АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/75/15-ц
Номер провадження 22-ц/786/1433/15Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д. Д.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Одринської Т.В.

Суддів Гальонкіна С.А., Акопян В.І.

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про стягнння інфляційних витрат та 3 % річних від суми боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про стягнння інфляційних витрат та 3 % річних від суми боргувідмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням районного суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Cудом першої інстанції вірно встановлено, що постановою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.02.2013 року задоволено позов ОСОБА_2 до виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука про визнання дій неправомірними та збовязання вчинити дії. Визнано незаконною бездіяльність виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука при рогляді заяви від 20.06.2012 року про надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.Зобовязано виконавчий комітет Автозаводської районної ради м.Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 на підставі раніше поданої ним заяви від 20.06.2012 року матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

На виконання вказаної постанови Автозаводським районним судом м.Кременчука було видано виконавчий лист № 524/7042/13-а , який перебуває на примусовому виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного упрвління юстиції у Полтавській області. Вказане підтверджується копією постанови державного виконавця відділу примусового виконання ріщень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2014 року ВП №42883480.

Виконавчим комітетом Автозаводської районної ради м.Кременчука на виконання вказаного листа було надано розрахунок суми стягнень згідно виконавчого провадження ВП № 42883480 від 10.04.2014 року щодо зобовязання Виконавчого комітету Автозаводської районної ради м.Кременчука нарахувати та виплатити ОСОБА_2 матерільну допомогу для вирішення матеріально-побутових питань в розмірі середньомісячної заробітної плати.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 625 ЦК передбачені спеціальні правові наслідки, які настають у разі прострочення виконання грошового зобов'язання: на боржника покладається обов'язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 1 жовтня 2014 року у справі №113цс14, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (ст. 625 ЦК України) входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

При цьому частина третя статті 11 ЦК, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Виходячи з зазначеного, положення статті 625 ЦК України поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду та виникло на підставі цивільно-правових відносин

Як вірно зазначено в рішенні Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01.04.2015 року спірні правовідносини між стронами виникли внаслідок невиконання в повному обсязі постанови Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21.02.2014 року, прийнятої в результаті вирішення публічно-правового спору між сторонами і повязано з перебуванням позивача на публічній службі. Наслідки затримки розрахунку при звільненні визначений іншими нормами законодавства.

Безпідставними є доводи апелянта щодо виникнення між сторонами зобовязальних правовідносин, оскільки спір виник, у звязку з невиплатою відповідачем позивачу належної йому та стягнутої за судовим рішенням матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, яке належала ОСОБА_2 після звільнення з органів місцевого самоврядуваня на підставі ст. 33 Закону України «Про державну службу».

Суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, характер спірних правовідносин та обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2015 року та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 01 квітня 2015 року-залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1