Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/1661/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Куценко М.О.
Провадження № 22-ц/778/1224/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

при секретарі: Мельнику З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до державного нотаріусу Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк Вікторії Андріївни про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до державного нотаріусу Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. про оскарження відмови у вчиненні нотаріальної дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 05.05.1994 року на підставі розпорядження (наказу) Запорізької ДРЕС від 05.05.1994 року № НОМЕР_1 ОСОБА_5 та її чоловікові - ОСОБА_6 - було видано Свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло - квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, на праві спільної сумісної власності.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5.

Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_5 17.12.2012 року та посвідченого приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Сірою І.Є., спадкоємцями померлої є: вона та ОСОБА_8 в рівних частках.

Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, вона є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_5.

У лютому 2014 року вона звернулась до державного нотаріуса Енергодарської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. із заявою про прийняття спадщини, але у червні 2014 отримала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.06.2014 року, якою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Підставою відмови зазначено невідповідність поданих для вчинення нотаріальної дії документів вимогам законодавства, а саме: відсутність реєстрації Свідоцтва про право власності на житло від 05.05.1994 року, виданого Запорізькою ДРЕС ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в Комунальному підприємстві "Енергодарське бюро технічної інвентаризації".

Посилаючись на те, що законодавство України, діюче на момент видачі даного свідоцтва, не передбачало обов'язкової реєстрації права власності на нерухоме майно, а також зазначаючи, що право власності на квартиру було зареєстровано співвласниками в Бюро технічної інвентаризації приватного підприємства "АЛЕКС", яке на той час здійснювало реєстрацію права власності в м. Енергодарі, вважала відмову нотаріуса у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом незаконною.

Остаточно просила: визнати відмову державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка розташована на адресою: АДРЕСА_1, після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, незаконною; скасувати постанову державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. від 14.06.2014 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної квартири; зобов'язати державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка розташована на адресою: АДРЕСА_1, після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК Українипередбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення та відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із безпідставності та недоведеності позовних вимог, оскільки нотаріус, відмовляючи у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, діяв у межах наданих йому повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства.

Проте з такими висновками суду повністю погодитись не можна, оскільки ці висновки суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Статтею 50 Закону України "Про нотаріат"передбачено можливість оскарження в судовому порядку нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта.

За положеннями ст. 49 Закону України "Про нотаріат"- нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у статті 47 цього Закону, або містять відомості, передбачені частиною третьою статті 47 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.47 Закону України "Про нотаріат"- для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем.

Судом встановлено та не оспорено сторонами, що в лютому 2014 року позивач звернулась до державного нотаріусу Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк Вікторії Андріївни з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6-8).

Квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, спадкодавець ОСОБА_5 разом з чоловіком - ОСОБА_6 отримала у приватну власність на підставі розпорядження Запорізької ДРЕС №631 від 05 травня 1994 року (про приватизацію державного житлового фонду), що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 05 травня 1994 року (а.с.9).

Постановою державного нотаріусу Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк В.А. від 14 червня 2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, з підстав невідповідності документів вимогам законодавства - положенням ст.182 ЦК України щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, про що відповідним органом бюро технічної інвентаризації не надано витягу з реєстру прав власності (а.с. 5).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України(далі - ЦК України), правовідносини, що виникли між сторонами до набрання чинності ЦК України, до 1 січня 2004 року, регулюються нормами ЦК УРСР(в редакції від 18 липня 1963 року).

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

За положеннями частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як: Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 року №56 (зі змінами та доповненнями внесеними наказом від 05.08.1994 року №72); Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56 (далі - Інструкція); Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5і зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами) (далі Тимчасове положення).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК Українита Законом України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Аналогічна позиція викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування".

За змістом п.26 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 року №56, на підставі оформленого розпорядження орган приватизації готує паспорт на квартиру, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстровій книзі.

Відповідно до п.28 цього Положення відомості про реєстрацію права власності на житло, копії свідоцтв про право власності на житло та паспорт на квартиру передається до бюро технічної інвентаризації органом приватизації.

Зміни та доповнення до пункту 28 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 15.09.1992 року №56 щодо обов'язку реєстрації свідоцтв про право власності на квартиру (будинок) в органах технічної інвентаризації внесено наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.08.1994 року №72.

Крім того, як вбачається зі змісту свідоцтва про право власності на житло №631 від 05 травня 1994 року, виданого на квартиру АДРЕСА_1, право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано 31 серпня 1994 року Енергодарським бюро технічної інвентаризації приватного підприємства "Алекс" в реєстровій книзі за №7-7, про що на зворотній сторінці свідоцтва проставлений реєстраційний напис (а.с9).

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що свідоцтво про право власності на житло №631, видане ОСОБА_5 та ОСОБА_6 05.05.1994 року, відповідає вимогам законодавства, що діяло на час його видачі, та є належним підтвердженням права власності спадкодавця на нерухоме майно, знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.

З врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання правомірним дій нотаріуса щодо відмови у видачі позивачу свідоцтва на частку квартири, скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону. Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Оскільки зі змісту позовної заяви не вбачається наявності спору між спадкоємцями щодо спадкового майна - квартири (відповідні вимоги по справі не заявлено), а визначення часток у спадковому майні відноситься виключно до повноважень нотаріуса, вимоги позивача щодо зобов'язання нотаріуса видати свідоцтво про спадщину за заповітом саме на 1/2 частку квартири є передчасними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати відмову державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк Вікторії Андріївни у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири, яка розташована на адресою: АДРЕСА_1, після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, незаконною.

Скасувати постанову державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк Вікторії Андріївни від 14.06.2014 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вказаної квартири.

Зобов'язати державного нотаріуса Енергодарської міської державної нотаріальної контори Жебелюк Вікторію Андріївну видати ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: