Справа № 2/489/1008/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2015 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача - Іванюк О.Я.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та скасування реєстрації місця проживання, стягнення заборгованості та неустойки, а також зустрічним позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" про зобов'язання здійснити перерахунок оплати за комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року ТОВ "Ніконджитбудсервіс" звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Вказували на те, що 30.06.2003 р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір найму, відповідно до якого відповідачка отримала право користування кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 в гуртожитку разом з двома неповнолітніми дітьми. Згідно положень вказаного договору було передбачено його пролонгацію на 1 рік. Проте зі спливом вказаного строку нового договору найму або оренди між сторонами укладено не було, відповідачка продовжує користуватись житловим приміщенням без належних правових підстав. Крім того позивач зазначав, що є власником вказаного житла, через що визначає вартість плати за користування ним, але відповідачка протягом тривалого часу несистематично та не в повному обсязі здійснює оплату. В зв'язку з цим, за період з 01.03.2012 р. по 01.01.2015 р., утворилась заборгованість в розмірі 4 927 грн. 52 коп.

Посилаючись на вищевикладене ТОВ "Ніконджитбудсервіс" просив суд: усунути здійснені відповідачем перешкоди у розпорядження та користуванні кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 власнику майна ТОВ "Ніконджитбудсервіс", шляхом виселення з кімнат НОМЕР_2, НОМЕР_3 та скасування місця реєстрації проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, без надання іншого житлового приміщення; стягнути заборгованість на користь ТОВ "Ніконджитбудсервіс" з ОСОБА_3 за користування майном за період з 01.03.2012 р. по 01.01.2015 р., розмір якої становить 4 927 грн. 52 коп., неустойку за невиконання зобов'язання щодо повернення речі у розмірі подвійної плати за користування кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 за період з травня 2012 р. по 01.01.2015 р. в розмірі 30560 грн. 00 коп., 3 % річних за порушення грошового зобов'язання за період з 01.04.2013 р. по 01.01.2015 р. в розмірі 176 грн. 17 коп. та судові витрати в розмірі 356 грн. 70 коп.

ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ТОВ "Ніконджитбудсервіс", відповідно до якого зазначала, що ТОВ "Ніконджитбудсервіс" нараховує плату за користування житлом за завищеними тарифами, без належного обґрунтування, оскільки самостійно не здійснює надання житлово-комунальних послуг та не є виконавцем таких послуг, крім того посилалась на те, що прибудинкова територія зазначеного гуртожитку не визначена, що виключає можливість стягнення коштів на її обслуговування. Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_3 просила суд зобов'язати ТОВ "Ніконджитбудсервіс" здійснити перерахунок нарахувань з березня 2012 року по грудень 2014 року включно, у відповідності до вимог законодавства та умов договору від 2003 року.

В судовому засіданні представник ТОВ "Ніконджитбудсервіс" заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Зустрічний позов не визнав.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Зустрічний позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не з'явились, відповідно до заяви просили про розгляд справи без їх участі, вимоги за зустрічним позовом підтримали, первісний не визнали.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

30.06.2003 р. між ТОВ "Ніконджитбудсервіс" та ОСОБА_3, яка на той час не працювала, мала двох неповнолітніх дітей, був укладений Договір № 253 на користування площею в гуртожитку.

Згідно п. 1.1 вказаного Договору ТОВ "Ніконджитбудсервіс" передав в користування кімнати НОМЕР_2, НОМЕР_3 ( п`ять ліжкомісць), що розташовані в гуртожитку за адресою АДРЕСА_1. Даний договір було укладено строком на один рік.

Згідно п. 2.3 Договору мешканець зобов'язаний своєчасно вносити плату за проживання в гуртожитком у встановлених розмірах.

У відповідності до п. 4.1 Договору плата за комунальні послуги входить до ставки плати за користування житловою площею та окремо плата за них не стягується.

Відповідно до п. 7.1 Договору він вважається пролонгованим на строк, вказаний в п. 1.1 Договору, якщо жодна зі сторін не пізніше ніж за один місяць не повідомить іншу про розірвання даного договору.

01.07.2003 р. ОСОБА_3 звернулась до ТОВ "Ніконджитбудсервіс" з заявою про реєстрацію її та її неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Проте, згідно Довідки з Єдиного Державного реєстру підприємств та організацій України та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТОВ "Ніконджитбудсервіс" на праві приватної власності, відповідно до рішення Ленінського райсуду м. Миколаєва від 11.04.2005 року, належить 9068/10000 часток гуртожитку за адресою АДРЕСА_1.

Керівник - Іванюк О.Я., Виді діяльності, між іншими - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендовано майна; комплексне обслуговування об'єкті…

Як вбачається з матеріалів справи, термін дії договору від 2003 року про користування житлом ОСОБА_3, на час набуття позивачем права власності, сплинув.

11.02.2008 р. ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було направлено на адресу відповідачки ОСОБА_3 повідомлення про те, що строк дії укладеного з нею договору на користування житловою площею сплинув, та їй необхідно укласти договір оренди житла, або виселитись з займаних приміщень. Дане повідомлення було отримано відповідачкою 16.02.2008 р. (відповідно до зворотнього поштового повідомлення).

16.02.2012 р. ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було вдруге повідомлено ОСОБА_3 про сплив строку договору від 2003 року на користування кімнатами НОМЕР_2, НОМЕР_3 в гуртожитку та необхідність звільнити їх або укласти новий договір.

14.03.2012 р. відповідачку ОСОБА_3 було повідомлено, що з 01.03.2012 р. оплату за користування кім. НОМЕР_2, НОМЕР_3 в гуртожитку визначено у розмірі - 430 грн.

Згідно Повідомлення від 30.08.2013 р. ОСОБА_3 було повідомлено, що з 01.09.2013 р. розмір оплати за проживання в гуртожитку становить 450 грн. 00 коп.

Також 23.08.2013 р. за вих. № 246, 24.06.2014 р. за вих. № 221, 15.07.2014 р. за вих. № 385 відповідачку ОСОБА_3 було вкотре повідомлено про сплив строку дії договору на користування житловим приміщенням гуртожитку, укладеного між нею та позивачем 2003 р., а також про наявність заборгованості по оплаті за користування гуртожитком.

11.07.2014 р. за вих. № 276 на адресу відповідачки ОСОБА_3 було направлено повідомлення про підвищення вартості проживання в гуртожитку до 650 грн. 00 коп.

Згідно Листа від 08.07.2014 р. ОСОБА_3 повідомила ТОВ "Ніконджитбудсервіс" про свою згоду на переукладення договору користування гуртожитком, однак просила надати їй проект такого договору.

Проект договору відповідачці було надіслано 15.07.2014 р., отримано нею 18.07.2014 р., жодних зауважень не надано, проте до теперішнього часу такий договір не укладено.

12.09.2014 р. за вих. № 446 на адресу відповідачки ОСОБА_3 позивачем ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було направлено претензію-вимогу НОМЕР_2-НОМЕР_3, згідно якої повідомлено, що заборгованість по оплаті за користування житлом, станом на 01.09.2014 р., становить 4 033 грн. 52 коп.

За умовами ст. 810 ЦК України найм (оренда) житла здійснюється на підставі відповідного договору, на певний строк, за плату.

Згідно ст.ст. 811, 812 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Відповідно до ст. 815 ЦК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло.

У відповідності до ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором.

Згідно Договору № 253 користування площею в гуртожитку, укладеному 30.06.2003 р. між ТОВ "Ніконджитбудсервіс" та ОСОБА_3, строк його дії складає один рік з можливістю подовження на такий самий строк.

За таких обставин судом встановлено, що ОСОБА_3 та її неповнолітні діти вселились до спірних кімнат не в зв'язку з трудовими відносинами , а на підставі однорічного, з правом його пролонгації ще на один рік, договору від 30.06.2003 р. Відповідно строк дії даного договору сплинув, а нового укладено не було. Проте відповідачка та ОСОБА_4, ОСОБА_5 продовжують користуватись спірними кімнатами без належних правових підстав, при цьому оплату за їх використання проводять нерегулярно та не в повному обсязі.

Згідно наданого ТОВ "Ніконджитбудсервіс" розрахунку, за період з 01.03.2012 р. по 31.12.2014 р. у ОСОБА_3 утворилась заборгованість за користування найманим майном в розмірі 4 927 грн. 52 коп. Також позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь 3 % річних за період з 01.03.2012 р. по 31.12.2014 р. в сумі 176 грн. 17 коп.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги положення ст. 625 ЦК України суд вважає, що вказані вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо вимог ТОВ "Ніконджитбудсервіс" про стягнення з відповідачки неустойки за невиконання зобов'язання з повернення речі в сумі 30 560 грн. 00 коп. суд вважає, що вони є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК ).

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

На теперішній час строк дії Договору про користування житловою площею, укладеного між ТОВ "Ніконджитбудсервіс" та ОСОБА_3, сплинув. На неодноразові звернення позивача з пропозицією укласти договір оренди житла відповідачка не реагує, хоча і продовжує користуватись спірними житловими кімнатами.

Отже відповідачі не набувши самостійного права користування жилим приміщенням, займають його без достатніх правових підстав з 2005 року.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача ТОВ "Ніконджитбудсервіс" про виселення відповідачів з займаних кімнат обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Разом з тим, безпідставними є вимоги про скасування реєстрації місця проживання відповідачів, оскільки виселення осіб з займаного житлового приміщення є достатньою підставою для скасування їх реєстрації за даною адресою (ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні").

Щодо зустрічного позову, суд вважає, що він є безпідставним через наступне.

Відповідно до п. 38 "Примірного положення про гуртожитки", затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 р., витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею і окремо плата за них не стягується.

ТОВ "Ніконджитбудсервіс" було визначено розмір плати за користування житлом, яка, згідно бухгалтерської довідки, складається із собівартості утримання будинку - гуртожитку, помноженого на кількість квадратних метрів приміщень, яке займає особа, вартості комунальних послуг, що споживає наймач та його родина, округленого до першого десятку. При цьому планова калькуляція вартості 1 кв.м. житлової площі поточного року робиться на підставі фактичних показників по утриманню будинку за попередній рік плюс податок на додану вартість.

Таким чином вартість оплати за користування кімнатами НОМЕР_2, НОМЕР_3 власник визначив з 01.03. 2012 р. - 430 грн. щомісячно; з 01.09.2013 р.- 450 грн. щомісячно; з 01.07.2014 року - 650 грн. щомісячно.

У суда відсутні підстави вважати, що розмір плати, визначений власником, є незаконним, отже вимоги за зустрічним позовом не підлягають задоволенню..

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору в сумі 487 грн. 20 коп. (243 грн. 60 коп. + 243 грн. 60 коп.). А саме 356 грн. 70 коп. на користь ТОВ "Ніконджитбудсервіс" та 130 грн. 50 коп. на користь держави (487 грн. 20 коп. - 356 грн. 70 коп.).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення та скасування реєстрації місця проживання, стягнення заборгованості та неустойки - задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з кімнат НОМЕР_2, № НОМЕР_3 в гуртожитку по АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" заборгованість за користування майном, за період з 01.03.2012 р. по 01.01.2015 р., в сумі 4 927 грн. 52 коп., 3 % річних в сумі 176 грн. 17 коп., що разом складає 5 103 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" судовий збір в розмірі 356 грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь держави судовий збір в розмірі 130 грн. 50 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніконджитбудсервіс" про зобов'язання здійснити перерахунок оплати за комунальні послуги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: