РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2015 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Гимон І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації ЛМР про визнання права на проживання та визнання незаконним зняття з реєстрації місця проживання,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення про зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 та визнати за неповнолітньою ОСОБА_2 право на проживання за адресою АДРЕСА_3. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що в лютому 2013р. йому стало відомо про виписку його доньки ОСОБА_2 з місця її постійної прописки від народження за адресою АДРЕСА_3, де відповідачу належить на праві власності ? частка квартири. Зняття з реєстрації ОСОБА_2 було здійснено без його дозволу. Вважає, що зняття з реєстрації ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 суперечить її інтересам.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково зазначив, що його колишня дружина ОСОБА_3 навмисне виписала дочку з АДРЕСА_3 у м. Львові з метою незаконного заволодіння квартирою АДРЕСА_1 Просить позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просить його задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що вона з донькою постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 Позивач з ціллю економії в оплаті за житлово-комунальні послуги просив її зареєструвати дочку за адресою АДРЕСА_3 у її бабусі, що вона й зробила. 29.08.2012р. позивач без її з дитиною відома уклав договір дарування, яким подарував квартиру АДРЕСА_1 своєму батькові ОСОБА_4, який постійно проживає в м. Києві. Окрім цього, зазначила, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.12.2014р. визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1, оскільки такий суперечить праву користування квартирою ОСОБА_2 Просить відмовити у задоволенні позову.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просить відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи - органу опіки і піклування Франківської районної адміністрації ЛМР в судовому засіданні заперечив позовні вимоги в частині визнання за неповнолітньою ОСОБА_2 права на проживання за адресою АДРЕСА_3. В частині позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 поклався на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердила той факт, що з дитинства проживає в АДРЕСА_1

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, яка є матір'ю відповідача вказала, що ОСОБА_2 з народження 1998р. проживає в АДРЕСА_1, незважаючи на реєстрацію за адресою АДРЕСА_3.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника третьої особи, свідків, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 1995 року, який розірвано у 2013 році.

У шлюбі в сторін народилася дочка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4

ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_2.

Як вбачається з акту ЛКП «Навколо базару» від 10.03.2015р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою АДРЕСА_3 у м. Львові, але не проживали за вказаною адресою. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були зняті з реєстрації 08.02.2013р. за адресою: АДРЕСА_3 у м. Львові.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично проживають АДРЕСА_1. Викладені обставини встановлені рішенням апеляційного суду Львівської області від 26.12.2014р.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", передбачено, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Ч.3 ст. 160 СК України передбачено, що, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцять років, визначається нею самою.

Згідно з Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України 22.11.2012р. №1077, особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про зняття з реєстрації місця проживання особисто. За заявою особи зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами ОСОБА_2, яка досягла 14-річного віку була знята із реєстрації по АДРЕСА_3 у м. Львові на підставі її особистої заяви.

Таким чином, ОСОБА_2 знята з реєстрації по АДРЕСА_3 у м. Львові відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено перед судом порушення відповідачем його та ОСОБА_2прав, свобод чи інтересів. Вимоги позивача спростовані відповідачем та матеріалами справи, що в свою чергу, дає суду підстави визнати позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

в задоволенні позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Франківський районний суд м. Львова.

Суддя Дзеньдзюра С.М.