У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Собіна І.М., Боймиструк С.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

за участі: представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду від 21 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Управління Держземагенства в Рівненському районі, Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції про захист права землекористувача шляхом визнання недійсними свідоцтв про право власності і скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Рівненського районного суду від 21 липня 2015 року позов задоволено повністю:

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, державний реєстратор Репетуха Олександра Миколаївна, індексний номер 16035530, прийняте 25 вересня 2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку в с. Карпилівка Рівненського району площею 0, 2723 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (із відкриттям розділу) Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, державний реєстратор Репетуха Олександра Миколаївна, індексний номер 16033504, прийняте 25 вересня 2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку в с. Карпилівка Рівненського району площею 0, 0743 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, державний реєстратор Репетуха Олександра Миколаївна, індексний номер 16036961, прийняте 25 вересня 2014 року про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на земельну ділянку в с. Карпилівка Рівненського району площею 0, 2355 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4.

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27257202, на земельну ділянку площею 0, 2723 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: с. Карпилівка Рівненського району, видане 25.09.2014 року Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_1

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27253409, на земельну ділянку площею 0, 0743 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: с. Карпилівка Рівненського району, видане 25.09.2014 року Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_1

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, індексний номер 27259895, на земельну ділянку площею 0, 2355 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_4, що знаходиться за адресою: с. Карпилівка Рівненського району, видане 25.09.2014 року Реєстраційною службою Рівненського районного управління юстиції на ім'я ОСОБА_1

Судом вирішено питання про судові витрати.

У поданій на рішення суду апеляційній скарзі відповідач покликається на порушення норм матеріального та процесуального права.

На її обґрунтування зазначалося про неврахування тих обставин, що на момент звернення позивача до суду її суб'єктивні земельні права порушені не були, а тому судовому захисту не підлягали. Нею не надано будь-яких доказів про порушення її права землекористування, а тому вважає, що спір є публічно-правовим і повинен вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

Як вимагається нормами Земельного кодексу України та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", позивач не зверталася до органів Держземагенства в Рівненському районі, Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції для проведення державної реєстрації її майна як землекористувача і не отримувала жодної відмови у здійсненні такої реєстрації.

Не погоджувався із доводами позивача про те, що внаслідок скасування 25 березня 2015 року Житомирським апеляційним адміністративним судом рішення Городоцької сільської ради від 28.10.2011 року №230, яким передано у приватну власність відповідача земельну ділянку площею 0, 59 га. Залишено без уваги той факт, що на час скасування зазначеного рішення органу місцевого самоврядування вже було проведено державну реєстрацію за ним права власності на земельну ділянку.

Вважає безпідставним посилання ОСОБА_2 на існування рішення виконавчого комітету Рівненської районної ради від 13 січня 1987 року, яким їй виділено земельну ділянку.

Оскільки пунктом 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" від 16.09.2008 року №509-VІ передбачено 2-річний термін для реалізації прийнятих, але не виконаних рішень відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки, тому своє земельне право позивач фактично втратила 16 вересня 2010 року.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник позивача у поданих запереченнях на апеляційну скаргу, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції правильно виходив з доведеності і обґрунтованості позову, оскільки ОСОБА_2 набула право на спірну земельну ділянку на законній основі, а рішення органу місцевого самоврядування як підставу для передачі земельних ділянок відповідачу визнано протиправним і скасовано рішенням суду, що набрало законної сили, тому порушені суб'єктивні права позивача на землю захищено, в зв'язку з чим скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень органу реєстраційної служби і визнано недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до особового рахунку НОМЕР_5 земельно-кадастрової книги Городоцької сільської ради за ОСОБА_2 обліковується земельна ділянка площею 0, 15 га. Рішенням виконавчого комітету Ровенської районної ради від 13.01.1987 року №5 позивачу дозволено будівництво індивідуального житлового будинку в с. Карпилівка Рівненського району.

За умовами Плану забудови земельної ділянки ОСОБА_2 у с. Карпилівка Рівненського району відповідно до рішення виконавчого комітету Ровенської районної ради №5 від 13.01.1987 року, погодженого архітектором району, межа земельної ділянки позивача праворуч проходить з присадибною ділянкою ОСОБА_4, а ліворуч - із заїздом до яру.

Рішенням виконавчого комітету Городоцької сільської ради №62 від 25.03.2013 року новозабудові ОСОБА_2 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.

22 квітня 2013 року на вказаний об'єкт будівництва виготовлено Технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1, яким підтверджено факт розміщення на ділянці фундаменту.

Рішенням Городоцької сільської ради №230 від 28 жовтня 2011 року ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0, 59 га.

Як убачається з технічної документації, виготовленої на підставі зазначеного рішення органу місцевого самоврядування, має місце формування трьох земельних ділянок з кадастровим номером НОМЕР_2 площею 0, 2723 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером НОМЕР_3 площею 0, 0743 га з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства та з кадастровим номером НОМЕР_4 площею 0, 2355 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка).

На ці земельні ділянки ОСОБА_1 видано Свідоцтва про право власності від 25 вересня 2014 року, індексний номер 27257202, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_2, індексний номер 27253409, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_3, індексний номер 27259895, на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_4.

Зміст інформаційної довідки №39714927 від 25.06.2015 року вказує, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_2, на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер 27257202, зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 16035530 від 25.09.2014 року.

Відповідно до інформаційної довідки №39714857 від 25.06.2015 року земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3, на підставі Свідоцтва про право власності, серія та номер 27253409, зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 16033504 від 25.09.2014 року.

