РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Савiчева В.О.

при секретарі - Коршак Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування, зазначаючи, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер її чоловік ОСОБА_3. За своє життя він склав заповіт від 21.05.2007 року, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1, заповідав їй, ОСОБА_1. Право власності ОСОБА_3 на дану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2000 року, який пройшов державну реєстрацію в КП «Кременчуцьке МБТІ».

Після смерті ОСОБА_3 вона звернулася до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після його смерті. Але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану квартиру, оскільки договір купівлі-продажу квартири від 01.09.2000р. укладено на Кременчуцькій товарній біржі та він не був нотаріально посвідчений. Крім того, до вказаної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що вказана квартира була придбана померлим під час шлюбу з нею.

Просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 01.09.2000р. на Кременчуцькій товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - дійсним, визнати, що квартира АДРЕСА_1 була особистою приватною власністю ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1, право власності на ? квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

В свою чергу до суду з зустрічним позовом звернулася ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності, зазначаючи, що з 1973 року по 2003 рік вона знаходилась в шлюбі з ОСОБА_3. Від даного шлюбу мають дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, обидва ІНФОРМАЦІЯ_2

Під час перебування у шлюбі та за спільні кошти ними була придбана в т.ч. квартира за адресою АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був оформлений Кременчуцькою товарною біржею 01.09.2000 року та зареєстрований у реєстрову книгу №М-3 за реєстр. №508 в Кременчуцькому МБТІ.

Даний договір вважає дійсним оскільки згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

В 1999 році їхні стосунки з чоловіком ОСОБА_3 погіршилися, у зв'язку з чим, вона звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час ухвалення рішення їх було повідомлено судом про те, що відповідно до ст. 44 КпШС шлюб буде розірвано лише після звернення до органів РАЦС та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Після отримання даного рішення вони продовжили жити разом однією сім'єю, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного.

В 2000 році ними було прийняте рішення про придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 в м. Кременчук. Право власності було зареєстроване за чоловіком ОСОБА_3.

В 2003 році її відносини з чоловіком знову погіршились і ними було вирішено питання про остаточне розірвання шлюбу. Після чого вона звернулась до органів РАЦС з заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу.

В 2007 році ОСОБА_3 достеменно знаючи, що квартира є спільною сумісною власністю та з незрозумілих підстав, приховавши це від неї та нотаріуса, уклав заповіт відповідно до змісту якого заповідав ОСОБА_1 їхню спільну квартиру.

Укладення вище згаданого заповіту вважає незаконним та таким, що порушує її права як власника на належну їй частку в спільному майні подружжя. Тому вважає, що даний заповіт є частково недійсним, оскільки він складений особою, яка не мала на це права, відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_3 діти звернулись до нотаріальної контори де було відкрито спадкову справу.

У зв'язку з тим, що її колишній чоловік раптово помер, вони не встигли розділити майно спільно нажите за час шлюбу. Через це вона звернулась до Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори, з заявою про виключення із спадкової маси майна, яке залишилось після померлого ОСОБА_3, а саме на належну їй 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1, оскільки згадане майно є спільною власністю їх, як колишнього подружжя. Просила суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 01.09.2000 року на Кременчуцькій товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - дійсним. Визнати за ОСОБА_9 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, як на майно набуте під час шлюбу. Визнати заповіт ОСОБА_3, який посвідчений 21 травня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за номером 1-143 частково не дійсним в частині заповідання 1/2 частини квартири за адресою квартира АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник за первинним позовом ОСОБА_11 позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просили суд їх задовольнити. В задоволені зустрічного позову не заперечували.

Представник відповідача-позивача за зустрічним позовом ОСОБА_12 в судовому засіданні позовні вимоги первинного позову визнав. Зустрічний позов свого довірителя підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві і просив суд їх задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що первинний та зустрічний позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач - позивач ОСОБА_2 з 1973 року по 2003 рік знаходилась в шлюбі з ОСОБА_3. Від даного шлюбу мають дітей - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, обидва ІНФОРМАЦІЯ_2

Під час перебування у шлюбі та за спільні кошти ними була придбана в т.ч. квартира за адресою АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу був оформлений Кременчуцькою товарною біржею 01.09.2000 року та зареєстрований у реєстрову книгу №М-3 за реєстр. №508 в Кременчуцькому МБТІ.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.

В 1999 році стосунки ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_3 погіршилися, у зв'язку з чим, вона звернулися до суду з позовом про розірвання шлюбу. Під час ухвалення рішення їх було повідомлено судом про те, що відповідно до ст. 44 КпШС шлюб буде розірвано лише після звернення до органів РАЦС та отримання свідоцтва про розірвання шлюбу.

Після отримання даного рішення вони продовжили жити разом однією сім'єю, мали спільний бюджет та піклувалися один про одного.

Відповідно до ст. 23 КпШС дана квартира є спільною сумісною власністю, що нажита подружжям за час шлюбу.

В 2003 році відносини ОСОБА_2 з чоловіком ОСОБА_3 знову погіршились і ними було вирішено питання про остаточне розірвання шлюбу. Після чого вона звернулась до органів РАЦС з заявою про видачу свідоцтва про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.44 КпШС шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про власність» (чинного на час придбання спірної квартири), майно, нажите подружжям за час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

Статтею 22 Кодексу про шлюбу та сім'ю України, передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном.

Статтею 28 вищезазначеного Кодексу встановлено, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_3. За своє життя він склав заповіт від 21.05.2007 року, яким належну йому квартиру АДРЕСА_1, заповідав ОСОБА_1. Право власності ОСОБА_3 на дану квартиру підтверджується договором купівлі-продажу від 01.09.2000 року, який пройшов державну реєстрацію в КП «Кременчуцьке МБТІ».

Відповідно до ч.2 ст.9 Житлового кодексу України, яка діяла на час укладання вказаного договору купівлі-продажу, громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.

Як встановлено в ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 334 Цивільного кодексу України визначено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

У відповідності до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 14, 57 - 59, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним, визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 01.09.2000р. на Кременчуцькій товарній біржі між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на ? квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частки квартири АДРЕСА_1, як на майно набуте під час шлюбу.

В інших частинах позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: