АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 193/92/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/813/К/15 Патинка А.Г.
Категорія - 23(І) Суддя-доповідач Грищенко Н.М.
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н.М.,

суддів - Братіщевої Л.А.,Чорнобука В.І.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Степове", третя особа - відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області про розірвання договору оренди землі, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Степове» (далі - ТОВ «Степове»), третя особа - відділ Держземагенства у Софіївському районі Дніпропетровської області про розірвання договору оренди землі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 15.04.2011 року є власником земельної ділянки площею 9,08440 га, розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області. 22 серпня 2012 року між сторонами укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Софіївському районі 10 вересня 2012 року № запису 01974.

Позивач ОСОБА_5 посилаючись на затримку сплати орендної плати за останні два роки, як на систематичний характер порушення ст.ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, норми Конвенції про захист прав та свобод людини від 20.03.1952 р., в частині мирного володіння своїм майном, після уточнення позовних вимог у лютому 2015 року просила суд розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 22 серпня 2012 року між нею та ТОВ «Степове» та стягнути на її користь судові 487,20 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_5 у повному обсязі.

Вважає, що судом не враховано, що відповідач систематично затримував виплату орендної плати за минулі роки, не сплачував її своєчасно, що є порушенням умов договору оренди земельної ділянки та підставою для його розірвання.

Суд дійшов помилкового висновку, що домовленість сторін про стягнення пені за порушення виконання зобов'язань - не може бути підставою для розірвання договору оренди , у зв'язку із порушенням строків виплати орендної плати.

Судом невірно визначено поняття «систематичність несплати ».

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 9,08440 га, розташованої на території Першотравенської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 15.04.2011 року (а.с.11)

Між ОСОБА_5 та ТОВ «Степове» 22 серпня 2012 року укладено договір оренди земельної ділянки, терміном на 5 років та зареєстрований у відділі Держкомзему в Софіївському районі 10 вересня 2012 року № запису 01974, (а.с.8-10)

Пунктом 4.1. Договору встановлено розмір орендної плати за землю, що складає у грошовому виразі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01 січня кожного року, за який нараховується орендна плата, що відповідає 8110,19 грн. за 2012 рік. (а.с.8)

Відмовляючи ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що умовами договору не передбачено його розірвання у зв'язку із несвоєчасною сплатою орендної плати, виплата орендної плати відповідачем за 2013, 2014 роки булла виплачена із затримкою, доказів щодо систематичного порушення виплати орендної плати позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права договір оренди землі може бути розірваний за умови систематичної несплати орендної плати.

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року справа № 6-146 цс 12 , і відповідно до ст.360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Колегія суддів приймає до уваги, відомості про виплату орендної плати за 2013 - 2014 роки у натуральній та грошовій формі із порушенням строків її виплати , встановленої договором оренди, згідно відомостей № 3219 від 06 серпня 2014 року ОСОБА_6 отримала -6893,65 грн., а також довідки від 15.04.2015 року про отримання 6893,66 грн. - 03 лютого 2015 року.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що докази про систематичну несплату орендної плати відповідачем ТОВ «Степове» у матеріалах справи відсутні.

Навпаки, відомості виплати свідчать, що відповідачем виплачувалась позивачу ОСОБА_7 протягом спірних років 2013-2014 р.р. орендна плата за користування землею, як у натуральній формі так і в грошовій, але із запізненням. Остаточний розрахунок за 2014 рік здійснено із орендодавцем у лютому 2015 року, із порушенням строків визначених у п. 4.4. договору оренди. На думку колегії суддів, дані порушення несвоєчасної виплати орендної плати у повному обсязі, не може бути визначено, як істотне порушення, тому не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що посилання орендаря на несвоєчасну сплату орендної плати у повному обсязі, не може бути підставою для дострокового розірвання договору оренди землі, оскільки умовами договору, п. 4.7 у разі невнесення орендної плати в строки, визначені Договором стягується пеня у розмірі 0,01% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: