Номер провадження: 22-ц/785/960/15
Головуючий у першій інстанції Іванова О. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності по праву спадкування за законом на ? частину земельної ділянки,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який в подальшому уточнив (а.с.50-52), в якому просив визнати за ним право власності по праву спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на земельну ділянку площею 7,88 га, розташовану на території Новоукраїнської сільської ради АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 свої вимоги мотивував тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері - ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, якій при житті належала на праві власності земельна ділянка 7,88 га, розташована на території Новоукраїнської сільської ради. ОСОБА_3 вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але при оформлені спадщини з'ясувалося, що відсутній оригінал державного акту на вказану земельну ділянку, тому він позбавлений можливості в адміністративному порядку оформити спадкові права, а тому звернувся до суду з зазначеним позовом та просив його задовольнити.

Заперечуючи проти позову, у березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 та визнати за позивачем право власності по праву спадкування за законом на ? частину спірної земельної ділянки як за спадкоємцем за законом, посилаючись на те, що її мати - ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, була рідною донькою померлої ОСОБА_6 та спадкоємцем першої черги. Оскільки ОСОБА_7 постійно проживала з листопада 2005р. з ОСОБА_6 на день смерті останньої однією сім'єю, тому вона спадщину прийняла шляхом постійного проживання, але не оформила спадкових прав у зв'язку з хворобою. Після смерті ОСОБА_7, вона прийняла спадщину по закону як спадкоємець першої черги. Просила встановити факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_7 та ОСОБА_6 з листопада 2005 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, та, оскільки вона прийняла спадщину після смерті матері, визнати за нею право власності по праву спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки, яка залишилася після смерті бабусі - ОСОБА_6 (а.с. 80-82).

В судовому засіданні ОСОБА_3 свої вимоги підтримав, заперечуючи проти задоволення зустрічного позову. При цьому ОСОБА_3 надав пояснення з приводу позовних вимог, наполягав на задоволенні первісного позову у повному обсязі та необхідності відмови у зустрічному позові, пояснивши, що оскільки його померла мати ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована з ним за адресою - в АДРЕСА_2, а тільки перед смертю деякий час знаходилася у своєї доньки - ОСОБА_7, він вчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_7 не зверталася - тому в задоволенні позову ОСОБА_2 належить відмовити.

Представниками ОСОБА_3 - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, в судовому засіданні позовні вимоги по первісному позову підтримані у повному обсязі з підстав, зазначених у позовної заяві та надані відповідні пояснення. Заперечуючи проти задоволення зустрічного позову, пояснили, що оскільки ОСОБА_7 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталась, то вона своїм правом на отримання спадщини після смерті матері не скористалася, тому не може вважатися такою, що прийняла спадщину. Вказували, що факт постійного сумісного проживання померлої ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 в судовому засіданні не доведений, а тому в задоволенні зустрічного позову належить відмовити.

Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову - ОСОБА_2 в судовому засіданні не оспорювала право ОСОБА_3 за спадщину, але вважала, що первісний позов повинен бути задоволений частково, а її позов задоволений повністю, оскільки вона як і ОСОБА_3 має право на 1/2 частку спірної земельної ділянки, яка залишилася у спадщину після смерті її бабусі - ОСОБА_6 Вказувала, що її мати - ОСОБА_7 є рідною донькою померлої ОСОБА_6 та сестрою позивача - ОСОБА_3 Оскільки ОСОБА_6 померла за місцем мешкання її мати - ОСОБА_7 - в АДРЕСА_3, ОСОБА_7 тривалий час доглядала ОСОБА_6, постійно проживала з нею однією сім'єю, тому ОСОБА_7 вважається такою, що прийняла спадщину, хоча в установлений строк із заявою до нотаріуса про прийняття спадщина не зверталася у зв'язку з хворобою.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Магера Р.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, не оспорюючи право ОСОБА_3 на 1/2 спадщини, просив первинний позов задовольнити частково, а зустрічний - повністю оскільки ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2. та свої права на фактично отриману спадщину не оформила, а ОСОБА_2 разом з сестрою - ОСОБА_5 отримала спадщину після смерті матері, тому просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та визнати за ОСОБА_2 право власності по праву спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки. Крім того представник зазначив, що за життя померла ОСОБА_6 залишила заповіт, у відповідності до якого земельний сертифікат на спірну земельну ділянку заповідала саме ОСОБА_2 (на той час ОСОБА_2), але оскільки за життя ОСОБА_6 отримала державний акт на цю ділянку, ОСОБА_2 до нотаріуса та суду із будь якими вимогами з цього приводу не зверталася.

Третя особа - ОСОБА_4 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала письмову заяву з проханням слухати справу без її участі, просила позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Третя особа - ОСОБА_5 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала телеграму, згідно якої позовні вимоги ОСОБА_2 просила задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Роздільнянського районного суду від 25.03.2014р. позовні вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту належності за життя на праві власності спадкового майна та визнання права на спадкування обов'язкової частки на підставі ст. 207 ч. 1 п. 5 ЦПК України залишено без розгляду.

Рішенням суду первісний позов ОСОБА_3 задоволений в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати це рішення та постановити нове рішення, яким задовольнити її зустрічний позов в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в позові ОСОБА_2 та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_3 законні та обґрунтовані посилаючись на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 13.03.2006 року Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області серії НОМЕР_1 (а.с. 13).

ОСОБА_6 при житті на праві власності належала земельна ділянка площею 7,88га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоукраїнської сільської ради АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом на право приватної власності серії НОМЕР_2, виданим 11.12.2003 року Роздільнянською райдержадміністрацією, яка зареєстрована 11.12.2003р. за № 146 (а.с.66зв-67, ).

Померла ОСОБА_6 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, вказане підтверджується довідкою сільради № 20 від 17.01.2014р. (а.с.98), погосподарською книгою № 2 Новоукраїнської сільскої ради за 2006-2010р.р. та випискою з домової книги від 03.01.1977р.

Даний будинок зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 20.09.2006р. (а.с. 49).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належну їй, на праві власності на вказану земельну ділянку.

При житті ОСОБА_6 склала заповіт, яким сертифікат серії НОМЕР_3, виданий Роздільнянською районною держадміністрацією від 14.02.1997р. на право на земельну частку (пай), розміром 7,6 га, яка перебуває у колективній власності КСП ім. Т.Г.Шевченка заповідала онучці ОСОБА_2, яка в подальшому змінила прізвище на "ОСОБА_2".

ОСОБА_2 до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подавала.

Оскільки при житті ОСОБА_6 склала заповіт на земельний сертифікат, а в подальшому отримала державний акт на спірну земельну ділянку, із заявою про прийняття спадщини по заповіту до нотаріальної контори ніхто не звертався, тому має місце спадкування за законом.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_6 є її син - ОСОБА_3 та була її донька - ОСОБА_7, що підтверджується:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 20.01.1967 року, виданого Будьонівською сільрадою Роздільнянського района Одеської області (а.с.9), з якого вбачається що його матір'ю є ОСОБА_6;

- свідоцтвом про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_5 від 10.08.1966 року, виданого райбюро ЗАГС Роздільнянського района Одеської області (а.с.87), з якого вбачається що її матір'ю є ОСОБА_6;

- свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Новоукраїнською сільрадою Роздільнянського району Одеської області 10.06.1967р., серії НОМЕР_6, згідно якого ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_14, призвіще після укладення шлюбу - ОСОБА_7.

Як вбачається із спадкової справи № 391/06, після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини вчасно, а саме 08.09.2006 року звернувся ОСОБА_3 (а.с. 60зв.).

ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері до нотаріальної контори не зверталась, хоча листом державного нотаріуса була повідомлена про наявність в неї права на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті матері (а.с.62).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7, виданим 10.04.2007 року Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису про смерть № 9.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_7 є її доньки - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які в установленому порядку прийняли спадщину після смерті матері, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом, виданими на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 175зв, 177).

Вказані обставини встановлені судом на підставі матеріалів справи, сторонами не оспорюються, а тому судова колегія з ними погоджується та приймає до уваги.

В подальшому суд першої інстанції зазначив, що померла ОСОБА_6 постійно проживала та була зареєстрована за адресою проживання сина - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Вказане підтверджено, на думку суду першої інстанції матеріалами справи та не спростовано і поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, які зазначали, що ОСОБА_6 померла у ОСОБА_7 вдома, де вона проживала тимчасово у зв'язку з хворобою перед смертю і куди її взимку 2006р. привіз ОСОБА_3, при цьому свідки зазначали різні періоди перебування померлої дома у доньки - взимку 2006р., з грудня 2005р., та січень-лютий 2006р., але свідки зазначали, що зареєстрована вона була у сина, а не у доньки.

Суд вважав, що посилання ОСОБА_2 на проживання однією сім'єю її покійної матері - ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 та настання смерті саме за місцем проживання ОСОБА_7 правового значення по справі не має, т.я. в судовому засіданні встановлено, що померла ОСОБА_6 періодично знаходилася і за адресою реєстрації і за адресою проживання доньки, тому для прийняття спадщини необхідною умовою є встановлення останнього місця реєстрації спадкодавця на час відкриття спадщини.

Оскільки ОСОБА_3 вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку, а в судовому засіданні достовірно встановлено на підставі листа відділу держземагенства № 19-1903/2167 від 02.06.2014р., що спірна земельна ділянка дійсно належала на праві власності померлій ОСОБА_6 та була за нею зареєстрована, тому порушені права ОСОБА_3 підлягають захисту шляхом задоволення саме його позову.

