Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №334/1009/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г.
Провадження № 22-ц/778/3197/15 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені з цивільної справи матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2015 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угод відчуження автотранспортних засобів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання угод відчуження автотранспортних засобів недійсними.

Разом з позовною заявою ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби, придбані під час шлюбу, і які були відчужені ОСОБА_3 без її згоди.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2015 року вжито заходи забезпечення позову.

Накладено арешт на наступне майно:

- легковий автомобіль Chevrolet Aveo SF48Y, 2006 року випуску, красного кольору, держномер НОМЕР_11, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5, який зареєстрований: АДРЕСА_1

- вантажний автомобіль НОМЕР_3, 1987 року випуску, оранжевого кольору, держномер НОМЕР_12, двигун № НОМЕР_4, шасі № НОМЕР_13, що належить ОСОБА_6, зареєстрований запорізька область. АДРЕСА_2

- вантажний автомобіль КАМАЗ 53213, НОМЕР_14 1988 року випуску, оранжевого кольору, держномер НОМЕР_15, двигун № НОМЕР_5, шасі № НОМЕР_16, що належить ОСОБА_7, зареєстрований: АДРЕСА_3

- вантажний малотоннажний автомобіль PEUGEOT BOXER, 1998 року випуску, синього кольору, держномер НОМЕР_17, двигун № НОМЕР_6, кузов № НОМЕР_7; що належить ОСОБА_8, зареєстрований: АДРЕСА_4

- вантажний автомобіль DAF CF85.430, 2003 року випуску, зеленого кольору, держномер НОМЕР_18, двигун № НОМЕР_8, шасі № НОМЕР_19, що належить ОСОБА_9, зареєстрований: АДРЕСА_5

- напівпричіп самоскид COACHWORKS, 1998 року випуску, красного кольору, держномер НОМЕР_21, шасі № НОМЕР_20, що належить ОСОБА_10, зареєстрований: АДРЕСА_6

- легковий автомобіль MERCEDES-BENZ S350L, 2008 року випуску, чорного кольору, держномер НОМЕР_22, двигун № НОМЕР_9, кузов № НОМЕР_10, що належить ОСОБА_11, зареєстрована: АДРЕСА_7

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_12, ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і передати питання на новий розгляд суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З виділених зі справи матеріалів, які надійшли до апеляційного суду з оскарженою ухвалою вбачається, що позов пред'явлений ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання угод відчуження автотранспортних засобів недійсними.

Ніяких третіх осіб, на існування яких посилається суд в оскарженій ухвалі, у позовній заяві не зазначено.

Суд не звернув уваги, що фактично позовна заява містить сім окремих предметів позову, які не мають між собою нічого спільного.

У позові не наведена жодна з угод про визнання яких недійсними просить позивач.

Жоден з власників транспортних засобів, які позивач вказує незаконно відчуженими відповідачем, до участі у справі не залучений, незважаючи на те, що фактично питання поставлене про позбавлення цих осіб права власності, оскільки позивач просить скасувати реєстрацію транспортних засобів на кожного з них.

Суд вибірково послався на ч. 3 ст. 151 ЦПК України, зазначивши, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, але залишив поза увагою, що далі ця стаття встановлює умови для забезпечення позову: якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд не обговорив, чи невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а лише послався на факт відкриття провадження у справі.

Судом не взяті до уваги роз'яснення п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" де вказано: згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

З позовної заяви безумовно вбачається, що транспортні засоби, на які накладений арешт, відповідачу не належать.

Суд не перевірив відповідності заяви про забезпечення позову роз'ясненням п.4 вказаної постанови, де вказано: розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Всупереч ст. 210 ЦПК України зміст ухвали не відповідає п.3 ч.1 щодо зазначення у мотивувальній частині мотивів, з яких суд дійшов своїх висновків.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

Оскаржена ухвала підлягає скасуванню з передачею питання за заявою про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанцій.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 3145, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 01 квітня 2015 року про забезпечення позову у цій справі скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: