Справа № 742/1117/14 Провадження № 22-ц/795/682/2015 Головуючий у I інстанції: Рябота В. І.
Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

06 травня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Вінгаль В.М., Мамонової О.Є.,

при секретарі - Шкарупі Ю.В.,

за участю: представника позивача Черниш І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" на ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційне підприємство „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" до Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційне підприємство „Прилуки-Агропереробка", ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Ухвалою судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „ВКП „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову - задоволено.

Накладено заборону продажу позивачем - Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України предмету іпотеки (нежитлової будівлі - будівлі холодильника з компресором, зазначена за планом земельної ділянки під літерою А-1, №17, загальною площею 8880,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ПрАТ „Прилуцький м'ясокомбінат") будь-якій особі на підставі іпотечного договору в порядку позасудового врегулювання.

Накладено заборону набуття позивачем - Публічним акціонерним товариством Державний ощадний банк України права власності на предмет іпотеки (нежитлової будівлі - будівлі холодильника з компресором, зазначена за планом земельної ділянки під літерою А-1, №17, загальною площею 8880,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ПрАТ „Прилуцький м'ясокомбінат") на підставі іпотечного договору в порядку позасудового врегулювання.

Не погодившись з зазначеною ухвалою ПАТ „Державний ощадний банк України" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суддя суду першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для справи, та неправильно застосував норми процесуального права, що призвело до постановлення необґрунтованої та незаконної ухвали. Зокрема, апелянт вказує, що обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" вказувало на те, що воно звернулося до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з заявою про розстрочку виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.07.2014 року і що до моменту розгляду вищевказаної заяви та ухвалення рішення суду, позивач ПАТ „Державний ощадний банк України" може застосувати право задоволення вимог іпотекодержателя в порядку і від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки, що унеможливить в подальшому виконання такого рішення, яке може бути ухвалене на користь відповідача. Однак, ПАТ „Державний ощадний банк України" зазначає, що із заяви ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову залишається не зрозумілим який саме позов ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" просив забезпечити та яке саме рішення буде утруднено виконувати.

Апелянт стверджує, що дії відповідача направлені на ухилення від виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.07.2014 року щодо стягнення заборгованості за кредитним договором з ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" та ОСОБА_2, а місцевий суд задовольняючи заяву про забезпечення позову сприяє уникненню відповідальності відповідачів по виконанню вищевказаного рішення суду, що набрало законної сили.

Крім того, ПАТ „Державний ощадний банк України" зазначає в апеляційній скарзі, що ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" не належить до кола осіб, які мають право звертатися з заявою про забезпечення позову в розумінні ст. 151 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову, суддя суду першої інстанції мотивував ухвалу тим, що позивач до ухвалення рішення може застосувати право задоволення вимог іпотекодержателя в порядку і від свого імені здійснити продаж предмету іпотеки, а так як основним видом діяльності ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" є виробництво м'ясних продуктів, тому будівля холодильника з компресором для господарської діяльності позивача є необхідною складовою виробничого процесу і продаж предмету іпотеки до моменту ухвалення рішення суду унеможливить в подальшому виконання такого рішення.

Однак, апеляційний суд вважає такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам процесуального закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 липня 2014 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 29 вересня 2014 року, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю „ВКП „Прилуки-Агропереробка" та ОСОБА_2, в солідарному порядку, на користь Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" 1 985 379 грн. 30 коп. суми заборгованості за договором кредитної лінії № 2 від 7 грудня 2010 року, з яких заборгованість по тілу кредиту в сумі 1 885 000 грн. та пеня в сумі 100 379 грн. 30 коп.

За вказаним рішенням видано стягувачу виконавчі листи, які знаходяться на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції за ВП № 46625831 та ВП № 46628356.

24 лютого 2015 року ТОВ «ВКП «Прилуки-Агропереробка» звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило накласти заборону продажу та заборону набуття права власності ПАТ„Державний ощадний банк України" на предмет іпотеки (нежитлової будівлі - будівлі холодильника з компресором), посилаючись на те, що ними подана заява про розстрочку виконання рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18 липня 2014 року, а строк для добровільної сплати боргу закінчується 27 лютого 2015 року, тобто дії державного виконавця (звернення стягнення на майно) унеможливлять в подальшому виконання рішення суду.

Згідно з роз'ясненнями, що надані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

В пункті 4 вказаної Постанови зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Статтею 152 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, при цьому перелік видів забезпечення не є вичерпним, однак згідно роз'яснень викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

На підставі вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про обґрунтованість заяви ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову не відповідає обставинам справи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що рішення Прилуцького міськрайонного суду від 18 липня 2014 року набрало законної сили 29 вересня 2014 року. Таким чином, твердження апелянта про те, що ухвала суду перешкоджає виконанню судового рішення та порушує інтереси стягувача у виконавчому провадженні підтверджується матеріалами справи.

Крім того, зупинення продажу арештованого майна, відповідно до вимог п. 5 ч.1 ст. 152 ЦПК України, передбачено у разі, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими в зв'язку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а в задоволенні заяви ТОВ „ВКП „Прилуки-Агропереробка" належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" задовольнити.

Ухвалу судді Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 лютого 2015 року скасувати.

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Виробничо-комерційне підприємство „Прилуки-Агропереробка" про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:Судді: