Справа № 442/2574/14 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/634/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Гацій І.І.

З участю представника позивача Бучковського С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користь ПАТ "Універсал Банк" 51 955,46 доларів США, що еквівалентно станом на день проведення розрахунку 400057, 04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "Універсал банк" у рівних частках 1820,00 грн. понесених судових витрат.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду.

Ухвалюючи рішення, суд стягнув в користь банку борг в сумі 51 955,46 доларів США, що еквівалентно на день розрахунку 400057,04 грн., однак судом не враховано, що відповідно до договору №1 від 20.11.2007 року укладеного між ним та кредитором він зобов"язався відповідати за невиконання ОСОБА_4 кредитного договору в сумі 50 000 доларів, що еквівалентно 252500 грн. за курсом НБУ на день укладення договору поруки. Відтак вважає, що позивач подав суду невірний розрахунок, оскільки предметом договору кредиту є кошти в іноземній валюті. Також зазначає, що оскільки основна сума за договором повинна бути меншою, тому необхідно зменшити штрафні санкції. Звертає увагу на те, що банк не надсилав йому вимоги про повернення коштів та не попереджав про подання позову до суду.

Просить скасувати оскаржуване ним рішення суду.

Заслухавши пояснення представника позивача на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 20.11.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 32/3/534 на загальну суму 50 000 доларів США з кінцевим терміном повернення кредиту до 19.11.2012 року та сплатою 14 відсотків річних за користування кредитом.

20.11.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" правонаступником якого є ПАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого останній зобов"язався перед позивачем відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_4 усіх зобов"язань, що виникли з кредитного договору в повному обсязі як існуючих, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно договору поруки зазначено, що сума основного боргу позичальника складає 50 000,00 доларів США.

Відповідно до п. п.1.1.розділу 1 договору поруки та вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно матеріалів справи заборгованість по кредиту ОСОБА_4, включаючи заборгованість по сумі кредиту, відсотків, пені становить 51 955, 46 доларів США, що еквівалентно 400 057,04 грн. за курсом НБУ на день проведення розрахунку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк.

Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов"язання.

Вирішуючи спір та постановляючи рішення, суд правильно застосував норми цивільного законодавства, що регулюють зобов"язальні відносини та виходив з умов кредитного договору.

Зокрема, суд першої інстанції підставно зазначив, що підпунктом 10.3 Кредитного договору визначено, що банк має право вимагати дострокового погашення заборгованості по кредиту, сплати процентів та штрафних санкцій, що передбачені Договором, а також відшкодування збитків, завданих банку, внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, а позичальник зобов"язаний повернути банку суму заборгованості по кредиту, що залишилася, сплатити проценти та штраф, а також відшкодувати збитки, завдані банку.

Відповідно до п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012 року право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/ застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/ іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо належить виключно позивачеві ( частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).

Апелянтом ОСОБА_3 зазначено в апеляційній скарзі, що позивачем подано до суду неправильний розрахунок заборгованості по договору, а судом на підставі цього позову винесено неправомірне рішення.

Однак, апелянтом ОСОБА_3 не представлено ні суду першої, ні апеляційної інстанції своїх розрахунків.

Колегія суддів відноситься критично до позиції апелянта, який не погоджуючись із заочним рішенням, повторно після його скасування судом першої інстанції не з"явився в судове засідання та не представив своїх доказів на підтвердження своєї позиції та на заперечення позовних вимог.

Аналогічну позицію апелянт зайняв для суду апеляційної інстанції, намагаючись відтягнути розгляд справи її відкладенням, не пред"явивши при цьому підтвердження поважних причин його відсудності.

Відповідно до ст.305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 303 ч.1 ЦПК України зазначається, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

На підставі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідачем ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів на заперечення доводів позовної заяви та не погодження із рішенням суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 305 ч.2, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в і д х и л и т и .

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді А.В.Ніткевич

О.Ф.Павлишин