007 році сталося ДТП, а в 2012 році заявник займався оформленням інвалідності. Будь- яких документів на підтвердження того, що ОСОБА_4 перебував на лікуванні в стаціонарних медичних закладах з 2007 року по дату винесення судового рішення ( 24.12.2010 р.) заявником суду не надано.

Норми ст. 71 ЖК України містять тільки один випадок зберігання жилого приміщення понад шість місяців за тимчасово відсутніми громадянами, пов»язаний зі станом здоров»я особи, це виїзд для лікування в лікувально профілактичному закладі - протягом усього часу перебування в ньому.

Відповідно до наданих довідок ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 31.05.2007 р. по 20.07.2007 р. і вже після прийняття судового рішення по справі з 20.07.2012 р. по 25.08.2012 р.

Після проходження лікування в 2007 році заявник не повернувся до спірної квартири, а вивіз з неї свої речі в січні 2008 р., що підтверджується дослідженим в судовому засіданні під час розгляду справи по суті актом від 27.05.2009 р., складеним позивачами спільно з сусідами ( а.с. 9).

Таким чином, в суді встановлено, що заявником не надано суду нових доказів, в заяві відсутні посилання на нові обставини, які б спростовували факти, які викладені судом в заочному рішенні суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відсутність сукупності обставин, передбачених ст. 232 ЦПК України, які надають можливості суду скасувати заочне рішення, у зв»язку з чим заява про перегляд заочного рішення суду підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. ст. 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 грудня 2010 року у справі № 2-3671/2010 рік за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме : квартирою 18 в будинку № 148 по проспекту Леніна в місті Запоріжжі, третя особа : Комунальне підприємство « Виробничо-експлуатаційне житлове об»єднання № 2», залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Згідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення суду без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя : Н.Г.Скользнєва

17.12.2015