Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2924/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 29" квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року по справі

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про вселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що їй на праві власності належить будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу НОМЕР_1 від 20 вересня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Порохнею О.В.

За вказаною адресою вона зареєстрована з 04 березня 2003 року і проживала до 2014 року. Разом з нею проживав її чоловік - ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Крім неї у вказаному будинку зареєстрований син ОСОБА_6, проте за вказаною адресою не проживає.

На початку 2014 року, у зв'язку з тимчасовим непорозумінням з чоловіком, вона була змушена проживати за іншою адресою.

На час подання позову відповідач перешкоджає їй в користуванні вказаним житловим будинком АДРЕСА_1: змінив замки на вхідних дверях у житловий будинок, змінив замок на воротах та хвіртці у місці входу на земельну ділянку, в категоричній формі заявляє, що вказаний будинок є його власністю.

На підставі зазначеного просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом її вселення до вказаного будинку.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року позов задоволено. Вселено ОСОБА_4 в житловий будинок АДРЕСА_1.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що згідно рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 лютого 2015 року, яке на момент ухвалення оскаржуваного рішення ще не набрало законної сили, спірний будинок було виділено йому у власність зі спільного майна подружжя. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судове рішення відповідає вимогам ст.231,214 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог статей 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

При цьому, права власника житлового будинку, квартири, визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що право власності на спірний жилий будинок зареєстровано за ОСОБА_4, вона зареєстрована у даному будинку, тому у зв'язку з порушенням відповідачем права позивача на користування цим майном наявні правові підстави для вселення її у спірний будинок.

Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, спір вирішено у відповідності до вимог матеріального права, які регулюють правовідносини сторін.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судовим рішенням зазначений жилий будинок в порядку поділу майна подружжя виділено ОСОБА_3

Проте зазначені доводи не спростовують правильність висновків суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 чинить ОСОБА_4 перешкоди у користуванні будинком.

На час прийняття рішення про вселення рішення про поділ майна подружжя не набрало законної сили, перереєстрація права власності на жилий будинок не здійснена, ОСОБА_4 зареєстрована у даному будинку, питання про припинення права ОСОБА_4 на проживання у цьому будинку не вирішувалося.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Отже, суд обґрунтовано визнав, що відсутні правові підстави для відмови позивачці у вселенні в будинок.

Апеляційна скарга не містить доводів про порушення норм матеріального чи процесуально права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: