Справа № 635/470/15-ц
Провадження № 2/635/955/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання - Сушко Г.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Харківського РВ ГУДМС України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому в остаточних вимогах просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом - будинком АДРЕСА_2 із зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він є власником вищевказаного будинку, в якому зареєстрована, проте не проживає, його колишня невістка - відповідач ОСОБА_2, оскільки вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року вона засуджена за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю та відбуває покарання у Качанівській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54).

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, до суду надійшли з Качанівської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 54), де вона відбуває покарання, її письмові заперечення проти позову з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 є батьком її покійного чоловіка. ЇЇ чоловік, ОСОБА_4, зареєстрував її у своїх батьків, так як вона не мала місця реєстрації. За час реєстрації вона с чоловіком проживала у його батьків пів року. Відповідач посилається на те, що позивачу належать всі права на володіння, користування та розпорядження своїм майном, і вона в цьому не перешкоджає. Крім того з 16 січня 2009 року позивач не сплачує за неї комунальних платежів, так як вона знаходиться в місцях позбавлення волі. Відповідач стверджує, що вона не організовувала вбивство свого чоловіка. Вважає дії позивача незаконними, так як вона не порушує закон та знаходиться в місцях позбавлення волі, в зв'язку з чим позбавлена можливості знайти інше житло.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок (а.с.8).

В зазначеному житловому будинку зареєстровані позивач ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_5 та колишня невістка ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Яковлівської сільської ради Харківського району Харківської області № 420 від 19 грудня 2014 року (а.с. 9).

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року ОСОБА_2 засуджена за ч. 3 ст. 27, п.п. 6, 11, 12 ч. 2 ст.115 КК України до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є її власністю за організацію вбивства її чоловіка, а позивача сина ОСОБА_4 (а.с.12-16).

ОСОБА_2 відбуває покарання в Качанівській виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№54) (а.с.34).

Син позивача загинув від механічної асфіксії внаслідок здавлення органів шиї.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За змістом ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

У відповідності до положень ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

15 травня 2007 року з дозволу власника спірного житлового будинку, позивача по справі, була зареєстрована дружина його сина - ОСОБА_2

В цьому житловому будинку відповідач ніколи фактично не проживала, вона разом з чоловіком ОСОБА_4 проживала в кімнаті гуртожитку що розташована за адресою: АДРЕСА_1, комунальні послуги відповідач не сплачувала.

Відповідач більше не є членом сім'ї позивача, оскільки її чоловіка, а позивача сина вбито в 2009 році.

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В частині зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 суд відмовляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживанням особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 11 вказаного Закону та "Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів" затвердженого Наказом МВС України №1077 від 22 листопада 2012 року, та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за №2109/22421 реєстрація місця проживання та зняття з реєстрації здійснюється органом реєстрації, яким є Державна міграційна служба.

Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 88, 208, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом - будинком АДРЕСА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки смт. Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Перени Резинського району Молдови, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, судові витрати з судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його отримання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін