Провадження № 2/369/4331/14
РІШЕННЯ

Іменем України

30.04.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача й визнання договору розірваним, -

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 р. позивач публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги наступними обставинами.

07.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 31 000,00 грн. на придбання певного майна/послуг.

Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором.

Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим заборгованість станом на 15.08.2014 р. становить 14 182,25 грн..

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 182,25 грн. та судові витрати.

В січні 2015 році відповідач по справі ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача й визнання договору розірваним.

Свої позовні вимоги, позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 обґрунтовує наступними обставинами.

07.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 31 000,00 грн. на придбання певного майна/послуг.

10 вересня 2013 року о 09 год. 45 хв. позивачем через касу Київського відділення №8 ПАТ "Дельта Банк" було отримано готівку в розмірі 30 500,00 гривень за рахунок Кредитного ліміту по картці.

Однак, вже о 10 год. 30 хв. того самого дня (тобто через 45 хвилин після одержання коштів), позивачем повернуто всю суму (30 500,00 грн.) на картковий рахунок.

Причиною для повернення позивачем щойно отриманих коштів, стала та обставина, що відповідачем не було дотримано принципу "доведення до Клієнта (позичальника) інформації щодо повної вартості кредитного продукту, з врахуванням всіх витрат Клієнта на отримання кредиту у вигляді відсотків та комісій Банку".

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач за зустрічним позовом, відповідач за первісним позовом, просила суд: у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відмовити повністю та задовольнити зустрічний позов, а саме: вважати відкликаною з 13 вересня 2013 року згоду ОСОБА_1 на укладення Договору № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року з публічним акціонерним товариством «Дельта Банк». Визнати розірваним з 13 вересня 2013 року Договір № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і ОСОБА_1.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Свій позов підтримав в повному обсязі. Просив суд задовольнити. Своєї позиції щодо зустрічного позову суду не надіслав.

Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судове засідання з»явилась. Проти задоволення первісного позову заперечувала в повному обсязі, просила суд відмовити. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі. Просила суд задовольнити.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, первісний позов та зустрічний позовом задовольняє частково, з наступних підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пн.. 1 ч.2 ст. 651 ЦК України передбачено, що Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За правилом ч. 3 цієї статті у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Судом встановлено, що 07.09.2013 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №001-28542-070913, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 31 000,00 грн. на придбання певного майна/послуг.

10 вересня 2013 року о 09 год. 45 хв. позивачем через касу Київського відділення №8 ПАТ "Дельта Банк" було отримано готівку в розмірі 30 500,00 гривень за рахунок Кредитного ліміту по картці.

Однак, вже о 10 год. 30 хв. того самого дня (тобто через 45 хвилин після одержання коштів), позивачем повернуто всю суму (30 500,00 грн.) на картковий рахунок.

Причиною для повернення позивачем щойно отриманих коштів, стала та обставина, що відповідачем не було дотримано принципу "доведення до Клієнта (позичальника) інформації щодо повної вартості кредитного продукту, з врахуванням всіх витрат Клієнта на отримання кредиту у вигляді відсотків та комісій Банку".

Так, у відповідності до Пам'ятки банку по користуванню кредитом, позивач не мав змоги достеменно визначити розмір всіх виплат за даним кредитом, так як відповідач в порушення ряду нормативно-правових актів не зазначив такий розмір, з його боку була надана інформація у нечіткий, незрозумілий спосіб, що позбавило можливості позивача прийняти свідоме і обмірковане рішення щодо укладання кредитного договору. До того ж, позивач не володіє спеціальними навиками, щоб встановити розрахунок проценту за кредитом.

Відповідач надав позивачеві не в повному обсязі інформацію про умови кредитування, виходячи з встановленого кредитного ліміту у 31 000,00 грн., чим порушив вимоги частини 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" та пунктів 2.1., 3.3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою НБУ від 10.05.2007, № 168.

Вказаними Правилами НБУ (п.2.1.) встановлено, що банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням:

...вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо).

При цьому, банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту, зокрема, у вигляді абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (п.3.3 Правил).

Частина 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", передбачає обов'язок банку надати споживачеві інформацію, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту й вартість послуги з оформлення кредитного договору (перелік всіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням і поверненням: наприклад, таких, як: адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення й т.д.).

Згідно ч.б ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору.

Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором.

Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Споживач не зобов'язаний сплачувати будь-які інші збори у зв'язку з відкликанням згоди.

Як вже було зазначено вище, позивач жодного дня не користувалася кредитними коштами, адже вони були повернуті через 45 хвилин з моменту отримання, та на шостий день (13.09.2013р. - тобто в межах 14-ти денного строку) з моменту укладення Договору, на ім'я відповідача було надано заяву про припинення Договору. Однак, з боку відповідача така заява була проігнорована, хоча згідно ч.б ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" відповідачеві надавалось на це 7-денний строк.

Лише через 20 днів, 03 жовтня 2013 року відповідач надіслав на адресу позивача листа за №05-1542188, у відповідності до якого повідомив позивача, що його питання розглядається та, задля більш поглибленого вивчення, передано до відповідного підрозділу банку.

Банк, отримавши заяву позивача щодо розірвання Договору, не надав жодної відповіді по суті та в порушення норм закону продовжував нараховувати позивачеві відсотки за користування кредитом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про те, що станом на 15.08.2014 р. у ОСОБА_1 існує заборгованість, яка складається з:

- прострочене тіло кредиту - 3 079,75 грн.;

- заборгованість за комісіями - 10 792,50 грн.;

- заборгованість за відсотками - 0,00 грн., - суд оцінює критично. Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» не доведено суду підстави та порядок нарахування вищевказаних сум на тіло кредиту в розмірі 310, 00 грн..

Крім того, судом вживались всі процесуальні заходи, необхідні для правильного вирішення справи по суті. Зокрема, надсилався запит для отримання копії кредитної справи від позивача за первісним позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Проте, жодної відповіді на адресу суду так і не дійшло.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про часткову обґрунтованість та доведеність вимог позивача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, оскільки вони частково відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладе та на підставі ст.ст. 15, 16, 525, 526, 651, 653, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного ак ціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість (тіло кредиту) в розмірі 310, 00 грн. та судові витрати у справі в розмірі 243, 60 грн..

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживача й визнання договору розірваним - задовольнити частково.

Визнати розірваним Договір № 001-28542-070913 від "07" вересня 2013 року, укладений між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» і ОСОБА_1, з моменту ухвалення рішення у справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 243, 60 грн..

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Д.Д.Усатов