Справа № 415/3842/15-ц
Провадження № 2/415/2405/15
14.08.15 року м. Лисичанськ
Лисичанський міський суд Луганської області у складі:
головуючого судді - Калмикової Ю.О.,
при секретарі - Мішиній А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітній дитині без згоди батька та супроводу другого батьків до досягнення дитиною 16 річного віку, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, -
ОСОБА_1 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітній дитині без згоди батька та супроводу другого батьків до досягнення дитиною 16 річного віку, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради.
В обґрунтування якого посилалась на те, що вона з 24 липня 2004 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами був розірваний 28 вересня 2012 року. Після розірвання шлюбу донька залишилася мешкати разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1.
У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 самостійно не надавав ніякої матеріальної допомоги на утримання нашої спільної доньки позич звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів і Сєвєродонецький міський суд виніс рішення від 11 вересня 2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку. У 2012 році ОСОБА_2 нерегулярно та не в повному обсязі сплачував алім енти, а починаючи з березня 2013 року зовсім припинив сплачувати аліменти. У звязку з чим утворилась велика заборгованість по аліментам, яка на 01 березня 2014 року складає 13 285, 80 грн. ОСОБА_4 іншу допомогу відповідач не надає, з донькою не бачиться, її життям не цікавиться зовсім. Відразу після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитися життям доньки, її успіхами, лише десь у жовтні 2012 року відповідач побачився з донькою і все на цьому спілкування закінчилося. Відповідач не поздоровляв доньку ні з якими святами, не дарував їй ніяких подарунків на день народження чи інші свята, позивач зі свого боку спілкування батька з донькою не перешкоджала, відповідач з своєї власної ініціативи усунувся від спілкування та виховання доньки. Матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток лише позивач та допомагає її мати ОСОБА_5. Усі її родичі мешкають у Російській Федерації. Раніше на кожні літні канікули донька часто їздила з позивачем або з її матір'ю до родичів на тривалий відпочинок, з належним доглядом, вихованням, повноцінним харчуванням і оздоровчими процедурами, і саме такий відпочинок позитивно позначався на її здоров'ї, вона менше хворіла, а якщо хворіла, то легше переносила хворобу. Тобто під час шлюбу, сторони разом давали матері позивача дозвіл на вивіз дитини до Російської Федерації так і на її ім'я і тому донька постійно на літні канікули їздила до родичів на відпочинок. У 2013 році позивачу вдалося знайти відповідача та також вдалося вмовити відповідача надати цей дозвіл, але у 2014 році відповідач просто зник і не бажає надати їй цей дозвіл, позивач намагалася вийти на нього через його друзів та знайомих, але він відмовляється. У цьому році навіть влітку позивач не має можливості вивезти доньку на відпочинок та оздоровлення так як у позивача відсутній дозвіл батька дитини на перетинання кордону. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували відмову відповідач не наводить. Вважає, що така позиція її колишнього чоловіка і батька неповнолітньої ОСОБА_3, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному розвитку та повноцінному відпочинку і оздоровленню, тому просила суд надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд з України з метою оздоровлення та відвідування близьких родичів, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або уповноваженою нею особи, до Російської Федерації до 25 серпня 2015 року до 25 листопада 2015 року, до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку, з обовязком поверненням до постійного місця проживання в Україні.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду надала письмову заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради ОСОБА_4, в судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, до суду подала письмову заяву, у якій зазначила, що позов підтримує. Просила справу розглядати без її участі.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Позивач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача. У звязку з наведеним, суд вважає за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього.
Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.
Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення» від 31 березня 1995 року № 231, оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон.
В судовому засіданні було встановлено, що згідно з свідоцтвом про одруження, виданим 24 липня 2004 року Віддлом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції, тулупов ОСОБА_7 та ОСОБА_8 24 липня 2004 року одружились, про що зроблено актовий запис № 314. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1.
Згідно з свідоцтвом про народження серії 1-ЕД № 280183, виданим 08 лютого 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, 01 лютого 2005 року народилась ОСОБА_3, батьком якої записаний ОСОБА_2, а матірю ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 82.
Згідно з рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 28 вересня 2012 року, шлюб зареєстрований Відділом РАЦС Сєвєвродонецького МУЮ Луганської області, актовий запис № 314 від 24.07.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.
Згідно з довідкою № 3193/03-51 від 21.03.2014 року, виданої Відділом державної виконавчої служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, про те, що за ОСОБА_2 існує заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.03.2014 року у сумі 13 285,80 грн.
Таким чином, оскільки у позивачки є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на вільно залишити територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд неповнолітнього тулупової ОСОБА_9 за кордон України буде здійснений в інтересах дитини, буде сприяти її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству.
За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітній дитині без згоди батька та супроводу другого батьків до досягнення дитиною 16 річного віку, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 25, 33, 49 Конституції України, ст. 155 СК України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд з України неповнолітній дитині без згоди батька та супроводу другого батьків до досягнення дитиною 16 річного віку, третя особа Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради, задовольнити.
Надати дозвіл ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на тимчасовий виїзд з України, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, або уповноваженою нею особи, до Російської Федерації з 25 серпня 2015 року до 25 листопада 2015 року, до досягнення ОСОБА_3 шістнадцятирічного віку, з обовязком поверненням до постійного місця проживання в Україні.
Заочне рішення може бути переглянуте Лисичанським міським судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області шляхом подання до Лисичанського міського суду апеляційної скарги у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА