Справа № 466/5852/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Мокрицькій А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

21.08.14 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 42 072,34 доларів США, що еквівалентно 336 284,21 грн.

Заяву мотивує тим, що 25.12.2003 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1148/03-Ф, згідно умов якого Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 34 000 доларів США на строк 60 місяців зі сплатою за користування кредитом 14 % річних. В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав, а тому заборгованість за кредитним договором залишається несплаченою і станом на 04.07.2013р. разом із нарахованими відсотками та пенею складає 42 072,34 доларів США, що еквівалентно 336 284,21 грн., а тому вимушене звернутись до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав на адресу суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити. Також просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду.

Відповідач в судовому засіданні подав заяву, в якій просив суд відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, зіславшись на обґрунтування, викладені у вказаній заяві.

Оглянувши заяву відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 25.12.2003 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та відповідачем - ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1148/03-Ф, згідно умов якого Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 34 000 доларів США на строк 60 місяців зі сплатою за користування кредитом 14 % річних.

В порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав, а тому заборгованість за кредитним договором залишається несплаченою і станом на 04.07.2013р. разом із нарахованими відсотками та пенею складає 42 072,34 доларів США, що еквівалентно 336 284,21 грн.

Статтями 256, 257 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки умовами договору (графіком погашення платежу) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, та право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, загальна позовна давність строком у три роки із розрахунку по кожному платежу окремо, виходячи із необхідності внести останній платіж, згідно з графіком погашення заборгованості по кредиту та процентів по ньому, відповідно до кредитного договору № 1148/03 від 25.12.2003 року почала спливати 26.12.2008 року та сплила 27.12.2011 року. Проте як позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості лише 21.08.2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позивач клопоче про поновлення пропущеного строку позовної давності, однак на підтвердження поважності причин його пропущення суду не надано належних та обґрунтованих доказів.

У відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач подав до суду заяву, яка долучена до матеріалів справи про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що в силу ч. 4 ст. 267 ЦК України у задоволені позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10,11, 57,60,88,169,209,214,215, ЦПК України, ст.ст. 11, 212, 349, 525, 526, 527, 530, 543, 578, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ПАТ «КБ» Надра» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1148/03-Ф від 25.12.03р. - відмовити за пропуском строку позовної давності.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: І. Є. Зима