Суд також зазначав, що обравши зазначений спосіб захисту, ОСОБА_2 в силу ст. 10 ЦПК України, не довела фактичну підставу вимог, оскільки ОСОБА_7 за життя своїм правом на спадщину після смерті матері не скористалась та до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Суд також вважав, що перебування ОСОБА_6 на день своєї смерті за адресою проживання ОСОБА_7 є тимчасовим, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є не доведеними.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що обставини, на які посилається ОСОБА_2 повністю не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 є обґрунтованими та підлягають захисту, а ОСОБА_2 - є недоведеними та необґрунтованими, а тому вони не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Після смерті спадкодавця, згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Оскільки заповіту на спірну земельну ділянку яка належала саме на підставі держакту спадкодавцем складено та посвідчено не було, тому спадкування здійснюватиметься за законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 1266 ЦК України Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з аналізу змісту ч. 3 ст. 1268 ЦК України та відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час вирішення позову суд повинен встановити, зокрема, місце проживання спадкодавця на день його смерті; чи було це місце постійним або переважним місцем його проживання (ст. 29 ЦК України) або тимчасовим; чи проживав разом із спадкодавцем до його смерті позивач; характер та період його проживання із спадкодавцем.

Довідки сільської ради від 17.01.2014р. за №20 (а.с.98) та за №324 від 03.10.2013р. (а.с.158) суперечать одна одній в частині місця фактичного проживання померлої, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Спір в цій частині підлягає вирішенню на підставі інших належних та допустимих доказів.

Так, допитані по справі свідки підтвердили той факт, що останні місяці свого життя спадкодавець ОСОБА_6, після того, як її син - позивач по справі ОСОБА_3 восени 2005р. перевіз її, постійно проживала у своєї доньки ОСОБА_7 за адресою АДРЕСА_4, де померла, і саме з цього останнього місця її мешкання були здійснені похорони.

Довідки амбулаторії (а.с.157-158) також свідчать про те, що ОСОБА_6 лікувалася після інсульту на дому та померла саме за адресою місця мешкання доньки - ОСОБА_7 в АДРЕСА_4.

Характер захворювання та вік померлої ОСОБА_6 (94 роки), не дають підстав вважати, що вона мешкала за цією адресою тимчасово та постійно переходила від доньки до сина за місцем своєї реєстрації - АДРЕСА_2, як на то стверджує позивач ОСОБА_3

Тільки наявність факту реєстрації за вказаною адресою не може вважатися достатньою підставою для відмови у позовних вимогах щодо встановлення факту проживання однією сім'єю спадкодавця та її доньки ОСОБА_7

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності та надавши їм належну оцінку, колегія суддів вважає, що ОСОБА_7 дійсно по день смерті спадкодавця ОСОБА_6 постійно з нею проживала однією сім'єю, доглядала її, поховала після смерті, а тому вважалася такою, що прийняла спадщину, так як заяву про відмову від спадщини матері не подавала.

Її доньку - позивача по зустрічному позову ОСОБА_2 слід вважати такою, що прийняла спадщину за правом представлення, на підставі ч. 1 ст. 1266 ЦК України.

Окрім цього, судова колегія враховує ст.1 ЦПК України в частині справедливого вирішення цивільних справ та звертає свою увагу на те, що спадкодавець ОСОБА_6 фактично вирішила за життя долю спірної земельної ділянки, склавши в квітні 2002р. заповіт на ім'я онуки ОСОБА_2 на свою земельну частку (пай) - сертифікат НОМЕР_8 від 14.02.1997р. В грудні 2003р. на підставі цього сертифікату ОСОБА_6 отримала на своє ім'я державний акт на цю земельну ділянку, і саме в грудні 2003р. з нею стався інсульт, лікування після якого вона проходила по день смерті (а.с. 65 обор., 84, 158).

На підставі вказаного заповіту дійсно не може бути видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом, про що ОСОБА_2 була письмово повідомлена нотаріусом (а.с.76-68).

При таких обставинах, винесене рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, так як воно ухвалене без повних і всебічно з'ясованих обставин, на які первісний позивач та позивач за зустрічним позовом посилався як на підставу своїх вимог, без підтвердження належними та допустимими доказами.

Розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а також суд порушив та неправильно застосував норми матеріального права, у зв'язку з чим, є підстави для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309 ч. 1 п. 1-4; ст.313-314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 18 червня 2014 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності по праву спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_7 однією сім'єю із спадкодавцем ОСОБА_6 на момент відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_3 право власності по праву спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,88га, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради АДРЕСА_1, згідно державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_2, виданого 11.12.2003 року Роздільнянською райдержадміністрацією, яка належала ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності по праву спадкування за законом (за правом представлення) на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 7,88га, розташованої на території Новоукраїнської сільської ради АДРЕСА_1, згідно державного акту на право приватної власності серії НОМЕР_2, виданого 11.12.2003 року Роздільнянською райдержадміністрацією, яка належала ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення вступає в законну силу з моменту оголошення. На рішення може бути подана касаційна скарга протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф. Парапан

В.О. Панасенков