Справа № 175/2015/15-ц
Провадження № 2/175/802/15
Справа № 175/2015/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

21 серпня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Реброва С.О.

при секретарі Пренко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Ювілейне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, зазначивши, що між ним та ОСОБА_2 був укладений договір позики на суму 20 800 грн., які були передані відповідачу. На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідачка 22 травня 2013 року написала розписку, в якій зобовязалася повернути суму боргу до 01.06.2013 року. У звязку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань у визначений строк, просив суд стягнути з неї суму боргу у розмірі 20 800 грн., три проценти річних у розмірі 1 160,80 грн., суму індексу інфляції у розмірі 10524,80 грн., проценти за користування позикою у розмірі 2969,20 грн., а також 16 000 моральної та матеріальної шкоди.

Позивач у судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що 22 травня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 20 800 грн., які того ж дня були передані відповідачу.

На підтвердження укладеного договору позики та його умов відповідачка написала розписку, в якій зобовязалася повернути суму боргу 01.06.2013 року, але до теперішнього часу взяті на себе зобовязання не виконала.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Таким чином, вимоги щодо стягнення з відповідачки суми позики обґрунтовані і підлягають задоволенню у сумі 20 800 грн.

Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача сум інфляції та трьох процентів річних за час прострочення грошового зобовязання також обґрунтовані, однак сума індексу інфляції підлягає частковому задоволеною у звязку з неправильним розрахунком, яка у даному випадку складає 1 755 грн.

Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Разом з цим, вимоги про стягнення процентів за договором позики не підлягають задоволенню.

Пунктом 5 розд. VIII "Прикінцевих положень" Закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 4 Закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансова послуга надається з метою отримання прибутку, різновидом якого є проценти (п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону). Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Суд також відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, оскільки між сторонами виникли договірні відносини та умовами укладеного між ними договору не передбачено відшкодування такої шкоди.

Відповідно до вимог ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 212, 215, 214, 224 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 13-16, 509, 525, 526, 530, 625, 1046-1049 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (і.н.) на користь ОСОБА_1 (і.н.) 20 800 грн. основного боргу, три проценти річних у розмірі 1 160 грн. 80 коп., індексу інфляції у розмірі 1 755 грн., та судовий збір у сумі 243,60 грн., а всього стягнути 23 959 грн. 40 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О.Ребров