Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №440/518/15-ц

Провадження № 2/440/301/2015

13 травня 2015 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Мельник С. Р.,

при секретарі Базилюк Г.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Буськ справу за позовом ОСОБА_1 до Буської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Буської державної нотаріальної контори про звільнення майна з під арешту, покликаючись на те, що не може розпорядитись належним йому майном, а саме: незавершеним будівництвом (об»єкт житлової нерухомості), яке належить йому та розташоване в АДРЕСА_1 шляхом припинення запису про обтяження № 8945366 та припинення запису про обтяження № 8945291, оскільки на нього нотаріальною конторою накладено заборону на відчуження такого. Коли звернувся до реєстратора накладення заборони - Буської держнотконтори з усною заявою про її зняття, йому було відмовлено та рекомендовано звернутися з даним питанням до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задоволити їх в повному обсязі.

Представник зацікавленої особи, Буської державної нотаріальної контори, Парфенюк О.В. в судове засідання не з"явився, подав заяву з проханням справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав.

За таких обставин на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України прийнято рішення про проведення розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних засобів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення.

За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 даного закону, майно, на яке накладено арешт, за винятком майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), призначеним державним виконавцем, під розписку в акті опису. Копія акта опису майна видається боржнику, стягувачу, а в разі якщо обов'язок зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

Судом встановлено, що 10 вересня 1978 року позивач отримав позику в Держбанку в сумі 1000 рублів, які зобов»язувався повернути до 01 жовтня 1979 року, на придбання будівельних матеріалів для будівництва житлового будинку. Держбанк, який надав позику, направив до Буської державної нотаріальної контори лист про накладення заборони на майно боржника. Заборона була накладена на все належне боржника майно.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 34512715 від 04.03.2015 року, на незавершене будівництво, об»єкт житлової нерухомості по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1, накладено обтяження, а саме:№ 8945366- заборона на нерухоме майно згідно повідомлення від 12.09.1978 року; :№ 8945291 - заборона на нерухоме майно згідно повідомлення від 12.09.1978 року .

У разі скасування заборон відчуження, в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» нотаріус ніяких нотаріальних дій не вчиняє (в тому числі і зняття заборони відчуження нерухомого майна). Зняття заборони відчуження за рішенням Господарського суду змушує ліквідаторів звернутися до нотаріусів саме за вилученням записів з відповідних реєстрів.

Судом встановлено, що Буський Держбанк ліквідовано, правонаступників немає.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до ЗУ "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Як вбачається з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження» суд -

В И Р І Ш И В :

позов задоволено повністю.

Звільнити з-під арешту майно, а саме: незавершене будівництво,об»єкт житлової нерухомості, яке належить ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 та розташоване в АДРЕСА_1 шляхом припинення запису про обтяження № 8945366 та припинення запису про обтяження № 8945291.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Буський районний суд Львівської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. Р. Мельник