Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/1952/15-ц
28.04.2015 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в складі:
Головуючої судді Дубас Т.В.,
при секретарі Дідур М.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: Головне управління юстиції в Київській області, ОСОБА_2, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -
Позивач ОСОБА_1 в лютому 2015 року звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 була власником житлового будинку АДРЕСА_2 та земельної ділянки, площею 0,0601 га, за цією ж адресою, на якій розташований будинок.
Право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору на право будівництва жилого будинку, посвідченого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 21.11.1957 р. за реєстровим № 7311 і зареєстровано Київським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 1878.
Право власності на земельну ділянку, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, належало ОСОБА_3 на підставі державного акту на праві приватної власності на землю, виданого Боярською міською радою 09.10.1997 р. на підставі рішення Боярської міської ради від 03.02.1997 р. № 35/2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6933/1692.
30.05.2001 р. було укладено договір міни квартири на будинок, посвідченого нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3215, згідно якого ОСОБА_3 обміняла належний її на праві власності будинок на квартиру АДРЕСА_1, належний ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.
Того ж дня ОСОБА_3 продала ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 й земельну ділянку, на якій розташований будинок, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3216, за ціною 6100 грн.
28.05.2002 р. ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла позивачу - ОСОБА_1.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
28.05.2005 р. ОСОБА_1, подав нотаріально посвідчену заяву № 433 про прийняття спадщини до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори.
01.06.2005 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою, на підставі вищевказаної заяви, була заведена спадкова справа № 221/2005 відносно майна померлої ОСОБА_3
Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.03.2008 р., залишеним в силі ухвалою Верховного суду України від 13.05.2008 р., договір міни квартири на будинок від 30.05.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3215 та договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3216, визнано недійсним, зобов'язано сторони повернути майно одне одному.

Таким чином ОСОБА_1 залишився спадкоємцем за заповітом будинку та земельної ділянки, на якій розташований будинок.

10.12.2013 р. державний нотаріус Києво-Святошинської районнох державної нотаріальної контори, Панікар В.М., розглянувши документи по спадковій справі № 221/2005 щодо майна померлої ОСОБА_3 та заяву гр. ОСОБА_1 винесла постанову № 2825/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності документів що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку.

Тому позивач просив визнати за ним ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, зокрема житловий будинок АДРЕСА_2, та на земельну ділянку площею 0,0601 га, на якій розташований будинок.

Позивач направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Головне управління юстиції в Київській області направило до суду клопотання в якому просило розгляд справи проводи без участі їх представника.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3.

До майна померлої ОСОБА_3, Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 221.

Спадщину після померлої прийняв його позивач ОСОБА_1 відповідно до поданої до поданої до нотаріальної контори заяви від 1 червня 2005 року.

До складу спадкового майна померлої увійшли житловий будинок АДРЕСА_2, та на земельна ділянка площею 0,0601 га, на якій розташований будинок.

Згідно заповіту посвідченого державним нотаріусом Києво-Свтошинської державної нотаріальної контори Цебровою Л.М., від 28 травня 2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1393, ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_1.

10.12.2013 р. державний нотаріус Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, Панікар В.М., розглянувши документи по спадковій справі № 221/2005 щодо майна померлої ОСОБА_3 та заяву гр. ОСОБА_1 винесла постанову № 2825/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з підстав відсутності документів що підтверджують право власності спадкодавця на вищевказані житловий будинок та земельну ділянку.

30.05.2001 р. було укладено договір міни квартири на будинок, посвідченого нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3215, згідно якого ОСОБА_3 обміняла належний її на праві власності будинок на квартиру АДРЕСА_1, належний ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

30.05.2001 р. ОСОБА_3 продала ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 й земельну ділянку, на якій розташований будинок, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3216.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 20.03.2008 р., залишеним в силі ухвалою Верховного суду України від 13.05.2008 р., договір міни квартири на будинок від 30.05.2001 р., посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3215 та договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Тимчуком В.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3216, визнано недійсним, зобов'язано сторони повернути майно одне одному.

Право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору на право будівництва жилого будинку, посвідченого 10-ю Київською державною нотаріальною конторою 21.11.1957 р. за реєстровим № 7311 і зареєстровано Київським міжміським бюро технічної інвентаризації за № 1878.

Відповідно до листа КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» від 02.04.2-15 року № 173 вбачається, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи об'єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_2 було зареєстровано за гр. ОСОБА_11 05.11.1963 року відповідно до договору на право будівництва будинку, посвідченого 10 Київською нотаріальною конторою 21.11.1957 року, реєстраційний номер 7311 та акту прийомки будинку від 25.10.1963 року.

Право власності на земельну ділянку, для обслуговування жилого будинку та господарських споруд, загальною площею 0,0601 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2, належало ОСОБА_3 на підставі державного акту на праві приватної власності на землю, серія НОМЕР_1, виданого Боярською міською радою 09.10.1997 р. на підставі рішення Боярської міської ради від 03.02.1997 р. № 35/2 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6933/1692.

За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Стаття 1225 ЦК України визначає що, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Стаття 1233 ЦК України визначає що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно аб.3п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_2, загальною площею 72,8 кв.м., житловою площею 46,2 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0601 га, що розташована за адресою АДРЕСА_2, цільове призначення для обслуговування жилого будинку і господарських споруд, в порядку спадкування за заповітом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Т.В. Дубас