Єдиний унікальний номер 725/49/15-ц
Номер провадження 4-с/725/2/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Войтун О. Б.

при секретарі Симик І.М.

за участю:

скаржника: ОСОБА_1

представника Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 05.01.2015 року звернувся до суду з скаргою на дії державного виконавця Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції.

Посилався на те, що 01.07.2014 року відносно нього було відкрито виконавче провадження №43840126, відповідно до якого виконавчий лист №2-1548/12, виданий 15.05.2014 року Першотравневим районним судом м.Чернівці прийнято до виконання.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження, державним виконавцем було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника та заборонено здійснювати його відчуження.

В подальшому, стяґувачем було направлено листа до відділу державної виконавчої служби про повернення виконавчого документа стягувачеві.

27.10.2014 року державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, однак виконавче провадження закінчено не було.

Не погоджуючись з такими діями державного виконавці, він 11.12.2014 року звернувся до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ з заявою про закриття виконавчого провадження та зняття всіх арештів і заборон в межах виконавчого провадження.

Проте, відповіді на подано заяву ним отримано не було.

Просив визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ щодо не закриття виконавчого провадження №43840126 щодо ОСОБА_1; закрити виконавче провадження №43840126 та зняти арешт, накладений на рухоме та нерухоме майно боржника постановою від 01.07.2014 року, скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи з примусового виконання рішення, а також провести інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження.

Скаржник та його представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали, просили її задовольнити.

Представник Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції у судовому засіданні заперечував проти скарги з підстав, викладених у поданих до суду запереченнях. Пояснив, що накладений арешт, необхідний для забезпечення виконання постанови від 22.10.2014 року про стягнення з боржника виконавчого збору. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріли скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з поданої до суду скарги, боржник по виконавчому провадженню вважає, що його права були порушені, оскільки державним виконавцем після повернення виконавчого документу стягувачеві не було знято арешт з його рухомого та нерухомого майна.

Так, судом встановлено, що рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.03.2014 року було стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь Публічного Акціонерного Товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №143/КВ-07 від 25.12.2007 року в розмірі 1 531 291 (один мільйон пятсот тридцять одна тисяча двісті девяносто одна) грн. 49 коп., а також судові витрати у розмірі 3219 гривень.

Вказане рішення суду набрало законної сили.

В подальшому, 15.05.2014 року Першотравневим районним судом м.Чернівці було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» зазначених сум.

01.07.2014 року постановою Першотравневого відділу державної виконавчої служби зазначений виконавчий лист було прийнято до виконання та відкрито виконавче провадження №43840126 (а.с.4). Одночасно боржнику було надано семиденний термін для добровільного виконання виконавчого листа. Зазначено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк, виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, повязаних з провадженням виконавчих дій.

Того ж дня, в межах виконавчого провадження №43840126, заступником начальника відділу Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_4 були винесені постанови про накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 із забороною його відчуження (а.с.5,6).

27.10.2014 року виконавчий лист №2-1548/12 було повернуто стягувачеві, на підставі поданої ним заяви, без виконання.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За змістом ст.47 Закону, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо є письмова заява стягувача.

Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, тобто протягом року.

Зазначена постанова є чинною, боржником у визначеному Законом порядку не оскаржувалась.

Статтею 49 цього Закону визначені випадки, у разі настання яких виконавче провадження підлягає закінченню, серед яких не зазначено повернення виконавчого документу стягувачеві за його письмовою заявою.

Разом із тим, суд зауважує, що зняття арешту з майна державним виконавцем можливе лише у випадку завершеного виконавчого провадження ( стаття 50 закону).

Проте, в даному випадку виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_1 завершене не було.

При цьому, суд, ознайомившись з усіма доводами сторін та матеріалами виконавчого провадження, приходить до переконливого висновку, що дії виконавця були правомірними, оскільки у нього були відсутні, передбачені Законом підстави для завершення виконавчого провадження.

Випадки зняття арешту з майна у незавершеному виконавчому провадженні визначені ст.60 Закону.

Зокрема, згідно ч.5 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, законом передбачено спеціальний спосіб захисту прав шляхом надання особі права звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту.

Однак, у даному випадку ОСОБА_1 було обрано інший спосіб захисту своїх прав у порядку ст.383 ЦПК України.

За змістом ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

З урахуванням наведеного, суд вважає безпідставними посилання скаржника щодо порушення його прав під час процедури виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця були вчинені в межах його повноважень та відповідно до вимог Закону, а тому скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.8, 57, 58,59, 383, 387, 208-210,231-232 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Першотравневого відділу Державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після оголошення ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. Б. Войтун