Справа № 367/7526/14-ц Головуючий у І інстанції Мікулін А. В.
Провадження № 22-ц/780/2037/15 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 29 07.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила ухвалити рішення про його задоволення, посилаючись на те, що 25.05.2011 року між позивачем та представництвом ТОВ "Олімпас Москва" був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5355858, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу "Шевролет", державний номер НОМЕР_1.

26.10.2011 року в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Шевролет", державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу "Рено", державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3

Згідно постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2011 року ДТП відбулась внаслідок порушення ОСОБА_2 вимог п. 13.1. ПДР України, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Власник пошкодженого автомобіля «Рено», державний номер НОМЕР_2 звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Згідно Звіту автотоварознавчого дослідження вартості матеріального збитку було складено страховий акт №00077800 та розрахунок страхового відшкодування, на підставі яких позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 2 500,00 грн.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 не повідомив позивача у триденний термін про настання страхового випадку, у позивача на підставі ст.38.1.1. Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виникло право зворотної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого відшкодування, у зв'язку із чим позивач і просив стягнути з відповідача на свою користь 2 500,00 грн. виплаченого відшкодування та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 25.05.2011 року між ПрАТ "Страхова компанія "УНІКА" та представництвом ТОВ "Олімпас Москва" було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5355858, відповідно до умов якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "Шевролет", державний номер НОМЕР_1 (а.с.4).

26.10.2011 року о 12 год. 10 хв. на вул. Кільцева сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Рено", державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, та "Шевролет", державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 (а.с.9).

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.11.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10).

Власник пошкодженого транспортного засобу "Рено", державний номер НОМЕР_2, ОСОБА_3 28.10.2011 року звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.17).

Відповідно до страхового акту №00077800 від 20.12.2012 року сума страхового відшкодування становить 2 500,00 грн. (а.с.21), що і було виплачено позивачем ОСОБА_3, факт чого підтверджується платіжним дорученням №045447 від 27.12.2012 року (а.с.23).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, дійшовши висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність підстав для їхнього задоволення, виходив із пропуску позивачем передбаченого ст. 257 ЦК України строку позовної давності.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Разом з тим, правовідносини, що існують між сторонами, виникли з регресних зобов»язань, а відповідно до ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов»язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов»язання.

Таким чином, оскільки основне зобов»язання по виплаті страхового відшкодування позивачем було виконане 27.12.2012 року (а.с.23), то подача ним позову про відшкодування збитків в порядку регресу до суду 26.11.2014 року проведена в межах визначеного ст. 257 ЦК України трирічного строку, який триває для позивача до 27.12.2015 року.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування судом норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні рішення не застосована норма ч. 6 ст. 261 ЦК України, яка підлягала до застосування, наслідком чого стало ухвалення по справі неправильного рішення, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення.

Вирішуючи вимоги позовної заяви ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення з ОСОБА_2 шкоди в порядку регресу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з п.п. «г», 38.1.1. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1. статті 33 цього Закону (у редакції, що діяла на момент ДТП).

Відповідно до п.п.33.1.2, п.33.1 ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Враховуючи те, що позивачем відшкодовано шкоду, завдану іншою особою, його вимоги до відповідача, як особи, винної у заподіянні шкоди, про стягнення в порядку регресу суми виплаченого відшкодування, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зважаючи на те, що відповідач не виконав покладений на нього обов»язок повідомити страховика про страховий випадок не пізніше трьох робочих днів з дня його настання.

На підставі викладеного, апеляційна скарга ПрАТ «СК «УНІКА» підлягає задоволенню, а рішення суду про відмову в позові - скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позову.

Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 20 січня 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» 2 500 грн. збитків в порядку регресу та 365 грн. 40 коп. судових витрат.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :