АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа 755/819/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Марфіна Н.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/4452/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.

суддів Прокопчук Н.О., Саліхова В.В.

при секретарі Кутц А.В.

за участю : позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 05 лютого 2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

у с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 05 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва про скасування рішення та зобов'язання вчинити дії - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року та постановити нове, про задоволення її позовних вимог. Вважає оскаржуване рішення незаконним, таким, що постановлене з порушенням норм процесуального права та не ґрунтується на законі і фактичних обставинах справи. Зазначає, що проживає в кімнаті з самого народження, іншого житлового приміщення не має. Виселення може призвести до розлучення з матір'ю, втрати існуючих для розвитку умов, оскільки вона та її брат відвідують дошкільні навчальні заклади за існуючим місцем проживання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 просила апеляційну скаргу задовольнити з наведених в ній доводів.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Як вбачається зі матеріалів справи, позивач на даний час проживає в АДРЕСА_1..

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.02.2011 року залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 06.09.2011 року, яким у задоволення позову ОСОБА_3 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_2 і ОСОБА_4 відмовлено у визнанні права користування спірним житлом та видачі ордера , оскільки ОСОБА_3 та її діти не є членами сім'ї наймача спірної квартири та не були зареєстровані в ньому.

Питання про реєстрацію особи регулюється спеціальним Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України, вирішуючи спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Оскільки дія договору на житлове приміщення наймача ОСОБА_5 припинена у зв'язку зі смертю , а ОСОБА_3 з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не були зареєстровані за життя наймача за зазначеною адресою та не набула самостійного права на спірне житлове приміщення.

Також встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року зазначених осіб виселено із житлового приміщення. що залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.09.2013 року це рішення суду залишено без змін, а ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.10.2013 року відмовлено у відкритті касаційного провадження.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.10.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання відмови щодо взяття на соціальний квартирний облік незаконними та протиправними, визнання розпорядження незаконним та пропити правним, скасувати розпорядження, зобовязання прийняти рішення про взяття на соціальний квартирний облік, зобовязання вчинити дії, зобовязання укласти договір найму відмовлено.

Вирішуючи позов в частині скасування рішення від 11.06.2013 року, суд першої інстанції не завернув уваги на те, що зазначена вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, натомість для перегляду зазначеного рішення встановлений процесуальним законом порядок. За таких обставин, оскаржуване рішення в цій частині слід скасувати, провадження у справі в цій частині на підставі ч. 1 п. 1 ст. 205 ЦПК України закрити.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи, підстав для скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 лютого 2015 року скасувати в частині відмови у позові щодо скасування рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2013 року провадження в справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Головуючий

Судді