Справа №646/1749/15-ц
Провадження № 2/646/710/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

12.05.15 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.

за участю секретаря - Жорнік Н.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Харківська міська Рада, ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом, який в подальшому уточнили, до ОСОБА_3, треті особи Харківська міська рада, ОСОБА_4, в якому просили визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння та за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 108,1 м2, в тому числі житловою площею 70,4 м2 та житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 172,6 м2, в тому числі житловою площею 81,0 м2, альтанки літ «В», огорожі №1,2,3, хвіртки №4, воріт №5 та розташоване на земельній ділянці площею 0,0663га за адресою: АДРЕСА_1, в порядку поділу майна подружжя.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (донька), на підставі свідоцтва на право власності на житло від 11 лютого 1999 р., реєстраційний НОМЕР_1, та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2005 р. у справі № 2?5065, є співвласниками квартири № 15 розташованої в одноквартирному будинку Літ. «А-1», АДРЕСА_1. ОСОБА_1 належить 2/3 частини зазначеної квартири, ОСОБА_2 належить 1/3 частина квартири. Зазначений одноквартирний будинок на момент набуття Позивачами права власності на нього, складався з двох житлових кімнат, кухні та коридору. Санвузлу та вбиральні в будинку не було. З метою покращення житлових умов батьки ОСОБА_1 в 1999 р. своїми силами та за свої кошти здійснили прибудову літ. «А1-1», яка складається з санвузлу, коридору та двох житлових кімнат. У 1999 р. здійснили прибудову літ. «А2-1», літ. «А3-1», які складаються з тамбуру, топічної та комори. Також, в 2014 р. у дворі одноквартирного будинку літ. «А-1», розташованого у АДРЕСА_1, було побудовано житловий будинок літ. «Б-2».

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності, та зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та вважає їх такими що підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, у якій просила суд розглядати справу за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила ухвалити рішення на розгляд суду.

Представник третьої особи - Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду відзив, в якому просив справу розглянути без участі представника, по суті позовних вимог прийняти законне та обґрунтоване рішення, що не порушить права третіх осіб.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився. про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував та просив ухвалити рішення яке відповідає чинному законодавству України.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. обґрунтованим є рішення, увалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які, вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, обставини, встановленні судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (донька), на підставі свідоцтва на право власності на житло від 11 лютого 1999 р., реєстраційний НОМЕР_1, та рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2005 р. у справі № 2?5065, є співвласниками квартири № 15 розташованої в одноквартирному будинку Літ. «А-1», АДРЕСА_1. ОСОБА_1 належить 2/3 частини зазначеної квартири, ОСОБА_2 належить 1/3 частина квартири. (а.с. 32)

Зазначений одноквартирний будинок на момент набуття позивачами права власності на нього, складався з двох житлових кімнат, кухні та коридору. Санвузлу та вбиральні в будинку не було. З метою покращення житлових умов батьки ОСОБА_1 в 1999 р. своїми силами та за свої кошти здійснили прибудову літ. «А1-1», яка складається з санвузлу, коридору та двох житлових кімнат. У 1999 р. здійснили прибудову літ. «А2-1», літ. «А3-1», які складаються з тамбуру, топічної та комори.

Також, в 2014 р. у дворі одноквартирного будинку літ. «А-1», розташованого у АДРЕСА_1, за ОСОБА_1 за власні кошти які він здобув до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3, було побудовано житловий будинок літ. «Б-2».

Позивач ОСОБА_1 знаходиться в зареєстрованому шлюбі з громадянкою ОСОБА_3 (свідоцтво про одруження від 20.09.1973 р. серії НОМЕР_2). (а.с. 30)

Відповідно до загальних правил Сімейного кодексу України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч. 2 ст. 60 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, у тому числі, житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Право власності на квартиру НОМЕР_4 з якої складається одноквартирний житловий будинок НОМЕР_3, розташований у АДРЕСА_1, було набуто позивачами в порядку приватизації. Збільшення у вартості нерухомого майна відбулося не внаслідок спільних трудових чи грошових затрат ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а трудовими зусиллями та за кошти батьків позивача ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло в приватизації зазначеної квартири крім позивачів брав участь ОСОБА_4, але рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.11.2005 р. №2-5065 його право власності було скасовано. (а.с. 5)

Відповідно до нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_4 від 19.03.2015 р. він не заперечує проти позовних вимог позивачів. (а.с. 83,84)

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, мають намір зберегти існуючі у них частки у праві власності на житлові будинки.

Позивачами було замовлено технічну інвентаризацію самовільно реконструйованих/збудованих житлових будинків, в результаті технічної інвентаризації на сьогодні об'єктом права власності позивачів є домоволодіння, розташоване на земельній ділянці площею 0,0663га, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» з прибудовами літ. «А1-1», літ. «А2-1», літ. «А3-1», житлового будинку літ. «Б-2», альтанки літ «В» та огорож, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 17-21)

З метою підтвердження можливості подальшої безпечної експлуатації житлових будинків позивачами було замовлено звіт про стан будівельних конструкцій житлових будинків та можливості експлуатації житлових будинків, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1.(а.с. 7-16)

Відповідно до розділу «Висновки та рекомендації» зазначених технічних висновків, стан будівельних конструкцій на момент огляду знаходиться у задовільному стані. Дефектів, які унеможливлюють несучу здатність конструкції, не виявлено та подальша експлуатація можлива.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо воно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України суд має право визнати право власності на самочинно збудоване нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, якщо це не порушує права інших осіб.

Відповідно до ст. 331 Цивільного Кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва - створення майна. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієїречі. Якщо право власності на нерухоме майно підлягає державної реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає законним визнати право власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 11,16,316, 317, 319, 321, 328, 331, 376, 386 ЦК України,ст. 57 Сімейного Кодексу України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - Харківська міська Рада, ОСОБА_4 про поділ майна подружжя.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею 108,1 м?, житловою площею 70,4 м?, (у том числі прибудови: літ. «А?-1» загальною площею 39,4 м?, житловою площею 29,7 м?; літ. «А?-1» загальною площею 4,7 м?;, літ. «А? - 1» загальною площею 3,1 м?), житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 172,6 м?, житловою площею 81,0 м?, альтанки літ. «В», огорожі № 1,2,3, хвіртки № 4, воріт № 5, який розташований на земельній ділянці 0,0663 га за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частини домоволодіння, яка складається з житлового будинку літ. «А-1» загальною площею108,1 м?, житловою площею 70,4 м?, (у том числі прибудови: літ. «А?-1» загальною площею 39,4 м?, житловою площею 29,7 м?; літ. «А?-1» загальною площею 4,7 м?;, літ. «А? - 1» загальною площею 3,1 м?), житлового будинку літ. «Б-2» загальною площею 172,6 м?, житловою площею 81,0 м?, альтанки літ. «В», огорожі № 1,2,3, хвіртки № 4, воріт № 5, який розташований на земельній ділянці 0,0663 га за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя- Л.П. Нікуліна