Справа № 699/362/15-ц
Номер провадження 2/699/217/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Ященко О.М.

представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні - Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори про тлумачення заповіту, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_2 пред'явив у суд даний позов і просить тлумачити зміст заповіту ОСОБА_4 від 08 грудня 2005 року, посвідчений секретарем Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати. Після її смерті відкрилася за заповітом спадщина на дві земельні ділянки, але оформити її він не може по причині того, що в заповіті зазначені державні акти на право власності на землю, а насправді мати мала на увазі саме земельні ділянки. А тому, він і звернувся з позовом до суду.

У суді представник позивача ОСОБА_1 вимоги підтримала і надала пояснення, аналогічні змісту заяви.

Представник відповідача у суд не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності та визнання вимог позивача.

Представник третьої особи у суд також не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення.

В суді встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивача ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 видане 03 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області), яка за життя набула право власності на дві земельні ділянки: площею 2,4184 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, що розташована на території Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 виданий 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №418 від 25 грудня 2003 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_6 та земельну ділянку площею 2,4208 га, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, що розташована на території Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 виданий 28 квітня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВВ 310352 від 24 лютого 2004 року №587 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_10

Померла залишила заповіт, в якому зазначила, що належні їй державні акти на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_7 площею 2,4184 га зареєстрований за № НОМЕР_8 та серія НОМЕР_9 площею 2,4208 га зареєстрований за № НОМЕР_10 заповіла позивачу.

Після смерті матері відкрилася спадщина на вказані земельні ділянки. Місцем відкриття спадщини є с. Моринці Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, де знаходиться нерухоме майно спадкодавця.

З метою успадкування права власності на земельні ділянки, позивач звернувся з заявою до нотаріуса про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Корсунь - Шевченківською державною нотаріальною конторою Черкаської області було заведено спадкову справу за № 489/2011 від 03.08.2011 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 27691831. Незважаючи на це, видати свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки нотаріус не може, в зв'язку з тим, що у заповіті записано: «заповідаю належні мені Державні акти на право власності на земельні ділянки…», а не «належні мені земельні ділянки площею 2,4184 га та 2,4208 га, які розташовані на території Моринської с/ради згідно Державних актів …», відповідно у тому ж заповіті серія Державного акта вказана «УР», що є помилкою, а не «ЧР» як повинно бути. У зв'язку з цим, йому у видачі свідоцтва було відмовлено.

Також в заповіті зазначено, що державний акт серії НОМЕР_7 площею 2,4184 га зареєстрований за № НОМЕР_8 а не НОМЕР_6

Крім того, у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 від 30 грудня 2003 року площею 2,4148 га наявне виправлення по-батькові спадкодавця ОСОБА_4 на ОСОБА_4. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18 лютого 2015 року встановлено, що даний Державний акт на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_4.

Зазначена обставина підтверджується постановою нотаріуса від 07 жовтня 2014 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та довідки Корсунь-Шевченківської державної нотаріальної контори №1972/01-16 від 07 жовтня 2014 року, що крім позивача ОСОБА_2 з заявою на прийняття спадщини після ОСОБА_4 в нотаріальну контору ніхто не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Кожна дієздатна особа має право розпорядитися належним їй майном на випадок смерті шляхом складання заповіту. Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи відносно належного їй майна на випадок смерті,складений у встановленому законом порядку. Заповітом визнається лише особисте розпорядження заповідача.

Згідно ст.1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Склад спадщини визначається на момент відкриття спадщини, а тому не має значення, чи були у наявності зазначені у заповіті майнові права та обов'язки на момент складання заповіту.

Згідно ч.3 ст.209 ЦК України нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Так, ст.213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

А тому, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені вимоги позивача про тлумачення заповіту.

Згідно ст. ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, оскільки цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову, а відповідач не пред'явив зустрічний позов та протягом усього часу розгляду справи позивач не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Задовольняючи позов, суд залишає за позивачем понесені судові витрати по справі, оскільки ні до пред'явлення позову, ні потім відповідач не заперечував про його задоволення і прав позивача не порушував. Крім того, представник позивача просить судові витрати з відповідача не стягувати.

Керуючись ст.ст. 212,213,214,215 ЦПК України, ст.ст. 203, 209 ч.3, 213, 1233,1236,1256, 1269 ч.1 ЦК України, суд

вирішив :

Задовольнити повністю позов.

Зміст заповіту від 08 грудня 2005 року ОСОБА_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_11 видане 03 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корсунь-Шевченківського районного управління юстиції у Черкаській області), посвідченого секретарем Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі за № 109 щодо складу спадкового майна необхідно тлумачити як такий, що містить особисте розпорядження спадкодавця,згідно якого ОСОБА_4 заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с.Ситники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1, паспорт НОМЕР_12 виданий 10 лютого 1998 року Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 земельну ділянку площею 2,4184 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_4, що розташована на території Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області і належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 виданого 30 грудня 2003 року на підставі розпорядження Корсунь-Шевченківської районної державної адміністрації №418 від 25 грудня 2003 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_6 та земельну ділянку площею 2,4208 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_5, що розташована на території Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області і належала ОСОБА_4 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 виданого 28 квітня 2005 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ВВВ 310352 від 24 лютого 2004 року №587 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_10

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Савранський О.&nbsp; А.