Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №227/5859/14-ц
Справа № 22-ц/778/3089/15 Головуючий у 1-й інстанції: Здоровиця О.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

Кочеткової І.В.,

При секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнював. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 1973 року працював в галузі вугільної промисловості, у вересні 1997 року був прийнятий електрослюсарем підземним з повним робочим днем на ДВАТ шахта Новодонецька ДХК «Добропіллявугілля». 7 жовтня 2002 року при виконанні трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав відкритий перелом 4-го пальця лівої руки, забиту рану 2-4 пальців лівої кисті. За висновком МСЕК від 16 березня 2004 року йому встановлено 15% втрати професійної працездатності безстроково. З моменту травми і до теперішнього часу порушена його нормальна життєдіяльність, він не може ні фізично, ні морально пристосуватись до такого життя. В результаті отриманої ним травми йому був заподіяний, перш за все фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав та спричинило моральну шкоду. За редакцією ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та профзахворювання, які спричинили втрату працездатності» яка діяла до 01.01.2006 року обов'язок провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди покладено на Фонд.

Посилаючись на зазначені обставині просив суд, стягнути на свою користь з відділення ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 10 000 гривень.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля Донецької області на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000,00 грн.

В апеляційній скарзі про скасування судового рішення і ухвалення нового про відмову у позові відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до статті ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За змістом статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді справи судом встановлено, що з серпня 1997 року по січень 2007 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП «Добропіллявугілля» на шахті «Новодонецька» за професією електрослюсар підземний, гірничим майстром (а.с.7-9). Звільнений був на підставі п. 2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я . У жовтні 2002 року з ним стався нещасний випадок на виробництві, про що був складений акт№84 форми Н-1 від 9 жовтня 2002 року, згідно якому внаслідок нещасного випадку ОСОБА_2 тримав відкритий перелом о/ф 1У пальця лівої кисті, забиті рани П-У пальців лівої кисті (а.с.5-6). Протягом тривалого часу позивач лікується від виробничої травми, що підтверджується витягами із медичних карток, виписними епікризами (а.с.27-34) . За висновком МСЕК від 16 березня 2004 року позивачеві встановлено 15% стійкої втрати професійної працездатності безстроково.

Частиною 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (у редакції до набрання чинності Законів України від 20 грудня 2005 року № 3235-IV "Про Державний бюджет України на 2006 рік", від 19 грудня 2006 року № 489-V "Про Державний бюджет України на 2007 рік" і від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності") встановлено, що моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом соціального страхування від нещасних випадків за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів.

Це підтверджується також роз'ясненням Конституційного Суду України, даним у Рішенні від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування).

Отже, положення ст. ст. 21, 28, ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" в редакції, чинній до прийняття зазначених вище Законів України, передбачали обов'язок Фонду провести потерпілому страхову виплату за моральну шкоду за наявності факту заподіяння йому такої шкоди.

Також, згідно з п. 22 ст. 71 Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" зупинено на 2007 рік дію абзацу четвертого ст. 1 (у частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку), підпункту "е" п. 1 ч. 1 загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Підпункт "е" п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", якою було передбачено страхову виплату застрахованій особі за моральну шкоду, виключено нa підставі Закону України від 23 лютого 2007 року № 717-V "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", що набрав чинності 20 березня 2007 року.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Також відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Суд першої інстанції, ухвалюючи у справі судове рішення про часткове задоволення даного позову, виходив з того, що право на відшкодування моральної шкоди виникло в позивача 16 березня 2004 року, тобто до набрання чинності як Законом України "Про державний бюджет України на 2006 рік", так і Законом України "Про державний бюджет України на 2007 рік", якими було зупинено дію норм, що передбачали право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, та Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-У "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", що набрав чинності з 30 березня 2007 року, тому позивач правомірно звернувся про відшкодування моральної шкоди саме до ВВДФСС.

Визначаючи суму страхової виплати позивачу за моральну шкоду саме в розмірі 4 тис. грн., районний суд врахував ступінь втрати працездатності позивача, те що він переносить фізичний біль від отриманого трудового каліцтва, значний час проходив лікування.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і недоведеність позовних вимог являються безпідставними.

Оскаржуване у справі рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи і зібраним у справі доказам. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст.307,308,313,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Добропілля відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 06 березня 2015 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: