АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження №22-ц/796/6249/2015 Головуючий в 1 інстанції - Марцинкевич В.А.
Доповідач - Желепа О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченко М., Рубан С.М.

при секретарі Осмолович В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року про залишення зустрічної позовної заяви без розгляду в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

17.06.2014 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 03.07.2014 року.

15.08.2014 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про визнання особистою власністю майна, набутого за час шлюбу.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2013 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особистою власністю майна, набутого під час шлюбу - залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій просила її скасувати.

В скарзі посилалася на те, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, прийнята з порушенням норм процесуального права. Зазначила, що залишаючи зустрічну позовну заяву без розгляду суд не взяв до уваги, що 03.07.2014 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці. 17.09.2014 року представник ОСОБА_1 перебував у відпустці, про що повідомив суд заявою. 05.11.2014 року позивач за зустрічним позовом перебувала в відпустці. 19.12.2014 року ОСОБА_1 хворіла і в зв'язку з цим не була присутня на судовому засіданні. Про дану обставину суду було повідомлено поштою, шляхом направлення відповідної заяви. 21.01.2015 року та 04.02.2015 року представник відповідача був задіяний в кримінальній справі, про що повідомив суд заявою, яка знаходиться в матеріалах справи. В судове засідання призначене на 02.03.2015 року відповідачка повторно не з'явилася, оскільки знову захворіла і про це також повідомила суд. Підтверджуючі документи хвороби відповідачка хотіла надати на наступному судовому засіданні. Вважає ухвалу суду про залишення позовної заяви без розгляду незаконною та такою, що порушує право позивача за зустрічним позовом на своєчасний та неупереджений розгляд даної справи.

В судове засідання сторони не з'явились, про розгляд справи повідомлені, що підтверджується зворотними повідомленнями.

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи зустрічну позовну заяву без розгляду, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не з'являлася в судові засідання 03.07.2014 року, 17.09.2014 року, 05.11.2014 року, 19.12.2014 року, 21.01.2015 року, 04.02.2015 року, 02.03.2015 року, мотивуючи свою відсутність поважними причинами, однак жодного належного доказу відсутності не надала.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції є обґрунтованим та в повній мірі відповідає вимогам цивільно-процесуального законодавства України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.06.2014 року відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 03.07.2014 року.

15.08.2014 року ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву про визнання особистою власністю майна, набутого за час шлюбу.

Справа призначалась в судові засідання неодноразово.

В судові засідання, призначені на 19.12.2014 року, 21.01.2015 року, 04.02.2015 року, 02.03.2015 року позивач за зустрічним позовом та його представник не з'явилися. При цьому, останні подавали до суду зави про перенесення вищезазначених судових засідань, мотивуючи їх неможливістю брати у них участь, поважними причинами (а.с. 104-105, 116-118, 121, 123).

Про дату судового засідання призначеного на 02.03.2015 року ОСОБА_1 була повідомлена 10.02.2015 року, про що свідчить розписка про вручення поштового відправлення (а.с. 130).

Буд-які заяви про розгляд справи за відсутності позивача за зустрічним позовом та його представника в матеріалах справи відсутні.

Отже, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що оскільки позивач за зустрічним позовом (його представник) повторно не з'явився в судове засідання, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав, позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Законодавцем встановлено, що при повторній неявці позивача в судове засідання причина неявки в судове засідання не має значення для суду і в разі навіть поважної причини при повторній неявці в судове засідання, якщо від позивача не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, обов'язок суду залишити позовну заяву без розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що неявка позивача за зустрічним позовом та його представника зумовлена поважними причинами, що підтверджується відповідними документами на правильність оскаржуваної ухвали не впливає, оскільки при повторній неявці в судове засідання поважність причин неявки не має жодного правового значення.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ухвала, порушує конституційні права заявника щодо судового захисту, а також порушує процесуальні права щодо своєчасності розгляду і вирішення цивільної справи, колегія суддів не приймає, так як суд першої інстанції неодноразово призначав справу до розгляду, разом з тим позивач за зустрічним позовом та його представник недобросовісно користуючись своїми процесуальними правами безпідставно не з'являлися в судові засідання.

У зв'язку з наведеним, залишення судом першої інстанції заяви без розгляду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що суд не відмовляв позивачу за зустрічним позовом у прийнятті його позовної заяви до розгляду, а лише у визначений процесуальним законом спосіб, через зловживання позивачем процесуальними правами, залишив позовну заяву без розгляду.

Зміст оскаржуваної ухвали не дає жодних підстав для висновку про те, що судом першої інстанції було допущено порушення норм процесуального права.

Ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому відповідно до ст. 312 ЦПК України колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу.

Також, колегія роз'яснює позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦПК України, особа заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: