Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2412/15 Головуючий у 1-й інстанції: Холод Р.С.
Єдиний унікальний № 33/77/14-ц Суддя-доповідач: Сапун О.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.,

суддів: Краснокутської О.М.

Сапун О.А.,

при секретарі: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2015 року у справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА :

10 жовтня 2014 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Посилалось на те, що 03.08.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №ZPS0GK50080379 на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі 61 890 доларів США ( 54 000 доларів США на придбання житла, 7 890 доларів США на сплату страхових виплат ) зі сплатою 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03.08.2021 року.

Однак ОСОБА_3 порушила вимоги зазначеного кредитного договору, не виконала в обумовлені строки зобов'язання щодо сплати кредиту, комісії та відсотків по ньому, у зв'язку з чим станом на 22.08.2014 року має заборгованість у розмірі 163 580,60 доларів США, яку позивач просив стягнути. Також просив стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущені порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні апеляційного суду Запорізької області доповідь судді, вислухавши пояснення представника апелянта, заперечення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у відповідності до статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 2 частини 1 статті 307, пунктами 3,4 частини 1 статті 309 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог у разі невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення або неправильного застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" пропустило без поважних причин строк позовної давності, оскільки перебіг цього строку почався з травня 2011 року, тобто після тридцяти днів з моменту отримання ОСОБА_3 вимоги про дострокове повернення кредиту, а з позовом про стягнення заборгованості банк звернувся лише 10 жовтня 2014 року.

З таким висновком погодитися неможна, оскільки він суперечить наявним у справі документам, не узгоджується з нормами матеріального права.

Як встановлено статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статей 1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти.

Відповідно до статей 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За частиною 3 статті 61 України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що 03.08.2006 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № ZPS0GK50080379 на підставі якого відповідачка отримала кредит у розмірі 61 890 доларів США ( 54 000 доларів США на придбання житла, 7 890 доларів США на сплату страхових виплат ) зі сплатою 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 03.08.2021 року. Пунктом 1.1 договору також передбачалося, що позичальник зобов'язаний щомісяця надавати Банку кошти у сумі 767,29 доларів США ( щомісячний платіж ) для погашення боргу за кредитом. Відповідно до пункту 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання за договором, Банк має право нарахувати пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ ( а. с. 9-12 т. 1 ).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 03.08.2006 року між сторонами було укладено договір іпотеки без номера, за умовами якого відповідач надала Банку в іпотеку нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_3 належним чином умови кредитного договору не виконувала, станом на 09.11.2011 року утворилася заборгованість за кредитним договором № ZPS0GK50080379 від 03.08.2006 року у розмірі 79 630,27 доларів США.

Вказані обставини встановлені заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 04 травня 2012 року по справі за позовом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Грибанова О.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZPS0GK50080379 від 03.08.2006 року на суму 79 630,27 доларів США, що утворилася станом на 09.11.2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки - домоволодіння АДРЕСА_1, тому відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають (а. с. 6-18,29-35 т. 2 ).

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлена у три роки.

Згідно статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного з кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, оскільки судовим рішенням від 04 травня 2012 року, ухваленим по позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 13 жовтня 2010 року, визнано право банку в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором №ZPS0GK50080379 від 03.08.2006 року на суму 79 630,27 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки, а з позовом про стягнення боргу по вказаному кредитному договору ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернулося вже в жовтні 2014 року, висновок суду першої інстанції про відмову у позові через сплив позовної давності є помилковим.

У пункті 17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що вникають із кредитних правовідносин" зазначено, що наявність судового рішення про задоволенні вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.

При вирішенні спору з'ясовано, і не заперечувалося відповідачем, що кредитні зобов'язання до теперішнього часу не виконані, заборгованість по кредитному договору ОСОБА_3 не погасила.

У підтвердження суми заборгованості, а також на вимогу відповідачки, банк надав відповідний розрахунок та виписки за рахунками, на які здійснювалося погашення боргу по кредитному договору, які досліджувалися судом. У спростування розрахунку ОСОБА_3 не надала будь-які документи, не склала свій розрахунок, який би містив іншу суму заборгованості ( а. с. 4-7,51-52,56-204 т. 1 ).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", заявлений до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту, по відсотках за користування кредитом, по комісії є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_3 пеню у розмірі 65 547,75 доларів США за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором, яка утворилася з вересня 2007 року по 22 серпня 2014 року ( а. с. 4-7 т. 1 ).

Разом з тим, згідно пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені ) позовна давність застосовується в один рік.

З наявних у справі документів вбачається, що розмір пені за рік у період з 10 жовтня 2013 року по 22 серпня 2014 року дорівнює 19 211,74 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 427 653 грн. 33 коп. ( за курсом НБУ станом на квітень 2015 року - 22,26 грн. за один долар США ).

На підставі викладеного, згідно положень пункту 2 частини 1 статті 307, пунктів 3,4 частини 1 статті 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по даному спору нове рішення, яким позов ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Рішення Комунарськього районного суду м. Запоріжжя від 06 лютого 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" заборгованість за кредитним договором № ZPS0GK50080379 від 03.08.2006 року, а саме: борг по тілу кредиту - 50 911,87 доларів США; борг по процентах - 39 863,38 доларів США; борг по комісії - 7 257,60 доларів США; пеню у сумі 427 653 грн. 33 коп. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" витрати по сплаті судового збору в сумі 5 481 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: