печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5590/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Гладун Х.А.,

при секретарі - Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» про визнання недійсним договору застави майнових прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір про заставу майнових прав № 1202-1/Z-1 від 12.02.2015, укладений між Відповідачами, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вказаний договір укладений всупереч вимог чинного законодавства, оскільки порушує законні права та інтереси Позивача як кредитора ПАТ «Дельта Банк» (Відповідач-1), що виключає можливість задоволення його кредиторських вимог за рахунок майна, які є предметом застави оспорюваного договору та надає перевагу ПАТ «Банк «Богуслав» (Відповідач-2) перед іншими кредиторами Відповідача-1 на задоволення кредиторських вимог.

В судовому засіданні Позивач підтримав позов в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник Відповідача-1 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, надав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, в яких зазначив, що Позивачем не доведений факт порушення його прав оспорюваним договором. Крім того, Позивач не є стороною оскаржуваного правочину, а тому невправі його оскаржувати.

Представник Відповідача-2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, надав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, в яких зазначив, що оспорюваний Договір був укладений у відповідності до вимог чинного законодавства і протилежного Позивачем не доведено. При цьому, ні його укладення, ні виконання не порушувало та не порушує права та охоронювані законом інтереси Позивача. Крім того, позовна заява не містить обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме, яким чином оспорюваний договір порушує його права, також Позивач не навів відповідних доказів на підтвердження порушення своїх прав, а позов ґрунтується на припущеннях та суб'єктивному трактуванні Позивачем норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.12.2014 між Позивачем та Відповідачем-1 був укладений договір № 005-28-580-261214 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за яким можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів, за умовами якого Позивачу відкрито поточний рахунок № 6724 у євро. Станом на 16.02.2015 р. на даному рахунку наявні грошові кошти в розмірі 60040,60 Євро.

22.01.2015 Позивач через приватного нотаріуса Розумову О.І. звернувся до Відповідача-1 із платіжним дорученням про перерахування із зазначеного вище рахунку грошових коштів в сумі 60000 євро.

Однак, станом на 17.02.2015 Відповідач-1 даного платіжного доручення не виконав, що свідчить про неналежне виконання взятих на себе зобов'язань та порушення положень ст.ст. 525, 526 ЦК України.

Згідно Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.02.2015 р. № .02.2015 на підставі договору про заставу майнових прав № 1202-1/Z-1 від 12.02.2015, що був укладений між Відповідачами зареєстровано обтяження рухомого майна та майнових прав Відповідача-1.

Позивач, звертаючись із вимогами про визнання недійсним зазначеного вище договору, свої вимоги обґрунтовує ч.1 ст.203, ст.215 ЦК України, зазначаючи, що договір суперечать нормам чинного законодавства, а саме, що оспорюваний правочин порушує законні права та інтереси Позивача як кредитора Відповідача-1, що виключає можливість задоволення його кредиторських вимог за рахунок майна, які є предметом застави оспорюваного договору та надає перевагу Відповідачу-2 перед іншими кредиторами Відповідача-1 на задоволення кредиторських вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є, зокрема, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. 1 ст. 203 ЦК України, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що оспорюваний договір про заставу майнових прав № 1202-1/Z-1 від 12.02.2015, що був укладений між Відповідачами, втратив свою чинність 13.02.2015, що підтверджується Витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 16.02.2015 р. № 46359018.

Таким чином, правові підстави визнання недійсним правочину, що втратив свою чинність, відсутні.

Крім того доводи позивача, що Договір про заставу майнових прав № 1202-1/Z-1 від 12.02.2015 порушує його законні права та інтереси як кредитора Відповідача-1, та виключає можливість задоволення його кредиторських вимог за рахунок майна, що є предметом застави за оспорюваним договором, в належний спосіб ним не доведені, ґрунтуються на його припущеннях та не відповідають обставинам справи.

Виходячи з встановлених судом обставин справи, положень законодавства, яке належить застосовувати до спірних правовідносин, судом не встановлено порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів Позивача, які підлягають захисту. Іншого Позивачем суду не доведено.

Відтак, позов задоволенню не підлягає у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст.203, 215 ЦК України, ст.ст.3, 6, 10-11, ст.ст.57-60, ст.88, ст.208, ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «Банк Богуслав» про визнання недійсним договору застави майнових прав, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун