Справа № 159/674/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Окостень І.В.
Провадження № 22-ц/773/651/15 Категорія: 19 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Губарик К.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Шевчука В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУМА" про повернення коштів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БРУМА" про повернення коштів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 вересня 2013 року ТОВ "Брума" і підприємство Китайської Республіки "Beijing debarker co. Ltd" уклали контракт про поставку обладнання (а.с.114-115). 10 лютого 2014 року між цими ж підприємствами до даного контракту укладено додаткову угоду №3 (а.с.116). Із змісту цієї додаткової угоди №3 від 10 лютого 2014 року, вбачається, що між ТОВ "Брума" і підприємством "Beijing debarker co. Ltd" наявна заборгованість, яка рівна сумі 2000 євро. Фізична особа ОСОБА_4 зобов'язується сплатити цю суму протягом 30 банківських днів на рахунок ТОВ "Брума". Угода укладена в Україні у м. Ковелі, підписана і скріплена печатками ТОВ "Брума" і підприємства "Beijing debarker co. Ltd".

Відповідно до ч.1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання відповідно до ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України (Стаття 509 ЦК України).

Як на підставу заявлених позовних вимог позивач посилався на невиконання ТОВ "Брума" взятих на себе за додатковою угодою №3 від 10 лютого 2014 року зобов'язань по поверненню коштів в сумі 2000 євро. На підтвердження цих вимог позивач надав суду копію зазначеної угоди, відповідно до пункту 2 якої "Покупець зобов'язується повернути фізичній особі ОСОБА_4 суму 2010,00 доларів США(2000,00 євро) на протязі 90 днів після повного виконання Контракту". Проте, не надано доказів про виконання контракту відповідно після чого на протязі 90 днів повинен був настати обов'язок повернення коштів. Разом з тим, у тексті зазначеної угоди, наданої суду представником відповідача, відсутній пункт 2, який передбачає обов'язок повернення коштів позивачу саме по цій додатковій угоді.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів виникнення зобов'язання між позивачем та відповідачем з приводу повернення останнім коштів у сумі 2000 євро та правовідносин позики.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не взято до уваги банківські виписки з особового рахунку про перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача ТОВ "БРУМА" не заслуговують на увагу, оскільки суд дав оцінку цьому доказу. Разом з тим, перерахування коштів в розмірі 2000 євро позивачем на рахунок відповідача, що підтверджується рухом коштів по рахунку ТОВ "Брума" від 07.01.2014року по 14.02.2014 року (а.с.117) не є належним та допустимим доказом виникнення між сторонами зобов'язань про повернення цих коштів.

Крім того, судом апеляційної інстанції було витребувано у відповідача оригінал додаткової угоди № 3 від 10 лютого 2014 року, на що вказував в апеляційній скарзі позивач. Однак представником відповідача наданий електронний варіант оригіналу зазначеної додаткової угоди, який містить підписи і печатки сторін угоди та зміст якої відповідає наявній в матеріалах справи копії цієї угоди, наданій Кредобанком на вимогу суду першої інстанції(а.с.116). Текст угоди не містить пункту 2 про повернення коштів позивачу, а тому суд обгрунтовано не надав переваги копії додаткової угоди, яка надана позивачем, як належного та допустимого доказу виникнення між стронами зобов'язання.

Покликання апелянта на лист-відповідь ТОВ "БРУМА", адресований позивачу, як директору компанії "Науманн Машинен і Палети" про неможливість виконання угоди № 3 від 10.02.2014 року у зв'язку з фінансовими труднощами( а.с.9) не заслуговують на увагу, оскільки даний лист не може бути доказом виникнення зобов'язань між сторонами по поверненню 2000 євро.

Твердження апелянта про підставність позовних вимог є власним тлумаченням встановлених обставин справи, були предметом дослідження суду першої інстанції і їм суд в сукупності з іншими доказами по справі дав правильну юридичну оцінку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Ковельського міськрайонного суду від 04 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді