АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження
Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.,

- КрижанівськоїГ.В.,

за участю секретаря - Троц В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося в суд із позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним.

30 квітня 2015 року позивач в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подав уточнену позовну заяву, в якій зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» СлавкінуМарину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 по 19.03.2016 включно.

15 березня 2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Електротех» укладено Договір про погашення боргу, за яким борг у сумі 65 675 251 грн 90 коп., що виник на підставі Кредитного договору №89 від 09 серпня 2007 року, вважається погашеним за рахунок передавання боржником майнових прав на квартири, що розташовані на об'єкті, що будується за адресою: АДРЕСА_1.

15 березня 2011 року вищезазначеними сторонами підписується акт приймання-передачі майнових прав на квартири, за яким позивачу передаються майнові права на квартиру із будівельним номером 1507 загальною площею 114,7 кв.м.

03 вересня 2013 року підписується акт приймання-передачі квартир, за яким, загальна ціна квартири АДРЕСА_1 загальною-фактичною площею 116,8 кв.м. визначається у розмірі 3 277 312, 72 грн.

10 вересня 2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений Бочкарьовою А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №3278.

Відповідно до п. 3.1. Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1 926 265 грн.

За Договором вартість квартири занижена, банк поніс прямі збитки.

Окрім того, пунктом 3.2. Договору передбачено, що розрахунок за придбання квартири за цим Договором проводиться покупцем у безготівковій формі, в сумі, зазначеній в п. 3.1. Договору, на рахунок продавця номер 361048002, відкритий у ПАТ «ВіЕйБі Банк», шляхом надання покупцем до банку платіжного доручення на перерахування коштів з поточного рахунку покупця, відкритого в ПАТ «ВіЕйБі Банк», грошових коштів в сумі заборгованості за цим Договором на протязі шести банківських днів з моменту підписання та нотаріального посвідчення цього Договору.

10 вересня 2014 року між сторонами було підписано Акт приймання-передачі до Договору, відповідно до п. 3 якого підписанням цього Акта приймання-передачі сторони підтверджують, що ними здійснено остаточний розрахунок за Договором.

Проте, станом на дату підписання Акта приймання-передачі до Договору остаточний розрахунок між сторонами не відбувся.

Оплата за квартиру здійснювалася в безготівковій формі за рахунок коштів, розміщених не на поточному рахунку покупця (відповідача), як передбачено в Договорі, а за рахунок коштів, розміщених на вкладних (депозитних) рахунках інших клієнтів ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 12.09.2014 року, що підтверджується виписками про рух коштів по рахунках.

Відповідно до пп. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Враховуючи, що правочин здійснено за суттєво заниженою ціною та порушено порядок проведення розрахунку (п. 3.2. Договору) є підстави вважати даний правочин нікчемним.

З урахуванням наведеного, просив суд визнати Договір купівлі-продажу квартири, укладений 10 вересня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2, посвідчений БочкарьовоюА.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований у реєстрі за №3278, нікчемним; визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 за Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу квартири нікчемним.

Не погоджуючись з рішенням, ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки положеннями ч. 2 ст. 38 цього Закону законодавець визначив, що підстави нікчемності правочинів (в тому числі договорів), визначених у ч. 3 ст. 38 цього Закону, застосовуються до правочинів (в тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

Вказує, що судом першої інстанції також неправильно застосовано положення ст. 203 ЦК України.

Посилається, що оскільки для застосування положень п. 3 ч.3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» необхідним є визначення звичайної ціни відчуженого майна, позивачем неодноразово заявлялися клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи, однак судом було відмовлено в їх задоволенні у зв'язку з недоцільністю.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості з огляду на таке.

Судом встановлено, що 15.03.2011 року між TOB «Електротех» та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір про погашення боргу, за умовами якого товариство передало банку в рахунок погашення боргу належні йому на підставі договору підряду №с16/02 від 16 лютого 2005 року з TOB «Столична будівельно-інвестиційна компанія» майнові права на квартири в офісно-жиитловому комплексі з влаштуванням підземного паркінгу за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 6-7).

03.09.2013 року ТОВ «Електротех» та ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підписали Акт приймання-передачі квартир на виконання Договору про погашення боргу від 15.03.2011 року, згідно якого позивач прийняв квартири, що розташовані у будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 10).

10.09.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 укладено Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрованим в реєстрі за №3278 (а.с. 12-14).

На виконання даного Договору 10.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено Акт приймання-передачі (а.с. 15).

Згідно п. 3.1 Договору продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1926265 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосовано ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки положеннями ч. 2 ст. 38 цього Закону законодавець визначив, що підстави нікчемності правочинів (в тому числі договорів), визначених у ч. 3 ст. 38 цього Закону, застосовуються до правочинів (в тому числі договорів) вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

Так, відповідно до положень частин 1 ,5 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Фонд здійснює регулювання діяльності банків шляхом: 1) прийняття в межах своїх повноважень нормативно-правових актів, обов'язкових до виконання банками; 2)здійснення контролю за виконанням зобов'язань банків у зв'язку з їх участю в системі гарантування вкладів фізичних осіб; 3) виведення неплатоспроможних банків з ринку; 4) в інших формах, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 30 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Частинами 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд зобов'язаний забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2)банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Порядок виявлення нікчемних договорів, а також дій Фонду у разі їх виявлення визначаються нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 4 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

З аналізу вказаних норм можна дійти висновку, що правом вимоги про встановлення нікчемності правочинів з передбачених ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав та застосування наслідків нікчемності правочинів, витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами, відшкодування збитків, спричинених їх укладенням має саме Фонд гарантування вкладів фізичних осіб або Уповноважена особа Фонду, як самостійний суб'єкт правовідносин в межах здійснення регулятивної функції, а не банк, який знаходиться на стадії тимчасової адміністрації або ліквідації.

Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем в даній справі визначено саме ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Крім того, заявляючи вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» не довело наявності підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири від 10 вересня 2014 року нікчемним, передбачених п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 вересня 2014 року продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 1926265 грн 60 коп. (п. 3.1 Договору) (а.с.12).

Оціночна вартість квартири згідно Звіту про незалежну оцінку майна, виконаного Товариством з обмеженою відповідальністю «Актив Експерт» (сертифікат №14334/13 від 13.02.2013 р.) на 05 вересня 2014 року становить 1973643 грн (п. 3.5 Договору).

Заявляючи вимоги про визнання правочину нікчемним, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на спростування попереднього Звіту про оцінку квартири на час укладення договору купівлі-продажу.

Представник позивача посилався лише на те, що необхідно провести оцінку квартири іншим суб'єктом оціночної діяльності, запропонованим позивачем.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання про призначення повторної оцінки квартири, оскільки позивач не зазначив будь-яких порушень при проведенні попередньої оцінки, які б ставили під сумнів висновок про оцінку квартири на підставі якого укладеного договір купівлі-квартири.

Апеляційна скарга не містить клопотання про призначення такої експертизи апеляційним судом.

Окрім того, судом першої інстанції досліджено висновок експерта за результатами проведення оціночно-будівельного дослідження №9137/15-43/9385ч9397/15-43 від 03.06.2015 року, проведеного за заявою ОСОБА_2 від 25.05.2015 року, згідно якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 саном на 10.09.2014 року становила 2228427 грн (а.с. 96-108).

Апеляційна скарга також не містить посилань на спростування цих висновків.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на невиконання ОСОБА_2 розрахунку за договором купівлі-продажу, оскільки вказані обставини не можуть бути підставою для визнання договору нікчемним з підстав, заявлених позивачем.

Отже, доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді