Справа № 148/1481/15-ц Провадження № 22-ц/772/2566/2015Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 44Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Нікушина В.П., Сала Т.Б.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

за участі апелянта, заявника ОСОБА_2, представника позивачки-відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання таким,

що втратив право користування житловим приміщенням, примусове виселен-

ня без надання іншого житлового приміщення, зняття з реєстрації,

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів внаслідок безпідставно набутого майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року про відмову у забезпеченні позову,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 липня 2015 року ( т. 3, а. с. 28 ) відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 від 02 липня 2015 року про забезпечення позову.

Не погоджуючись з постановленою у справі ухвалою, відповідач-позивач оскаржує дану ухвалу в апеляційному порядку, просить судову ухвалу від 03 липня 2015 року скасувати ( т. 3, а. с. 32-33 ), постановити нову ухвалу, якою задоволити його клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1. Апелянт вважає оскар-жувану ухвалу незаконною, постановленою без дослідження доказів у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши мате-ріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали в межах доводів апе-ляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів при-йшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нерухо-ме майно, суддя виходив з того, що така процесуальна дія можлива виключно на стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утрудити чи зробити не-можливим виконання рішення суду. Судом справа завершена розглядом, ухва-лено рішення, відбувається його виконання на підставі виданих виконавчих ли-стів і сторони у справі є учасниками виконавчого провадження, мають права та обов'язки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження».

Оскаржуючи судову ухвалу від 03 липня 2015 року, ОСОБА_2 підкреслює, що забезпечення позову можливе на будь-якій стадії цивільного процесу як су-купність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі за-доволення позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що мотиви апеляційної скарги заслу-говують на увагу, є такими, що тягнуть скасування оскаржуваної судової ухва-ли про відмову у забезпеченні позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допуска-ється на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Колегія суддів апеляційного суду підкреслює, що суд першої інстанції не виконав вимог частини 3 статті 10 ЦПК України; розглянувши заяву одноосо-бово, без виклику сторін та їхніх представників ( при цьому вказавши на закін-чення розгляду справи ), не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив, зокрема, заявникові його права та обов'язки, не попередив ОСОБА_2 про наслідки вчинення або невчинення окремих процесуальних дій, не сприяв здійсненню його прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодав-ства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголосив, що, вирішуючи пи-тання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси всіх осіб, котрі беруть участь у справі, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосу-ванням відповідних заходів; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з врахуванням доказів, наданих особою на підтвердження своїх ви-мог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно має місце спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову; з'ясувати відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можли-вість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'яза-ні з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення вияв-ляться необґрунтованими. Тому, допускаючи забезпечення позову, суд відпові-дно до ч. 4 ст. 153 ЦПК вправі покласти на певну особу обов'язок внести на де-позитний рахунок суду кошти, достатні для того, щоб забезпечити виконання судового рішення, визначивши вид забезпечення позову та розмір таких ко-штів.

Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у су-довому засіданні ( залежно від стадії розгляду справи ) в день надходження за-яви.

Згідно зі ст. 154 ЦПК суд за заявою однієї зі сторін і зважаючи на пояснення другої сторони, вправі допустити заміну одного виду забезпечення позову ін-шим. Відповідну заяву необхідно розглядати в судовому засіданні з повідом-ленням осіб, які беруть участь у справі. При цьому слід мати на увазі, що за-мінити спосіб забезпечення позову за заявою відповідача можна тільки за зго-дою позивача, за винятком випадку, коли відповідач згідно з ч. 2 ст. 154 ЦПК із дозволу суду замість допущеного виду забезпечення позову про стягнення гро-шових коштів внесе на депозитний рахунок суду суму, зазначену в позовній за-яві.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до вико-нання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до вико-нання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились об-ставини, що зумовили його застосування.

Отже, слід підкреслити, що розгляд справи закінчується не ухваленням су-дом рішення, а виконанням останнього. Зазначаючи в оскаржуваній ухвалі зво-ротнє, суддя суду першої інстанції припустився помилки у застосуванні норм процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду вважає доцільним зауважити, що суду першої інстанції, вирішуючи заяву ОСОБА_2, слід у суворій відповідності з нормами ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» вжити всіх можливих заходів до належного і своєчасного виконання рішення суду, що набрало законної сили, обома сторонами у справі. Інакше принцип цивільного законодавства щодо його справедливості, добросовісності і розумності не буде витриманий, а це призведе до однобокості, неповноти вирішення судом цієї справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія cуддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 03 лип-ня 2015 року про відмову у забезпеченні позову - скасувати, порушене питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуюча:/підпис/

Судді:/підписи/

З оригіналом вірно: