АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ 22-ц/796/2637/2015 року Головуючий у 1-й інстанції - Таран Н.Г.
У Х В А Л А

16 січня 2015 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-і особи :Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Жукова Ю.В., Лабутіна Ю.Ю., Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання договору дарування недійсним , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2014 року в задоволенні вищевказаного позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивачем було подано апеляційну скаргу.

Перевіривши відповідність матеріалів справи вимогам ст. 297 ЦПК, суд вважає за необхідне повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення в порядку ст.. 220 ЦПК України, оскільки судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат згідно зі ст. 88 ЦПК України та Законом України «Про судовий збір» .

Відповідно до п. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з підпунктом 1, 2, пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати , а немайнового характеру складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати ( 243,60 грн. ).

Як вбачається з матеріалів справи, то 13.05.2014 року ОСОБА_2 пред»явив позов про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу та поділ майна, сплативши при цьому 3 654 грн. 00 коп. за вимогу майнового характеру та 121 грн. 80 коп. судового збору ( 0,1 розміру мінімальної заробітної плати), а не 243 грн. 60 коп., що передбачено за вимогу немайнового характеру ( 0,2 розміру мінімальної заробітної плати) .

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ЦПК України, у разі збільшення розміру позовних вимог або пред»явлення нових вимог несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд з відповідною заявою.

10 листопада 2014 року ОСОБА_2 уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд встановити факт спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнати спільною сумісною власністю квартиру, провести поділ майна та визнати договір дарування недійсним .

Таким чином вимоги ОСОБА_2 складаються з вимоги майнового характеру та трьох вимог немайнового , а тому уточнивши вимоги позивач відповідно повинен був сплатити і судовий збір.

Проте, як вбачається з матеріалів справи докази сплати судового збору відповідно до уточнених позовних вимог відсутні.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року роз»яснено, що якщо в позовній заяві об»єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов»язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог ( або загальною сумою) ( п. 13).

Пунктом 28 вказаної постанови визначено, що якщо факт недоплати судового збору з»ясовано судом у процесі розгляду прийнятої заяви (скарги), суд залежно від конкретних обставин справи може зокрема стягнути належну суму судового збору за результатами вирішення спору з урахуванням положень статті 88 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, то , подавши дану позовну заяву позивач сплатив судовий збір лише за одну вимогу немайнового характеру з трьох, і то у меншому розмірі ніж передбачено Законом України «Про судовий збір» .

Розглянувши змінені вимоги позивача без доказів доплати суми судового збору, за результатами вирішення спору суд з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України належну суму судового збору не стягнув .

За таких обставин, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки в даному випадку суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити питання про відкриття апеляційного провадження .

Крім того, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз»яснено, що при вирішенні питання про повернення до суду першої інстанції справи, яка надійшла разом з апеляційною скаргою, для усунення недоліків у її оформленні, апеляційні суди повинні враховувати, що перелік недоліків у оформленні справи, про які йдеться у статті 297 ЦПК як про підставу для повернення справи до суду першої інстанції з метою їх усунення, не є вичерпним .

Як вбачається з матеріалів справи, а саме : журналу судового засідання від 26.12.2014 року ( а.с. 148-151 том 2 ) , після виходу суду з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду, що підтверджується також і розпискою сторони про отримання її копії ( а.с. 159 том 2). Проте до суду апеляційної інстанції надійшла справа лише з повним текстом рішення суду.

Вказана обставина позбавляє апеляційну інстанцію проводити подальші процесуальні дії .

Керуючись ст. 297 ЦПК України , -

у х в а л и л а:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-і особи :Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м.Києві, приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу Жукова Ю.В., Лабутіна Ю.Ю., Комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» про встановлення факту спільного проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання договору дарування недійсним повернути до Деснянського районного суду м. Києва для належного оформлення.

Питання належного оформлення справи повинно бути вирішено у десятиденний строк з дня отримання справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя :