АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2113/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріВолвенко А. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про розподіл спільного майна подружжя, зняття арешту з майна, заборону реалізації майна,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2015 року ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_6, Центрального відділу ДВС ЧМУЮ про розподіл спільного майна подружжя, зняття арешту з майна, заборону реалізації майна.

В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що ОСОБА_10 є власником 2/5 частин квартири за адресою АДРЕСА_1, з яких 1/5 частину квартири набув в результаті приватизації, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 21.02.2001 року, а ще 1/5 частину квартири придбав за договором купівлі-продажу від 28.02.2007 року. 23.07.2014 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС Черкаського МУЮ в ході виконання судового рішення про стягнення грошових коштів із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 було винесено постанову про накладення арешту на 2/5 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 право власності на які зареєстровано за ОСОБА_10 та прийнято заходи до реалізації вказаного майна. Оскільки 1/5 частину вказаної квартири за договором купівлі-продажу від 28.02.2007 року ОСОБА_10 придбав перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 , позивач вважає що вказана 1/5 частина квартири є спільною власністю подружжя. Крім того позивач зазначала, що вона із ОСОБА_10 мають двох неповнолітніх дітей, інтереси, яких повинні бути враховані. Просила суд ухвалити рішення яким виділити її частку у спільній сумісній власності тобто в 1/5 частині вказаної квартири, виділити частку дітей в 2/5 вказаної квартири, зняти арешт з її та дітей частки квартири та заборонити Центральному ВДВС Черкаського МУЮ реалізацію частки квартири її та дітей.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2015 року, позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено визнати 1/5 частину квартири, що розташована в АДРЕСА_1, яка придбана за договором купівлі-продажу частини квартири від 28.02.2007 року, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_8

В порядку поділу 1/5 (однієї п'ятої) частини квартири, що розташована в АДРЕСА_1, яка придбана за договором купівлі-продажу частини квартири від 28.02.2007 року, визнати за ОСОБА_8 та ОСОБА_10 право спільної часткової власності за кожним на 1/10 (одну десяту) частину квартири в АДРЕСА_1

Ухвалено зняти з належної ОСОБА_8.1/10 (однієї десятої) частини квартири АДРЕСА_1 арешт накладений постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 23.07.2014 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення змінити в частині розподілу судових витрат по справі та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 судові витрати понесені на правову допомогу в розмірі 1667 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Інші учасники апеляційні скарги на рішення суду не подавали. Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні стягнення витрат за надання правової допомоги на користь апелянта, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_7 приймав участь у даній цивільній справі в якості представника відповідача та діяв на підставі довіреності, ухвала про його допуск в якості особи, яка надає правову допомогу відповідно до ч. 2 ст. 56 ЦПК України судом не приймалась і надані представником відповідача докази судових витрат містять суперечливі відомості.

Однак, з таким, твердженням колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в травні 2015 року ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_10, ОСОБА_6, Центрального відділу ДВС ЧМУЮ про розподіл спільного майна подружжя, зняття арешту з майна, заборону реалізації майна.

Просила на час розгляду справи призупинити реалізацію 2/5 квартири АДРЕСА_1. Виділити її частку у спільній сумісній власності, тобто 1/5 частину квартири, врахувати інтереси двох неповнолітніх дітей та виділити їхню частку в 2/5 квартири АДРЕСА_1 та зняти арешт з даних часток. Заборонити Центральному відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції реалізацію даних часток

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено визнати 1/5 частину квартири, що розташована в АДРЕСА_1, яка придбана за договором купівлі-продажу частини квартири від 28.02.2007 року, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_10 та ОСОБА_8

В порядку поділу 1/5 (однієї п'ятої) частини квартири, що розташована в АДРЕСА_1, яка придбана за договором купівлі-продажу частини квартири від 28.02.2007 року, визнати за ОСОБА_8 та ОСОБА_10 право спільної часткової власності за кожним на 1/10 (одну десяту) частину квартири в АДРЕСА_1

Зняти з належної ОСОБА_8 1/10 (однієї десятої) частини квартири АДРЕСА_1 арешт накладений постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 23.07.2014 року.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) гривня 80 копійок.

Згідно ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надані в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88 ЦПК України.

Судові витрати відповідно до положень ст. 79 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. З ст. 79 цього Кодексу до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджується позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Як передбачено ч. 1 ст. 56 ЦПК, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання такої допомоги.

Згідно ст. ст. 38, 40 ЦПК України сторона, третя особа, яка відповідно до закону захищає права, свободи чи інтереси інших осіб, а також заявники та інші заінтересовані особи в справах окремого провадження можуть брати участь у цивільній справі особисто або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу.

Повноваження представників сторін у справі мають бути посвідчені довіреністю фізичної особи.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Згідно ст.1 зазначеного закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що у справі в якості представника відповідача ОСОБА_6 приймав участь ОСОБА_7, згідно довіреності від 23.03.2013 року (а.с. 47).

Водночас, 11.03.2011 року між ОСОБА_6 та приватним підприємством «Юридичне бюро «Правовий захист»» було укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 64).

Також, 26.06.2015 року було укладено додаток № 2 до договору про надання правової допомоги від 11.03.2011 року, відповідно до якого ПП «Юридичне бюро

«Приватний захист» в особі директора ОСОБА_7 зобов'язався надати

ОСОБА_6 правову допомогу у вигляді представництва інтересів останньої в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10, Центрального відділу ДВС Черкаського МУЮ та замовника про виділення частки із майна (а.с. 65).

У п. 2 вказаного договору визначено, що послуги надаються шляхом: усного або письмового повідомлення замовника про всі стадії судового розгляду справи; надання консультації про можливі варіанти вирішення справи; захищати інтереси замовника під час судового розгляду справи: зберігати у таємниці інформацію, яка стала відома виконавцю при наданні замовнику правової допомоги.

Відповідно до п. 1.3 Статуту ПП «Юридичне бюро» «Правовий захист» засновниками підприємства є громадяни України: ОСОБА_12 та ОСОБА_7 (а.с. 73).

Згідно п. 2.2. розділу «Мета, предмет діяльності і права підприємства» Статуту ПП «Юридичне бюро» «Правовий захист» предметом діяльності підприємства є: юридична практика; дача консультацій і роз'яснень з юридичних питань, усних і письмових довідок по законодавству; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів громадян, підприємств і організацій за їх дорученням в суді та інших державних органах у цивільних, господарських, кримінальних справах і справах про адміністративні правопорушення (а.с. 73).

Згідно ст. 84 ЦПК України витрати на правову допомогу - це витрати сторін та третіх осіб, які вони несуть у зв'язку із оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, які беруть участь у справі.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. п. 47, 48 Постанови № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

У п. 3.1. Додатку № 2 до Договору про надання правової допомоги від 11.03.2011 року зазначено, що за послуги зазначені п. 1.1, 1.2 даного договору Замовник сплачує на розрахунковий рахунок Виконавця в безготівковому порядку або через касу підприємства 500 грн. за одну годину роботи.

Згідно акту № ОУ-001 від 26.06.2015 року здачі - прийняття робіт ( надання послуг) до додатку № 2 від 26.06.2015 року до договору б/н від 11.03.2011 року про надання правової допомоги та квитанції до прибуткового касового ордера № 14 від 26.06.2015 року ОСОБА_6 сплатила ПП «Юридичне бюро» «Правовий захист» 667 грн. за надані послуги з них: 167 грн. за надання консультації стосовно позовних вимог ОСОБА_8 про виділення частки із майна та 500 грн. за підготовку, написання та подання заперечення на позовну заяву вимог ОСОБА_8 про виділення частки із майна (а.с. 66, 68).

Також, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 15 від 30 червня 2015 року ОСОБА_6 сплатила ПП «Юридичне бюро» «Правовий захист» 1000 грн. за представництво в суді згідно додатка № 2 від 26.06.2015 року до договору від 11.03.2011 року (а.с. 67).

11.08.2015 року на адресу апеляційного суду Черкаської області від представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 надійшло клопотання про надання доказів, а саме розрахунку

наданої правової допомоги ОСОБА_6 від ПП «Юридичне бюро» «Правовий захист» у цивільній справі № 711/4340/15ц. З даного розрахунку вбачається, що загалом надано правової допомоги ОСОБА_6 під час розгляду справи за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_10, ОСОБА_6, Центрального відділу ДВС в суді першої інстанції загальною тривалістю 189 хв., що зважаючи на норми щодо граничних розмірів правової допомоги становить 1534,28 грн.

Враховуючи що позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені частково, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з неї необхідно стягнути на користь ОСОБА_6. понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 767,14 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду змінити та стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 понесені нею та документально підтверджені витрати на правову допомогу в сумі 767,14 грн.

Колегія суддів не може прийняти до уваги твердження ОСОБА_8 про те, що дане питання має бути вирішено судом першої інстанції шляхом ухвалення по справі додаткового рішення, оскільки судом питання розподілу судових витрат між учасниками процесу було розглянуто і в частині стягнення судових витрат понесених на правову допомогу ОСОБА_6 відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_6, Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про розподіл спільного майна подружжя, зняття арешту з майна, заборону реалізації майна - змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 судові витрати понесені на правову допомогу в сумі 767,14 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :