АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №-22-ц/790/69/15 Гол. 1 інстанції - Матвієвська Г.В. Справа № 644/11/13ц Доповідач - Міненкова Н.О
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючої судді - Міненкової Н.О.

суддів - Кругової С.С., Зазулинської Т.П.

за участю секретаря - Галушко Т.С., Красношапка К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 ОСОБА_2 ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди заподіяної злочином, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2011 року у суд звернулась позивачка просила стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди 297450 грн. Уточнюючи позовні вимоги просила стягнути зі Страхової компанії «Перша» моральну шкоду в сумі 5000 грн. , з ОСОБА_2 та ОСОБА_6 солідарно 285000 грн. В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 20 березня 2011 року її син ОСОБА_7 знаходився у якості пасажира в автомобілі ВАЗ 21121, яким управляв його товариш ОСОБА_8 В результаті ДТП, яка мала місце на вул. Роганські, при зіткненні автомобіля в якому їхав її син і автомобілем КАМАЗ-5410, під управлінням ОСОБА_9, який управляв автомобілем у стані наркотичної дії син отримав травми від яких помер у лікарні. Автомобіль КАМАЗ належав на праві власності ОСОБА_6, з правом управління ОСОБА_2 В день ДТП ОСОБА_2 незаконно передав автомобіль ОСОБА_9 Вважає, що відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 повинні відповідати за шкоду незалежно від їхньої вини, так як водій ОСОБА_9 управляв автомобілем за усним розпорядженням ОСОБА_6, який є володільцем джерела підвищеної небезпеки. Автомобіль КАМАЗ був застрахований страховою компанією «Перша».

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2013 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки 290000 грн. З ОСОБА_4 10000 грн. та судові витрати. В задоволенні позову до ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі поданій представником ОСОБА_2 ОСОБА_10 просить рішення суду скасувати як необґрунтоване, посилаючись на порушення судом норм процесуального законодавства при постановлянні заочного рішення, а також норм матеріального права. Апелянт зазначає, що судом не була надана оцінка доказам які існували на час постановляння рішення, а саме те, що постановою про відмову у відкритті кримінальної справи від 26.09.2013 року відносно ОСОБА_2 відмовлено в порушенні кримінальної справи за статтею 287 КК України. Відсутні обґрунтування, якими саме неправомірними діями ОСОБА_2 заподіяна шкода ОСОБА_7.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши сторони судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні було встановлено, що власником автомобіля КАМЗ-5410 є ОСОБА_6, який є підприємцем і використовував автомобіль за договором з ПФ «Галс». Але у зв'язку з тим, що особою, що на законних підставах користувалася автомобілем за довіреністю був ОСОБА_2, який проявив недбалість, передавши автомобіль в управління ОСОБА_4, не переконавшись у тому, чи має останній право на управління транспортними засобами та чи може управляти ним, то саме він повинен відповідати за шкоду. В позові до власника автомобіля ОСОБА_6 суд відмовив.

У ч.1 ст. 1166 ЦК України відповідальність з моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

Частиною 2 ст.1167 ЦК передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли, на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.1167 ЦК, залишається особа , яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - винний водій.

В постанові Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року №- 6-108цс13 зазначено, що, аналіз положень ст.ст.1166,1167,1187,1188 ЦК свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по - перше, правило генерального делікту і це правило закріплено у ст.1167 ЦК стосовно моральної шкоди.

За правилом генерального делікту, відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

Статті 1187,1188 ЦК відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб( коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу, вказану в законі особу - власника джерела підвищенної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

Положення ст.ст. 1187,1188 ЦК є спеціальними щодо статтей 1166,1167 зазначеного кодексу, у зв'язку з чим перевага в застосуванні повинна надаватися спеціальним нормам.

За змістом ч.2 ст.1188 ЦК, обов'язок відшкодувати шкоду, завдану іншим особам, які не є власниками або володільцями транспортного засобу( наприклад пасажиру), покладається на власників( володільців) джерел підвищенної небезпеки незалежно від вини обох водіїв або одного з них( ч.2 ст. 1187 ЦК).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль НОМЕР_1 належить на праве власності ОСОБА_6, з правом управління автомобілем ОСОБА_2.

В день ДТП син позивачки ОСОБА_7 знаходився у якості пасажира в автомобілі ВАЗ-21121 НОМЕР_4, яким управляв його друг ОСОБА_8 Обидва вони в результаті ДТП загинули. Ці обставини дають підстави для застосування до даних правовідносин саме ст.ст. 1187, 1188 ЦК.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи моральну шкоду саме з ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 використовував автомобіль для підприємницької діяльності та здійснював міжміські перевезення по постачанню води. Передаючи автомобіль ОСОБА_4 він не переконався у тому чи мав право останній на керування транспортним засобом та в якому стані він знаходився.

Між тим, судом було встановлено, що 26 серпня 2011 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова ОСОБА_4 визнаний винним у скоєні злочину, передбаченого ст. 286 ч.1 КК України та йому призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами протягом трьох років.

Вироком було встановлено, що ОСОБА_4 20.93.11 о 13 год.40 хв. Управляв автомобілем - тягачем КАМАЗ 5410 р/н НОМЕР_2, який належить ОСОБА_11 з втраченим малюнком протектора, з пошкодженням шин, з автоцистерною ОДАЗ-9370 р/н НОМЕР_3, яка належить ПП «Галс», під впливом наркотичних речовин канабіноїдів і без водійського посвідчення і талона до нього( маючи тимчасовий талон на право управління транспортним засобом, строк дії якого закінчився 06.122010 року.

Крім того, вироком було встановлено і ці обставини відповідач не заперечував, що перегнати автомобіль КАМАЗ йому запропонував ОСОБА_12 Про те, що дія тимчасового талону закінчилася він йому не сказав, так як останній про це його не питав.( а.с.10).

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №-4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо особа під час керування транспортним засобом має водійське посвідчення відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий йому власником або іншою особою, яка на зазначеній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Вироком, який є чинним, встановлено, що на час здійснення ДТП ОСОБА_4 не мав водійського посвідчення на право управління автомобілем. Час використання тимчасового талона на право керування транспортним засобом сплив.

Передаючи в управління автомобіль ОСОБА_12 не пересвідчився у наявності у ОСОБА_4 права керувати транспортним засобом. Тобто, автомобіль КАМАЗ не виходив із володіння ОСОБА_12 по за його волею. Крім того, в даній дорожній пригоді постраждав пасажир автомобіля ВАЗ-21121, а тому за ч.2 ст.1188 ЦК, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам( пасажиру, переходу), особи, які спільно завдали шкоди, забов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. У подальшому особа, яка відшкодувала шкоду потерпілому, може звернутися до інших осіб з регрес ними вимогами.

За змістом ст.ст. 1167,1168, ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищенної небезпеки, відшкодовується чоловікові( дружіні) батькам, дітям такої особи, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, незалежно від вини такої особи

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо стягнення моральної шкоди як з ОСОБА_4 так і з ОСОБА_12

Між тим, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди суд повинен врахувати функції, які має виконувати таке відшкодування.

При визначенні розміру моральної шкоди необхідно враховувати певні критерії, як характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, інші обставини, які мають значення та інше.

Визначаючи розмір відшкодування суд повинен керуватися принцами умовної рівності, поміркованості і розумності.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно визначив природу моральної шкоди та її обгрунтуваня в позовній заяві. Між тим, судова колегія вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 необхідно зменшити, з урахуванням ступня його вини та інших обставин які мають значення. В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснила, що її довіритель дуже жалкує, що сталася така трагедія, але ступінь його вини обумовлений тим, що він не перевірив документи у водія, з яким він неодноразово мав справу. Про наявність тимчасового талону на право керування транспортними засобами йому було відомо, але не було відомо, що термін дії тимчасового талону закінчився. Крім того просила врахувати те, що у нього на утриманні троє дітей.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_12 необхідно зменшити до 100 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303,304.307,309,313,317,319 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 26 вересня 2013 року змінити. Зменшити суму на відшкодування моральної шкоди стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 з 290 000 грн. до 100 000 грн.

Зменшити суму судового збору на користь держави стягнуту з ОСОБА_2 з 2900 грн. до 1000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили після його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя -

Судді -