У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2014 року, позов «Альфа-Банк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

№ 2606/0808/55-010 від 19 серпня 2008 року, яка станом на 10 грудня 2012 року складає 616 159,73 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - на квартиру АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю - ОСОБА_1, на праві приватної власності на підставі договору, посвідченого 26 липня 1995 року Державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальною контори

Гавриловою О.В., за реєстром НОМЕР_1, зареєстрованого 14 вересня 1995 року в КП «Бюро технічної інвентаризації м. Києва» і записаного у реєстрову книгу за НОМЕР_2, шляхом продажу з прилюдних торгів з початковою ціною продажу предмета іпотеки не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною суб'єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду

м. Києва від 4 червня 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором у результаті чого у неї перед банком утворилась заборгованість, яку банк відповідно до вимог чинного законодавства та умов договорів кредиту й іпотеки вправі задовольнити шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Правильного висновку суди дійшли й щодо того, що доводи ОСОБА_1 про неправомірне підвищення процентної ставки без повідомлення боржника є недоведеними, зокрема виходячи з того, що підвищення відсоткової ставки за умовами договору можливе в порядку п. 8.4. договору, яким передбачено, що сторони за взаємною згодою, домовились без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору, у випадку невиконання зобов'язань, що передбачені п. 5.6., 5.7., встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною відсоткової ставки за користування кредитними коштами. Сторонами погоджено, що відсоткова ставка підвищується на 1 % за кожен факт такого порушення, від рівня поточної ставки на дату порушення зобов'язання позичальника. Відсоткова ставка підвищується з дня наступного за днем порушення строків, виконання зобов'язання, передбаченого п. 5.6., 5.7. У випадку, якщо такий день припадає на небанківський, то відсоткова ставка збільшується з першого наступного банківського дня, без укладання додаткової угоди.

Отже, у разі порушення умов п. 5.6., 5.7. договору повідомлення позичальника про підвищення відсоткової ставки не передбачено, а відповідач не надала суду доказів на підтвердження виконання нею вимог пп. 5.6., 5.7. кредитного договору, й того, що відсоткова ставка була підвищена не в порядку

п. 8.4, а в порядку п. 6.1 договору, що передбачало її обов'язкове повідомлення про таке підвищення.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 2 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 4 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук