печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6050/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді - Батрин О.В.,

при секретарі - Лимар А. О.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, а саме на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м. Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 В межах шестимісячного строку позивач звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а їх діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. Звернувшись 29 січня 2015 року до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на квартиру, постановою нотаріуса в цьому було відмовлено, оскільки право власності на квартиру за померлим ОСОБА_2 не зареєстровано.

Тому, позивач звернулась з цим позовом до суду.

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Щодо задоволення позову поклався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

23 травня 1987 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_5. Спадкове майно, на яке видане свідоцтво складається із паю, що знаходиться в Житлово-будівельному кооперативі «Красное знамя» м. Києва в сумі 7 462 рублі, що належало померлій на підставі довідки № 7/5 від 5.07.1987 року (а.с. 12).

Рішенням виконкому Київської міської ради народних депутатів № 137 від 8.02.1988 року погоджено пропозицію житлової комісії виконкому міськради та затверджено рішення загальних зборів членів ЖБК про прийняття нових членів кооперативу внаслідок переходу в спадщину з закріпленням за ОСОБА_2 на сім'ю з чотирьох осіб (він, дружина, донька, син) трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м. (а.с. 13).

15.10.1987 року ОСОБА_2 прийнятий до членів кооперативу, що стверджується даним членської книжки № 8, довідкою ЖБК «Красное знамя» (а.с. 14-15) та йому належав пай - на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м.

Пай на квартиру був повністю сплачений 28.12.1964 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону СРСР «Про власність в СРСР» та ст. 15 Закону України «Про власність», які діяли на той час, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому у користування, набуває право власності на це майно. Після придбання зазначеного майна у власність громадянин має право розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, вчиняти щодо цього інші угоди, які не суперечать законові.

Згідно з п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 18.11.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Якщо квартира, пай за яку був повністю сплачений членом ЖБК, що помер до 1 липня 1990 р., не була заселена кооперативом, право на неї визнається за спадкоємцем, який не проживав із спадкодавцем.

Відповідно до ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передач речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Згідно з ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Таким чином, ОСОБА_2 став власником квартири АДРЕСА_1.

Разом з тим, отримавши свідоцтво про право на спадщину, право власності на вказану квартиру ОСОБА_2 не зареєстрував та помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 18.11.1987 «Про судову практику у справах про спадкування» частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди.

У разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини (Лист № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.ст. 1216, 1218 ЦК України).

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що єдиним власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2, який не зареєстрував своє право власності на неї в установленому законом порядку та помер, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнання за ОСОБА_1 (дружиною померлого) право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м., так як іншим чином позивач не може захистити своє невизнане право.

При цьому, суд приймає до уваги те, що після смерті ОСОБА_2 інші його спадкоємці - діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились від прийняття спадини, що стверджується копією спадкової справи.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 392, 321, 1216, 1218 ЦК України та ст.ст. 10, 11, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 64 кв.м, житловою площею 45,1 кв.м.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Батрин О.В.