АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5883/15 Головуючий 1 інстанції - Бутенко В.М.
Справа № 623/1826/15-ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - захист ділової репутації
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: - Пилипчук Н.П.,

суддів: - Піддубного Р.М.,- Гуцал Л.В.,

за участю секретаря - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справe за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Ізюмська міська рада Харківської області, про захист ділової репутації, зобов'язання спростувати недостовірну інформацію та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 2015 року на пленарному засіданні сесії Ізюмської міської ради Харківської області 6-го скликання відбувся виступ ОСОБА_4 з ряду питань пов'язаних з продажем об'єктів нерухомості, які належали колишньому Ізюмському житловому ремонтно-експлуатаційному підприємству та були продані в результаті ліквідації даного підприємства, при цьому розповсюдивши цілий ряд недостовірних та наклепницьких відомостей стосовно депутата Ізюмської міської ради Харківської області ОСОБА_5, які порочать його та ділову репутацію.

Так, в своєму виступі ОСОБА_4 зазначив «що необхідно створити комісію з представників депутатського корпусу, громадськості та представників правоохоронних органів, яка б провірила законність процедур при продажі нерухомих об'єктів, розташованих за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, продавцем зазначених об'єктів було Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство в особі ліквідатора ОСОБА_5», окрім цього «в наслідок доволі цікавих можливих оборуток за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривень, на те є документальне підтвердження, я заявляю, що процедура продажу була незаконна і на це є докази».

ОСОБА_5 стверджує, що розповсюджена про нього відповідачем інформація є недостовірною, її поширення ганьбить його честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач просив суд зобов'язати ОСОБА_4 особисто, в той же спосіб, що і була поширена, спростувати на черговій сесії Ізюмської міської ради Харківської області недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_5, а саме: що продаж нежитлових об'єктів розташованих за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, була здійснена продавцем Ізюмським житлове ремонтно-експлуатаційним підприємством в особі ліквідатора ОСОБА_5; що в наслідок доволі цікавих можливих оборудок за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, та те, що процедура продажу була незаконна і на це є докази; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та сплачений судовий збір по справі в розмірі 343 грн. 60 коп.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: зобов'язано ОСОБА_4 особисто, в той же спосіб, що і була поширена, в строк один місяць з набрання рішення законної сили, спростувати на найближчій черговій сесії Ізюмської міської ради Харківської області недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_5, а саме: що продаж нежитлових об'єктів розташованих за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, була здійснена продавцем Ізюмським житлове ремонтно-експлуатаційним підприємством в особі ліквідатора ОСОБА_5; що в наслідок доволі цікавих можливих обору док за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, та те, що процедура продажу була незаконна і на це є докази. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 витрати на судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_5 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи. Наполягає, що його виступ на пленарному засіданні сесії Ізюмської міської ради носив правдивий характер.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково з наступних підстав.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи, що 27 березня 2015 року на пленарному засіданні сесії Ізюмської міської ради Харківської області 6-го скликання відбувся виступ ОСОБА_4, в якому він зазначив, що «необхідно створити комісію з представників депутатського корпусу, громадськості та представників правоохоронних органів яка б провірила законність процедур при продажу нерухомих об'єктів, розташованих за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3, продавцем зазначених об'єктів було Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство в особі ліквідатора ОСОБА_5», «в наслідок доволі цікавих можливих оборуток за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, я заявляю, що процедура продажу була незаконна і на це є докази».

Згідно роз*ясненням що містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Судова колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції, що інформація, що «продаж нежитлових об'єктів розташованих за адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, була здійснена продавцем Ізюмським житлове ремонтно-експлуатаційним підприємством в особі ліквідатора ОСОБА_5» була поширена відповідачем, є недостовірною та підлягає спростуванню.

Так, відповідно до договору купівлі продажу від 22 квітня 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянці ОСОБА_7 39/1000 частин нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 44-45).

Відповідно до договору купівлі продажу від 22 квітня 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянці ОСОБА_7 129/1000 частин нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 46-47).

Відповідно до договору купівлі продажу від 18 лютого 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянину ОСОБА_8 183/250 частин нежитлових, будівель розташованих за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 48-49).

Відповідно до договору купівлі продажу від 28 січня 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянину ОСОБА_9 нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 50-51).

Відповідно до договору купівлі продажу від 22 квітня 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянці ОСОБА_7 41/1000 частин нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 52-53).

Відповідно до договору купівлі продажу від 21 лютого 2008 року Ізюмське житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство, від імені якого діяла виконавчий директор ОСОБА_6, продало громадянці ОСОБА_10 вбудоване нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 54-55).

Таким чином, продаж зазначених у виступі ОСОБА_4 об'єктів нерухомості здійснювалась Ізюмським житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством в особі виконавчого директора ОСОБА_6.

Надані відповідачем до суду апеляційної інстанції акти передачі майна зазначених висновків суду не спростовують, оскільки вказані акти були підписані позивачем на виконання вже укладених договорів купівлі-продажу.

Що стосується висловлювання ОСОБА_4 про те, що «в наслідок доволі цікавих можливих оборудок за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, та те, що процедура продажу була незаконна і на це є докази», судова колегія вважає, що таке висловлювання є оціночними судженнями відповідача, критичною оцінкою діяльності посадових осіб.

Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст. 34 Конституції України. Це право закріплено також у ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

За таких обставин, судова колегія не вбачає підстав для задоволення позову в частині зобов'язання ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, а саме що "в наслідок доволі цікавих можливих оборудок за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, та те, що процедура продажу була незаконна і на це є докази".

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. п. 3, 4, ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 309, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2015 року змінити, в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання ОСОБА_4 спростувати недостовірну інформацію, а саме що "в наслідок доволі цікавих можливих оборудок за самими скромними підрахунками скарбниця міста в 2008 році не дорахувалася одного мільйона гривен, на те є документальне підтвердження, та те, що процедура продажу була незаконна і на це є докази" - скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: