АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Немировської О.В.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України, третя особа - державне підприємство «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Міністерства інфраструктури України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Вимоги обґрунтовував тим, що 18 жовтня 2011 року між ним та відповідачем було укладено контракт, згідно умов якого він був призначений на посаду генерального директора ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» зі строком дії контракту з 28 жовтня 2012 року по 28 жовтня 2015 року.

Зазначив, що з 02 вересня 2014 року по 22 жовтня 2014 року на підприємстві проводився позаплановий аудит відповідності та фінансовий аудит діяльності державного підприємства, на період проведення якого його було відсторонено від виконання службових обов'язків.

Наказом №201-О Міністерства інфраструктури України контракт було розірвано й звільнено його з посади відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, а саме - п.п. 1, 6, 6-1, 7, 8, підпунктами й), л), м) п. 26 контракту та доповідної записки Управління внутрішнього аудиту Мінінфрастуктури від 21.10.2014 року.[1]

Посилаючись на незаконність звільнення, вчиненого у відсутність правових підстав та в період його тимчасової непрацездатності, ОСОБА_2 просив визнати звільнення незаконним, поновити його на посаді, стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу з 22 жовтня 2014 року та моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального й процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представників відповідача та третьої особи, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи і правильно встановлено судом, 18 жовтня 2011 року між ОСОБА_2 та Міністерством інфраструктури України було укладено контракт № 32-III, у відповідності до якого позивача було призначено на посаду генерального директора ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» зі строком дії контракту з 28 жовтня 2012 року по 28 жовтня 2015 року /а.с.6-17 т.1/.

Встановлено, що наказом в.о. міністра інфраструктури України № 201-О від 22 жовтня 2014р. ОСОБА_2 звільнено з посади генерального директора ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України з підстав, передбачених контрактом, а саме - п.п. 1, 6, 6-1, 7, 8, підпунктами й), л), м) п. 26 контракту та доповідної записки Управління внутрішнього аудиту Мінінфрастуктури від 21.10.2014 року /а.с.8 т.1/.

Відмовляючи у задоволенні заявленого ОСОБА_2 позову, районний суд виходив з того, що звільнення позивача з роботи відбулося з дотриманням норм трудового законодавства, у відповідності до умов контракту, без порушення його трудових прав.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними й обґрунтованими. Вони повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні висновків.

Встановлено, що 01 вересня 2014р. міністром Міністерства інфраструктури України було видано наказ № 191-Г «Про проведення позапланового аудиту відповідності та аудиту діяльності ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» та визначено термін його проведення з 14 жовтня 2014р. по 13 жовтня 2014р., й цього ж дня наказом № 165-О на час проведення перевірки ОСОБА_2 відсторонено від посади зі збереженням заробітної плати. /а.с.18,19, 28 т.1/.

В подальшому, наказом № 231-г від 08 жовтня 2014р. термін позапланового аудиту продовжено з 14 жовтня 2014р. по 22 жовтня 2014р. /а.с.24, 25 т.2/.

Відповідно до аудиторського звіту від 20 жовтня 2014р. за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» за період з 01 липня 2013р. по 31 серпня 2014р. комісією Мінінфраструктури зроблено негативний висновок щодо діяльності державного підприємства, виявлено чисельні випадки недотримання вимог законодавства України, недоліки у фінансово-господарській діяльності, невиконання плану чистого прибутку за 2013р., порушення документального оформлення господарських операцій, прийняття неефективних управлінських рішень при формування та вартості послуг, які надавались Регістром, що не сприяло підвищенню ефективності використання державного майна та поліпшенню економічних характеристик підприємства, а всього виявлені порушення викладено у 65 пунктах звіту /а.с. 5-111 т.2/.

Згідно доповідної записки № 14/583-14 від 21 жовтня 2014р. начальника Управління внутрішнього аудиту Лагуткіна К.Ю., адресованої в.о. міністра інфраструктури України та заступнику Міністра та складеної за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності, рекомендовано розглянути питання щодо дострокового розірвання контракту з генеральним директором Регістру судноплавства України ОСОБА_2 у зв'язку з незабезпеченням ним виконання розпоряджень Уповноваженого органу управління та виконання плану чистого прибутку, що призвело до невиконання плану відрахувань до Державного бюджету України; встановлено незадовільний стан виконання Регістром судноплавства України завдань щодо реалізації тарифної політики відповідно до умов економічної діяльності; виявлено чисельні випадки прийняття неефективних управлінських рішень при формуванні та запровадженні вартості послуг, що надавалися Регістром та призвело до неефективного використання державного майна, невиконання антикорупційного законодавства; не створення ОСОБА_2, як генеральним директором підприємства, умов для виконання на належному рівні підрозділом міністерства покладених на нього завдань /а.с.90-102 т.1/.

Згідно пп.4 п.11 контракту Уповноважений орган управління звільняє керівника у разі закінчення терміну дії контракту, достроково за вимогою керівника, а також у випадках порушення законодавства та умов контракту.

У відповідності до п.25 контракту /з урахуванням п.26 контракту/ підставою до дострокового розірвання контракту є порушення позивачем умов контракту.

Положеннями п.8 ст.36 КЗпП України надано право звільнення працівника з ініціативи уповноваженого органу з підстав, передбачених контрактом.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, в тому числі й при наявності виявлених чисельних порушень умов контракту, викладених у доповідній записці, складеній на підставі аудиторського звіту, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про звільнення ОСОБА_2 з посади у відповідності до норм трудового законодавства, без порушень його прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що при проведенні позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» за період з 01.07.2013 р. по 31.08.2014 р. допущено порушення п. 6.12 Порядку організації та проведення внутрішнього аудиту в Мінінфраструктури України, Держспецтрансслужбі, Укрзалізниці, об'єднаннях, підприємствах, установах та організаціях, що належать до сфери управління Мінінфраструктури України, а також приватних акціонерних товариствах, функції з управління корпоративними правами щодо яких здійснює Мінінфраструктури України, затвердженого Наказом № 492 Міністерства інфраструктури України від 17 липня 2013 року /далі - Порядок/ й його може бути звільнено з посади лише за результатами аудиту ефективності - безпідставні.

Ці твердження спростовуються змістом того ж п. 6.12 Порядку /а.с.145-183 т.1/, у відповідності до якого у разі негативного висновку за результатами фінансового аудиту чи аудиту відповідності за рішенням Міністра (керівника Укрзалізниці, Держспецтрансслужби) може бути призначено проведення аудиту ефективності.

Таким чином, згадана норма контракту має диспозитивний, а не імперативний характер, тому не зобов'язує, а допускає призначення такого аудиту.

Підстави до звільнення ОСОБА_2 з роботи зафіксовано в аудиторському звіті за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності очолюваного ним підприємства та доповідній записці /а.с.5-111 т.2, 90-102 т.1/, в яких виявлено чисельні факти порушень позивачем умов укладеного з ним Контракту й надавали право уповноваженому органу на його дострокове розірвання.

Матеріали справи свідчать, що доповідна записка начальника управління внутрішнього аудиту Лагуткіна К.О. про необхідність дострокового розірвання контракту з генеральним директором підприємства видана виключно на підставі аудиторського звіту за результатами позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності підприємства й висновки, викладені в доповідній записці, фактично аналогічні висновкам аудиторського звіту.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що доповідна записка, як окремий документ, незалежно від наявності аудиторського звіту, є належним доказом визначення підстав до звільнення позивача.

Окрім того, зі змісту долученого до справи аудиторського звіту ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» за період з 01.07.2013 р. по 31.08.2014 р. /а.с. 5-111 т.2 /, вбачається достатньо підстав, викладених у 65 пунктах, що свідчать про невиконання ОСОБА_2 умов укладеного з ним контракту.

Посилання апеляційної скарги ОСОБА_2 на необґрунтованість висновків суду про наявність у його діях порушень вимог контракту, оскільки їх зроблено на підставі доповідної записки, складеної за результатами проведення аудиту, а для доведення законності підстав звільнення відповідно п.6.5, 6.6. Порядку має бути надано аудиторський звіт, - не заслуговують на увагу, оскільки суперечать долученим до матеріалів справи доказам.

У матеріалах справи міститься копія повного тексту аудиторського звіту за результатами проведеного позапланового аудиту відповідності та фінансового аудиту діяльності ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України» за період з 01.07.2013 р. по 31.08.2014 р., засвідчена підписом начальника управління внутрішнього аудиту та скріплена печаткою Міністерства інфраструктури України /а.с. 5-112 т. 2/.

Твердження апеляційної скарги про неврахування судом вимог п.6.19 Порядку, відповідно до якого за результатами аудиторського звіту та рекомендацій Міністром приймається рішення про проведення додаткового внутрішнього аудиту або прийняття аудиторських рекомендацій відповідальними за діяльність, проте таких заходів вжито не було - безпідставні, оскільки зі змісту згаданого пункту Порядку вбачається альтернатива у виборі: або приймається рішення про проведення додаткового внутрішнього аудиту; або відповідальний приймає аудиторські рекомендації /а.с.170 т.1/.

Окрім цього, колегія суддів враховує й наявні у справі докази про прийняття аудиторських рекомендацій відповідальним за діяльність підприємства на період проведення аудиту з 02 вересня 2014р., виконуючим обов'язки генерального директора підприємства - ОСОБА_6

Доводи позивача про те, що аудиторські рекомендації не містили пропозицій щодо його звільнення - безпідставні, оскільки наявність або відсутність такої пропозиції не впливає на трудові відносини відповідача із працівником державного підприємства та не може вважатись самостійною та достатньою правовою підставою для звільнення.

Відповідно до диспозиції п.8 ст.36 КЗпП України та з урахуванням керівних роз'яснень, які містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», з відповідними змінами та до поповненнями, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Згідно з контрактом, укладеним між ОСОБА_2 та відповідачем, підставами звільнення керівника з посади та розірвання контракту з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади /п. 26 контракту/, до закінчення терміну його дії є :

- пункт й) - у разі неефективного використання та збереження державного майна;

- пункт л) - у разі невиконання Керівником затвердженого фінансового плану;

- пункт м) - у разі невиконання Керівником показників неефективності використання державного майна і прибутку, показників майнового стану підприємства та показників преміювання.

Відповідно до матеріалів справи листом від 22 жовтня 2014р. за № 001-2217 голова Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації В.Кличко погодив звільнення ОСОБА_2 з посади генерального директора ДП «Класифікаційне товариство Регістр судноплавства України /а.с.104 т.1/.

За таких обставин, колегія суддів визнає безпідставними твердження апеляційної скарги ОСОБА_2 про можливість його звільнення лише у разі одночасного ним порушення законодавства та умов контракту.

Укладений з ОСОБА_2 контракт містить спеціальні норми, якими чітко визначено підстави, за яких керівник може бути звільнений з посади, контракт розірвано з ініціативи Уповноваженого органу управління, у тому числі за пропозицією місцевого органу державної виконавчої влади, до закінчення терміну його дії.

Твердженням апеляційної скарги про звільнення ОСОБА_2 з роботи в період його непрацездатності ретельно перевірялися судом першої інстанції, вони отримали належну оцінку у рішенні й обґрунтовано визнані безпідставними.

Дострокове розірвання контракту з керівником державного підприємства в період його тимчасової непрацездатності нормами трудового законодавства не заборонено.

Районний суд з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Викладені у рішенні суду першої інстанції висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Правові підстави до скасування ухваленого по справі рішення відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 758/13233/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6054/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Шаховніна М.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.