провадження № 2/760/5191/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 вересня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
18.06.2015 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу та його сину ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1999.
Відповідач з грудня 2013 року у вказаній квартирі не проживає, своїх речей там не зберігає, квартирою не цікавиться, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не бере.
На відповідача, який не проживає у квартирі, нараховуються додаткові кошти по оплаті житлово-комунальних послуг.
Позивач вважає, що реєстрація ОСОБА_2 за вказаною адресою перешкоджає позивачу, як співвласнику даної квартири, повною мірою реалізовувати своє право власності, а тому звернувся до суду з цим позовом.
На підтвердження цих обставин позивач надав такі докази: копію свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1, виданого відділом запису актів громадянського стану Палац реєстрації одружень та новонароджених Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів УРСР 15.07.1988 (а.с. 9), копію виписки з рішення № 2 виконавчого комітету Жовтневої районної Ради народних депутатів від 09.01.1989 (а.с. 10), копію свідоцтва про право власності на житло, посвідченого органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва 23.04.1999 (а.с. 11), копію технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина ОСОБА_1, виданого Комунальним підприємством «Приватжитло» Жовтневої районної державної адміністрації м. Києва №375 від 29.04.1999 (а.с. 12), копію довідки КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурного підрозділу Житлово - експлуатаційна дільниця № 905 від 17.06.2015 № 3937 (а.с. 13), копію акту про непроживання громадянки ОСОБА_2 за місцем реєстрації від 18.05.2015 (а.с.14), копію акту про не проживання громадянки ОСОБА_2 за місцем реєстрації від 16.06.2015 (а.с. 15).
У ході судового розгляду справи суд за клопотанням позивача залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, який є сином позивача та співвласником квартири.
У судовому засіданні позивач позов підтримав і просив його задовольнити у повному обсязі.
Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку позивача, який не заперечував проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
Квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23.04.1999, виданого органом приватизації Жовтневої районної адміністрації м. Києва 23.04.1999 (а.с. 11).
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 15.07.1988, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис № 3205. Цей факт встановлений на підставі свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1, виданого відділом запису актів громадянського стану Палацу реєстрації одружень та новонароджених Виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів УРСР 15.07.1988 (а.с. 9).
На день розгляду справи сторони шлюб не розірвали, однак відповідно до даних автоматизованої системи документообігу позовна заява про розірвання шлюбу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 перебуває у провадженні іншого судді цього ж суду.
Згідно з довідкою форми №3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД № 905 від 17.06.2015 № 3937 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 з 10.12.1981, ОСОБА_2 з 02.02.2012, ОСОБА_4 з 26.11.1999 та ОСОБА_3 з 15.06.1989 (а.с. 13).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з статтю 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК).
Отже, ОСОБА_1, як співвласник майна, може вимагати захисту права власності.
Відповідно до статті 391 ЦК «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».
Зазначений речовий спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, полягає у вимозі усунення перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном.
Відповідно до статті 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Однак, частина друга статті 405 ЦК передбачає, що «член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».
Позивач стверджує, що відповідач не проживає у квартирі з грудня 2013 року. На підтвердження цього послався на копію акта про непроживання громадянки ОСОБА_2 мешканців будинку АДРЕСА_1 від 18.05.2015 ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_2), ОСОБА_6 (паспорт серії НОМЕР_3), ОСОБА_7 (паспорт серії НОМЕР_4) (а.с. 14), копію акта про непроживання громадянки ОСОБА_2 мешканців будинку АДРЕСА_1 від 16.06.2015 ОСОБА_5 (паспорт серії НОМЕР_2), ОСОБА_6 (паспорт серії НОМЕР_3), ОСОБА_7 (паспорт серії НОМЕР_4) (а.с. 15), свідчення та підписи яких засвідчено начальником Житлово - експлуатаційної дільниці № 905 ОСОБА_8
У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2., яка є сусідкою позивача, підтвердила, що з кінця 2013 року відповідач не проживає у квартирі. З того часу відповідач у квартирі не з'являлася.
Суд бачить важливим аргумент позивача, що за користування квартирою нараховуються житлово-комунальні послуги.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідача у квартирі позивача та третьої особи створює їм перешкоди у здійсненні правомочностей співвласників майна.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.
Керуючись статтями 13, 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), статтею 156 ЖК, статтями 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 33, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко