Справа № 127/7125/14-ц Провадження № 22-ц/772/1599/2015Головуючий в суді першої інстанції Луценко Л. В.
Категорія 39Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Стадника І.М., Голоти Л.О.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року в справі за позовом

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, за участю третіх осіб на стороні відповідача без самостійних вимог щодо предмету спору: Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Вінницької міської ради Вінницької області про встановлення факту проживання однією сім'єю, зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

встановила:

У квітні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися в суд з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони були зареєстровані та постійно проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Разом із позивачами в даній квартирі проживала ОСОБА_6. Як позивачі, так і ОСОБА_6 у встановленому законом порядку приватизували вказану квартиру, після якої ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності стала належати 59/100 частки вищезазначеної квартири, а позивачам - 41/100 частка.

Протягом останніх десяти років ОСОБА_6 важко хворіла, перебувала на диспансерному обліку з приводу хронічних хвороб.

Стан здоров'я ОСОБА_6 не дозволяв їй себе обходити, самостійно дбати про себе, жодних родичів, які б надавали будь-яку допомогу, у останньої не було. Тому, єдиними людьми, на яких ОСОБА_6 могла розраховувати, стали позивачі. Останні проживали з нею однією сім'єю, допомагали їй у всіх побутових питаннях, що включало в себе прибирання, готування їжі, прання, здійснення покупок, забезпечення медичним обслуговуванням, тощо.

Однак, 19 січня 2013 року в м. Вінниці внаслідок важкої хвороби ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Спадкоємці за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 відсутні, проте спадкоємцем за законом другої черги є сестра померлої - відповідач ОСОБА_5

Позивачі стверджують, що вони являються спадкоємцями за законом четвертої черги, оскільки проживали однією сім'єю з померлою ОСОБА_6

Зважаючи на те, що відповідач не проживала із померлою сестрою та не надавала будь-якої допомоги останній, то весь тягар по догляду та допомозі як фізичний, так і матеріальний ліг на плечі позивачів. А відтак, останні вважають, що є достатньо підстав для зміни черговості одержання права на спадкування, а саме, визнання за ними права на спадкування разом із спадкоємцем за законом другої черги - відповідачем по справі, та визнання за позивачами та відповідачем (за кожним) право власності по 1/4 частці 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову, а саме: арешт на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1, та право власності на яку зареєстровано за померлою ОСОБА_6; та заборону відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції проводити реєстрацію права власності на 59/100 частини квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_7, вжиті ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.06.2014 року.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 просять скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким їхні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, крім того суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, крім того суперечать наявним у справі доказам. При цьому вказується на ті ж підстави, що і в позовній заяві.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_8 заперечила апеляційну скаргу, просить її відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки воно є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого ВДРАЦС Вінницького МУЮ Вінницької області 23.01.2013 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці померла ОСОБА_6 (а.с.14 т.1).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з 59/100 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про право власності на житло №120 від 01.06.1999 року, виданого Жмеринською дистанцією цивільних споруд, та право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_6 ДКП «ВООБТІ» та записано в реєстрову книгу №444 за реєстровим №181/40211 08.07.1999 року (а.с.13 т.1).

Інша-41/100 частка квартири АДРЕСА_1, належить позивачам, зокрема по 1/3 частці за кожним, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим виконкомом Вінницької міської ради 14.02.2013 року (а.с.11 т.1), на підставі рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради 14.02.2013 року №323 (а.с.15 т.1).

Також, в матеріалах справи наявні технічні документи на спірну квартиру, зокрема технічний паспорт на частку квартири, що знаходиться у власності ОСОБА_3, виготовлений КП «ВМБТІ» 29.01.2013 року (а.с.16-17 т.1), та технічний паспорт на частку квартири, що знаходилась у власності ОСОБА_6, виготовлений ДКП «ВООБТІ» 21.05.1999 року (а.с.18-21 т.1), зі змісту яких судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1, є комунальною, у позивачів та померлої були окремі ізольовані одна від одної кімнати, в той час як кухня та санвузол знаходились у спільному користуванні. Особові рахунки на квартирну плату були окремими у позивачів і у померлої ОСОБА_6 Прилади обліку на газ і воду були оформлені на ОСОБА_2, але померла ОСОБА_6 сплачувала половину суми за використані воду та газ відповідно до знятих показників лічильників, що не заперечувалось позивачами і їх представником в судовому засіданні.

Таким чином позивачі і померла ОСОБА_6Є проживали не спільно, а одночасно, в квартирі за адресою, АДРЕСА_1, не були пов'язані спільним побутом та не мали взаємних прав і обов'язків.

Спадкоємці за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 відсутні.

Відповідач ОСОБА_5 є рідною сестрою померлої ОСОБА_6, а тому являється спадкоємцем за законом другої черги на спадкове майно після смерті сестри, що сторонами не заперечується.

Згідно копії спадкової справи Першої Вінницької державної нотаріальної контори №81/2013 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (а.с.65-71 т.1) відповідач як спадкоємець за законом другої черги в передбачений чинним законодавством порядок звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.67 т.1).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Судом вірно застосовано до спірних правовідносин ст. 3 СК України, що кореспондується з п.21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Судом враховані та оцінені письмові докази надані позивачами - довідки КЗ «Центру первинної медико-санітарної допомоги №1» №121 від 21.02.2014 р. (а.с.12 т.1) та №360 від 02.06.2014 р. (а.с.108 т.1).

Позивачами суду не було надано жодних документальних доказів, зокрема, чеків на придбання ліків, продуктів, речей, інші документальні підтвердження, тощо, які б підтвердили взаємні права та обов'язки позивачів в розумінні ст. 3 СК України.

Судом об'єктивно і всебічно оцінено пояснення ОСОБА_5 та надані нею письмові докази, зокрема довідку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) м. Вінниці вих. № 466 від 16.06.2014 р.(а.с.109 т.2), свідчення соціального працівника ОСОБА_9, покази свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, з яких вбачається, що позивачі та померла ОСОБА_6 не проживали однією сім'єю, оскільки в них не було взаємних прав і обов'язків, вони не мали спільного бюджету.

Крім того, їхні покази достовірно підтверджуються й іншими належними та допустимими доказами по справі, а саме: квитанціями на сплату комунальних послуг, які сплачувала померла (а.с.152-158 т.1.), Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання № 7 від 23.01.2013 року, наданого ВДРАЦС Вінницького МУЮ, з якого вбачається, що до органів реєстрації актів цивільного стану з приводу реєстрації смерті ОСОБА_6 зверталась саме ОСОБА_5 (а.с.164 т.1.), лікарським свідоцтвом про смерть № НОМЕР_2 від 19.01.2013р. (а.с.165 т.1.), свідоцтвом про поховання ОСОБА_6 виданим ОСОБА_12 КП ВМР «Комбінат комунальних підприємств» № 129 від 19.01.2013 р (а.с.167 т.1), розрахунком про оплату ОСОБА_12 відповідних ритуальних послуг за поховання померлої ОСОБА_6 (а.с.168 т.1).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Натомість, зі сторони позивачів не надано жодного належного та допустимого доказу, який би свідчив про те, що померла та позивачі дійсно проживали однією сім'єю.

Судом оцінено допустимість і достовірність кожного доказу окремо, всебічно повно, об'єктивно та безпосередньо досліджено наявні у справі докази і правомірно відмовлено в задоволенні позовної вимоги позивачів про встановлення факту проживання їх однією сім'єю з померлою ОСОБА_6

Щодо інших позовних вимог судом правомірно зазначено, що відповідно до п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

В зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Таким чином, оскільки, під час судового розгляду справи не знайшов свого підтвердження факт проживання позивачів з померлою ОСОБА_6 однією сім'єю, і як наслідок останні не являються спадкоємцями за законом четвертої черги після її смерті, а позовні вимоги позивачів про визнання права на спадкування за законом в другій черзі спадкоємців та визнання права власності на спадкове майно є похідними від позовних вимог щодо встановлення факту проживання однією сім'єю, в задоволенні яких судом було відмовлено, то судом правомірно було відмовлено в задоволенні інших вимог в зв'язку з їх безпідставністю.

На підставі наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачі не довели тих обставин, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог, не підтвердили свої доводи відповідними доказами, передбаченими ст. 57-59 ЦПК України.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Стадник І.М.

(підпис) Голота Л.О.

"З оригіналом вірно"

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.