Справа № 455/2127/13 Головуючий у 1 інстанції: Бонецький Л.Й.
Провадження № 22-ц/783/485/15 Доповідач в 2-й інстанції: Струс Л. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

Головуючого судді - Струс Л.Б.

суддів: Копняк С.М., Шумської Н.Л.

при секретарі: Бадівській О.О.

за участю: представника ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», третя особа ОСОБА_6 про стягнення шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що 03.05.2013 року об 11 год. 15.хв. по вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір, ОСОБА_4 керуючи автобусом «Богдан» А 09212 д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Фольксваген Бора» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, та який був припаркований і стояв на узбіччі, після чого залишив місце ДТП. Постановою Турківського районного суду Львівської області від 31.07.2013 року ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Внасідок ДТП автомобіль «Фольксваген Бора» отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту згідно висновку 3 790/13 становить 7872, 07 грн. У добровільному порядку відшкодувати завдані збитки відповідач відмовився. Враховуючи наведене та з урахуванням уточнень позовних вимог ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача 7 872, 07 грн. - вартість відновлювального ремонту, 997, 92 - вартість експертного дослідження, 450 грн. витрат на правову допомогу, 229 грн. 40 коп. - судовий збір та 7 000 грн. моральної шкоди, оскільки протиправними діями відповідача йому завдано моральних страждань, оскільки на момент ДТП пошкодженим автомобілем керував його батько ОСОБА_6, який є інвалідом ІІІ групи, а ДТП і спілкування з працівниками ДАІ та ОСОБА_4 вибило батька з нормального життя, спілкування з батьком на цю тему призводить його до нервових зривів та серцевих нападів, що є недопустимим за рекомендаціями обласної кардіологічної МСЕК. Внаслідок чого, він як син зазнає глибоких душевних страждань і переживань за здоров'я батька.

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 7 872 грн. 07 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_3 витрат за проведення експертного дослідження в розмірі 990 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 витрати на правову допомогу у розмірі 650 грн. та 242 грн. 60 коп. судового збору.

Дане рішення оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм процесуального та матеріального права і підлягає до скасування. Вважає що відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди має бути покладено на ПАТ «Страхова компанія «Лафорт». Звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації.

Просить рішення Старосамбірського районного суду Львівської області скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити частково, покласти обов'язок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП на ПАТ «Страхова компанія «Лафорт», а у задоволенні вимоги про відшкодування моральної шкоди та витрат на юридичні послуги відмовити за безпідставністю.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи з ОСОБА_4 7 872 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, 990 грн. витрат за проведення експертного дослідження та 650 грн. витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП позивачу завдано моральних страждань, оскільки на момент ДТП пошкодженим автомобілем керував його батько ОСОБА_6, який є інвалідом ІІІ групи, а він як син зазнає глибоких душевних страждань і переживань за здоров'я батька.

Проте погодитися повністю з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Судом встановлено, що 03.05.2013 року об 11 годині 15 хв. по вул. Л. Галицького в м. Старий Самбір, ОСОБА_4, керуючи автобусом «Богдан» А09212 д.н.з. НОМЕР_1, не дотримався безпечного інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення із автомобілем «Фольцваген Бора» д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3, та який був припаркований і стояв на узбіччі, після чого залишив місце ДТП.

Згідно постанови Турківського районного суду від 31.07.2013 року ОСОБА_4 визнано винним за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП (а.с. 6-8).

Відповідно до Звіту № 790/13 про оцінку автомобіля НОМЕР_3 - вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає - 7872,07 грн. (а.с. 17-19)

Згідно акту № 790/13 прийому передачі виконаних робіт від 16.10.2013 року та квитанції № 331610044 від 16.10.2014 р. вартість складання вищевказаного звіту становить 990 грн. (а.с. 10-11)

Таким чином, вартість матеріальної шкоди завданої ОСОБА_3 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, становить - 7872, 07 грн.

Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що в процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_4 не спростував, що ДТП в результаті якої було пошкодження автомобіль позивача, сталося не з його вини.

Вирішуючи спір в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив в цій частині законне та обґрунтоване рішення.

В той же час, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, оскільки воно ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Згідно п.9 вищенаведеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, суд першої інстанції не врахував у повній мірі характеру та обсягу страждань яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції та зменшити розмір моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 з 5000 грн. на 1500 грн.

Стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 650 грн. витрат на правову допомогу, районний суд посилався на квитанції (а.с.14, 111) про надання правової допомоги адвокатом Суділовським.

Однак матеріалами справи встановлено, що оригінал квитанції на суму 200 грн. щодо підтвердження проведеної оплати за надання правової допомоги до справи не долучено та позивачем такої апеляційному суду не надано, тому колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір з 650 на 450 гривень.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, ст..ст.309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_2 задовольнити частково

Рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 01 жовтня 2014 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду 1 500 гривень .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу 450 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді С.М. Копянк

Н.Л. Шумська