З інформаційної довідки №39714613 від 25.06.2015 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_4, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 27259895, зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 16036961 від 25.09.2014 року.

Рішенням Рівненського районного суду від 14 травня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання такою, що втратила право користування земельною ділянкою, визнання права власності на земельну ділянку позивачу відмовлено у задоволенні вимог. Рішення набрало законної сили.

Цим рішенням встановлено ті обставини, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем земельних ділянок в порядку спадкування, йому не належить право ініціювання позбавлення відповідача права користування земельною ділянкою. Стверджено про користування відповідачем земельною ділянкою, в т.ч. на ній здійснено будівельні роботи.

Постановою Рівненського районного суду від 19 листопада 2014 року визнано протиправним і скасовано рішення Городоцької сільської ради №230 від 28.10.2011 року в частині передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0, 59 га. Цією постановою встановлено порушення під час прийняття оспорюваного рішення органом місцевого самоврядування, зокрема порушено порядок надання земельної ділянки, оскільки ділянку передано без виготовлення проекту землеустрою (ч.ч. 7, 8 ст. 118 ЗК України); земельну ділянку надано відповідачу без попереднього вилучення (ст. 116 ЗК України); не погоджено межі земельної ділянки (ч. 2 ст. 198, ч. 6 ст. 118 ЗК України); надання земельної ділянки ОСОБА_1 не відповідає генеральному плану забудови села (ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2015 року зазначену постанову залишено без змін.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 квітня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у задоволенні позову до Управління Держземагенства у Рівненському районі, третя особа: ОСОБА_1; про визнання протиправною і скасування державної реєстрації земельних ділянок за ОСОБА_1 Підставою для відмови у позові було те, що державна реєстрація земельних ділянок проведена правомірно, а позивачем неправильно обрано спосіб захисту права і рішення Рівненського районного суду від 19 листопада 2014 року може бути тільки підставою для оспорювання права власності відповідача на ці земельні ділянки, яке підтверджене відповідними свідоцтвами.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 2 червня 2015 року зазначену постанову Рівненського окружного адміністративного суду залишено без змін.

З огляду на існування судових рішень, що набрали законної сили, суд першої інстанції вірно зазначив, що встановлені цими рішеннями обставини є відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України преюдиційними і не підлягають доказуванню при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Управління Держземагенства в Рівненському районі, Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції про захист права землекористувача шляхом визнання недійсними свідоцтв про право власності і скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки.

За таких обставин зроблено правильний висновок про факт порушення особистих прав ОСОБА_2 на земельну ділянку. Оскільки рішення Городоцької сільської ради №230 від 28 жовтня 2011 року, яким ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0, 59 га, визнано протиправним і скасовано, тому необхідно скасувати і рішення про державну реєстрацію прав на земельні ділянки та видані на їх підставі свідоцтва.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених процесуальним законом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як правильно встановлено районним судом, належних і допустимих доказів правомірності набуття ОСОБА_1 права власності на земельні ділянки з інших підстав, що не пов'язані з існуванням рішення Городоцької сільської ради №230 від 28 жовтня 2011 року, відповідачем надано не було, а судом їх не було здобуто.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням і охороною земель" від 19 червня 2003 року №963-ІУ самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, що свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду), або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Оскільки рішення органу місцевого самоврядування про надання 13 січня 1987 року позивачу спірної ділянки є чинним і ніким не оспорювалося, тому вони створюють відповідні цивільні права та обов'язки як для ОСОБА_2, так і для ОСОБА_1

Обставин, які виключали б законність права користування землею у позивача, у судовому засіданні не встановлено.

Крім того, вірними є і посилання суду на правову позицію, висловлену Верховним Судом України за результатами розгляду 30 травня 2012 року справи №6-31цс12, що відповідно до ч. 1 ст. 360 (7) ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Зокрема зазначено, що документом, який посвідчує право на земельну ділянку, може бути в т.ч. і запис у земельно-кадастрових документах.

Стаття 16 ЦК України визначає право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, а також встановлює належні способи їх захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав слід розуміти закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Згідно зі ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Це право посвідчене відповідним свідоцтвом і є похідним від відповідного рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки.

Повно і правильно з'ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин підлягають застосуванню норми матеріального справи, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги, скасувавши рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції щодо трьох спірних земельних ділянок і визнавши недійсними свідоцтва про право власності на нерухоме майно - три спірні земельні ділянки.

Доводи апеляційної скарги про відсутність факту порушення права позивача на землю не заслуговують на увагу.

Так, згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки земельне право ОСОБА_2 є порушеним відповідачем через незаконну реєстрацію на спірну земельну ділянку своїх прав і одержання в зв'язку з цим відповідного свідоцтва про право власності, тому позов є обґрунтованим і підлягав до задоволення.

Не можна погодитися і з посиланнями відповідача про підвідомчість справи адміністративному судочинству, адже спір виник з приводу приватно-правових відносин і не пов'язаний зі здійсненням органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування своїх владних функцій.

Необґрунтованими є і доводи ОСОБА_1 про те, що рішенням виконавчого комітету Рівненської районної ради від 13 січня 1987 року, яким позивачу виділено земельну ділянку, не утворюється жодних прав і обов'язків для сторін.

Щодо доводів апеляційної скарги про застосування вимог пункту 3 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" від 16.09.2008 року №509-VІ, то з ними також не можна погодитися, оскільки наведеними нормами закону спірні правовідносини не регулюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Рівненського районного суду від 21 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: