Справа № 439/192/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року м. Броди

Бродівський районий суд Львівської області у складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

при секретарі Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на лікування, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася в суд з даним позовом до відповідача, в якому просить стягувати в її користь щомісячно аліменти в розмірі ? усіх видів заробітку (пенсії) на її лікування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 серпня 1971 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. 16 липня 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Протягом всього подружнього життя відповідач зловживав спиртними напоями, веде розгульний спосіб життя, наносив їй побої, ображав її непристойними словами, не поважав, нічого не допомагав, жив для свого задоволення. За час перебування в шлюбі вона набула ряд хвороб, оскільки перебувала в стресовому стані, змушена була терпіти побої та знущання. Під час перебування в шлюбі стала інвалідом другої групи, змушена постійно лікуватися, приймати багато медикаментів, перебуває на диспансерному обліку в Підкамінській міській поліклініці. Відповідач коштів на лікування не надає, однак може надавати допомогу, так як їздить на заробітки. Їй не вистачає мінімальної пенсії на лікування, оскільки потрібно багато коштів, а відповідач нічим не допомагає і своє здоров'я вона втратила, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, тому змушена звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним у позовній заяві та зазначила, що вона зверталася щодо неправомірної поведінки відповідача, однак потім прощала і жодних рішень за її заявами не приймалося. Вважає, що у зв'язку з його протиправною поведінкою вона стала інвалідом, втратила здоров'я, тому відповідач повинен оплачувати її лікування. Троє дітей, які народилися в шлюбі в даний час повнолітні, однак вони не мають змоги надавати їй допомогу і такої вона від дітей не хоче. Вважає, що лише відповідач повинен допомоги їй матеріально, бо він має кошти на спиртне, тому може давати кошти їй на ліки. Просить позов задовольнити повністю.

Відповідач та його представник позов не визнали, просять відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач пояснив, що він на заробітки у своїх 68 років не їздить, оскільки не має на це здоров'я. Останній раз їздив в м.Київ на роботу два роки тому, коли найменша дочка закінчувала навчання і потрібно було гроші на навчання, крім цього з нього стягували аліменти на час навчання в розмірі 521 грн., що становило половину його пенсії. В даний час він отримує лише пенсію у розмірі 1042 грн. Також хворіє, змушений затрачати кошти на ліки та на житло, так як позивачка його вигнала і він змушений проживати в сестри і нести додаткові витрати за користування житлом. За час спільного проживання з позивачкою надавав допомогу, утримував сім'ю, від шлюбу в них народилася троє дітей, які є повнолітніми, і можуть на його думку допомогти своїй матері. Вказав, що не має жодної змоги проводити оплату лікування позивачки по - життєво через незадовільний матеріальний стан та стан здоров'я.

Суд заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини по справі приходить до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області від 16 липня 2013 року був розірваний (а.с.16).

Сторони в даний час проживають окремо. Позивач в АДРЕСА_1 (а.с.2 зворот,6), а відповідач в АДРЕСА_2 (а.с.41 зворот).

Як позивач так і відповідач являються особами похилого віку та отримують пенсії у зв'язку із досягненням пенсійного віку (а.с.4,52).

З медичних документів представлених суду видно, що позивач постійно хворіє, перебуває на диспансерному обліку з приводу захворювань у Підкамінській міській поліклініці та неодноразово протягом 2014-2015 р. перебувала на стаціонарному лікуванні, витрачала кошти на придбання ліків (а.с.7-9,11-15,44-48,55). Крім цього являється інвалідом ІІ групи загального захворювання, яка призначена у 2002 році (а.с.10).

Із висновку медичного обстеження від 17.03.2015 р. вбачається, що ОСОБА_2 має хвороби серця та йому призначено лікування (а.с.56).

Відповідач перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України Бродівського району і одержує пенсію за віком, розмір якої становить 1042.42 грн. (а.с.57).

Відповідно до ст. 76 ч.2 СК України після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу, або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріального допомоги і якщо її колишній чоловік,може надати матеріальну допомогу.

Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_2 так само як і позивачка ОСОБА_1, являється особою похилого віку, перебуває на пенсійному забезпеченні, отримує невелику пенсію, розмір якої є меншим ніж розмір пенсії позивачки (а.с.51), хворіє, інших доходів крім пенсії у нього немає, а тому суд вважає, що у відповідача немає змоги надавати матеріальну допомогу своїй колишній дружині.

Крім цього в судовому засіданні позивачка дала пояснення про те, що відповідач постійно знущався над нею, наносив їй побої, тощо, і така поведінка відповідача погано вплинула на стан її здоров'я. Однак такі твердження вона не підтвердила жодним доказом щодо протиправної поведінки відповідача, а саме: притягнення його до відповідальності, тощо.

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не доведено факту протиправних дій відповідача під час шлюбу стосовно неї, які призвели до призначення їй інвалідності чи погіршення здоров'я. А тому судом не встановлено причинно-наслідкового зв'язку дій чи бездіяльності відповідача стосовно погіршення здоров'я позивача.

Оцінюючи зібрані та досліджені докази суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст.75,76 СК України, керуючись ст.ст. 10,11, 88,209,212,214-215,218, ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на лікування відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Бунда