Провадження №2/761/8293/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

17 вересня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.11.2014 року між ним та відповідачем було укладено Договір-заяву № 328823/96108/7-14 банківського строкового вклад «Нові гроші» на суму 6 650,00 доларів США, строком на 7 місяців з 21.11.2014 року по 21.06.2015 року, із відсотковою ставкою - 12,50 % річних.

За умовами п.2 Договору-заяви всі нараховані відсотки банк зобов»язався перерахувати на картковий рахунок НОМЕР_1 у АТ «Банк «Фінанси та кредит». Після закінчення строку договору, відповідач кошти по депозитному владу позивачу не повернув і продовжує користуватись його коштами. На його усні та письмові звернення не відповідає. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення Договорів, норми чинного законодавства та його права як споживача. Просив суд стягнути з відповідача на його користь за Договором-заявою банківського вкладу в розмірі - 6650,00 доларів США основної суми боргу; відсотків за весь час користування коштами з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 102,48 доларів США та 3% річних з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 24,59 доларів США, усього 6777,07 доларів США.

В судове засідання позивач не з»явився, але направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у їх відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав, тому суд вважає за можливе розглянути справу в цьому судовому засіданні, оскільки відповідач є юридичною особою з певним штатом працівників, а тому мав можливість забезпечити явку в судове засідання одного з них.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Перевіряючи матеріали справи, судом встановлено, що 21 листопада 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» (надалі по тексту Банк) було укладено Договір-заяву № 328823/96108/7-14 банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» на суму 6 650,00 доларів США, за умовами якого позивач вніс грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок № НОМЕР_1, у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Основні умови), які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua (п.1 Договору-заяви) (а.с.5).

Відповідно до п. 2 цього договору-заяви, за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору- заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 12,50% річних. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий у Банку № 2638.3033839.003.

Умовами п.6 Договору-заяви передбачено, що після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п 5.1 Основних умов.

Сторони домовились та визначили в п.7 Договорів-заяви, що строк розміщення Вкладу не може бути продовжений сторонами.

Як зазначено в пунктах 8 та 9 Договорів-заяви, Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує, що він ознайомлений та згідний з умовами банківського вкладу «Нові гроші»; усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Як вбачається з матеріалів справи, Договори-заяви підписані сторонами, що свідчить про те, що вони погодились з визначеними умовами.

Як вбачається з квитанцій позивач свої зобов»язання виконав, перерахувавши на рахунок відповідача грошові кошти банківського вкладу в еквіваленті - 6 650,00 доларів США (а.с.6-8), але відповідач свої зобов»язання щодо повернення належних позивачу грошових коштів не виконує та продовжує користуватись ними.

Судом встановлено, що позивач 27 липня 2015 року звертався до відповідача з заявою про повернення суми вкладу (а.с.9), але кошти за його заявою відповідачем повернуто не було.

Європейський суд з прав людини у справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (Nejdet Sahin і Perihan Sahin проти Туреччини, [ВП], № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року)».

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності Позивачу, Відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Крім того, ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів шляхом видачі готівки з каси банку, чим допустив порушення його прав як вкладника.

За таких обставин, суд приймає до уваги наданий позивачем станом на 05.08.2015 рік розрахунок заборгованості відповідача за Договором-заявою про банківський строковий вклад (депозит) від 21 листопада 2014 року, що складає з - 6650,00 доларів США основної суми боргу; відсотків за весь час користування коштами з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 102,48 доларів США, та вважає за необхідне стягнути їх з відповідача на користь позивача.

Згідно ч. 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами у строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. У разі порушення грошових зобов'язань банк має сплатити вкладнику проценти по банківському вкладу за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладником, а також 3 % річних та суму відповідно до індексу інфляції за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача кошти 3% річних в період з 21.06.2015 по 05.08.2015 на суму заборгованості в розмірі - 24,59 доларів США, які також суд вважає за можливе стягнути.

При цьому, як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання.

У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частиш рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Зважаючи на наведене, суд приймає до уваги офіційний курс гривні до долару США станом на день винесення рішення станом на 17.09.2015 року, що становить: 1 дол. США - 21,822599 грн.

Таким чином, 6 777,07 доларів США (сума боргу з урахуванням відсотків та 3% річних) х 21,822599 грн. = 147 893,28 грн.

Отже, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач не виконує свої зобов'язання по Договором-заявою № 328823/96108/7-14 банківського строкового вкладу (депозит) «Нові гроші» і не повертає позивачу належні йому кошти, внаслідок чого, утворилась заборгованість відповідача перед позивачем, а саме в розмірі заборгованості по вкладу в розмірі - 6650,00 доларів США основної суми боргу; відсотків за весь час користування коштами з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 102,48 доларів США та 3% річних з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 24,59 доларів США, усього 6777,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 17.09.2015р. еквівалентно - 147 893,28 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягаю до задоволення.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі - 1 478,93 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 169, 208, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України та на підставі ст.ст.525, 526, 629, 1074 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 за договором-заявою про банківського вкладу (депозиту) «Нові гроші» №328823/96108/7-14 від 21 листопада 2014 року заборгованість по вкладу в розмірі - 6650,00 доларів США основної суми боргу; відсотків за весь час користування коштами з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 102,48 доларів США та 3% річних з 21.06.2015 року по 05.08.2015 року в сумі - 24,59 доларів США, усього 6777,07 доларів США, що еквівалентно - 147 893,28 грн., за офіційним курсом Національного банку України станом на 17.09.2015р.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в розмірі - 1 478,93 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: