Справа № 296/6630/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ

"06" жовтня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Адамович О.Й. ,

за участю: секретаря судового засідання Світко Т.І.,

представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16" Житомирської міської ради до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 4414,41 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач є власником квартири №3 житлового будинку №6 по вул. Д.Комуни. Дана квартира знаходиться в житловому будинку утримання та експлуатацію якого здійснює КП «ВЖРЕП № 16» Житомирської міської ради.

Власником квартири своєчасної сплати коштів за утримання будинку та прибудинкової території здійснено не було. Внаслідок чого, станом на 16.03.2015 року у відповідача виникла заборгованість в сумі 4338,96 грн. перед позивачем.

Дана заборгованість утворилась з 01 січня 2000 року по березень 2015 року та на час звернення до суду не погашена.

Заявою від 01.09.2015 року позивач збільшив позовні вимоги до 4414,41 грн., включивши в суму позову заборгованість за надані послуги в період з квітня по серпень 2015 року. Крім того, були враховані інфляційні втрати в загальній сумі 8224,06 грн (а.с. 41-51).

Заявою від 06.10.2015 року представник позивача уточнила позовні вимоги, згідно яких просить стягнути лише суму основного боргу в розмірі 4414,41 грн. (а.с. 64).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала виходячи з заяви про уточнення позовних вимог.

Відповідач заявлений позов не визнав. В письмових запереченнях проти позову вказав, що вони з позивачем не досягли домовленості щодо укладення договору про утримання будинку та прибудинкової території після приватизації ОСОБА_2 квартири. Відповідач також вказав, що позивач не представив доказів договірних відносин між ними. Договір про надання послуг був укладений з його покійним батьком, а також позивачем не надано доказів того, що Житомирською міською радою приймалось рішення про призначення виконавцем послуг по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території КВЖРЕП-16, після приватизації співвласниками обслуговуваного житла, встановлення тарифів Крім того просить суд застосувати позовну давність до всіх вимог позивача. (а.с. 36-40).

Суд заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідив матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом № 5-3180 від 20.05.1996 року та копії свідоцтва про право власності на житло № 3426 від 12.07.1993 року (а.с.61-62).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість в сумі 4414,41 грн., яку просить стягнути позивач утворилась за період з січня 2000 року по серпень 2015 року включно, що підтверджується випискою з особового рахунку №0300, відкритого на відповідача.

Згідно ст.ст. 64, 68, 162 Житлового кодексу України, наймач (власник) та члени його сім`ї зобовязані своєчасно вносити квартирну плату і оплату за комунальні послуги.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» під терміном «договір» розуміється усна чи письмова угода між споживачем і виконавцем послуг.

Підтвердження вчинення усного правочину оформлюється квитанцією або іншим розрахунковим документом.

Статтею 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20, ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 вересня 2014 року встановлено, що з моменту набуття права власності на квартиру ОСОБА_2 і до травня 2004 року послуги утримання будинку та прибудинкової території відповідачем сплачувалися, з чого випливає, що з точки зору Закону України «Про захист прав споживачів», сторони вступили в договірні відносини, що також узгоджується із нормою ч.2 ст. 642 ЦК України (а.с.26).

При цьому, з довідки КП «ВЖРЕП № 16» Житомирської міської ради від 06.10.2015 року №858 вбачається, що позивач є балансоутримувачем будинку № 6 по вул. Дитячої Комуни (а.с.69).

Таким чином, між сторонами фактично існують правовідносини по наданню та отриманню житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, без укладання договору.

Відповідач не надав суду доказів своєчасної та у повному обсязі оплати послуг позивача, або відмови від їх отримання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 4414,41 грн. боргу заявлені обґрунтовано.

Проте, виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивачем було пропущено строк позовної давності за частиною вимог.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки, позивач звернувся з позовом 17.06.2015 року та просить стягнути заборгованість в сумі 4414 грн. 41 коп. відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, заборгованість з застосуванням строку позовної давності підлягає стягненню за період з 01.06.2012р. по 31.08.2015р., що в сумі становить 814,94 грн. За межами строку позовної давності заявлена заборгованість за період з 01.01.2000р. по 31.05.2012р. в сумі 3599,47 грн. (4414,41 грн. 814,94 = 3599,47 грн.).

Отже, в задоволенні позову щодо стягнення 3599,47 грн. слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності та його застосуванням за заявою відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати, в даному випадку витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57 - 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16" Житомирської міської ради заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 814 грн. 94 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства "Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №16" Житомирської міської ради 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при оголошенні рішення суду, протягом того ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя О. Й. Адамович