У Х В А Л А

16 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюк Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2013 року позов задоволено частково: припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на майно: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (перейменовано на АДРЕСА_1), земельну ділянку площею 0,104 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (перейменовано на АДРЕСА_1), земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, і житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, квартири 33, 34 у будинку АДРЕСА_3, нежитлові приміщення магазину, легкові автомобілі: НОМЕР_1, НОМЕР_2, марки Lexus GX470 реєстраційний номер НОМЕР_3, марки Lexus LX570 реєстраційний номер НОМЕР_4, марки ТАТА реєстраційний номер НОМЕР_5, марки Mitsubishi L200 реєстраційний номер НОМЕР_6, марки Mercedes-Benz 350 реєстраційний номер НОМЕР_7, автомобіль НОМЕР_8, автомобіль НОМЕР_9, автомобіль марки МАЗ 54323 реєстраційний номер НОМЕР_24, автомобіль НОМЕР_10, автомобіль НОМЕР_11, автомобіль НОМЕР_12, напівпричепи: МАЗ 437041 - 268 реєстраційний номер НОМЕР_13, МАЗ 93866 реєстраційний номер НОМЕР_14 і МАЗ 93886 реєстраційний номер НОМЕР_15, автомобіль (напівпричеп) ОДАЗ державний номер НОМЕР_16, причеп НЕФАЗ 9334 реєстраційний номер НОМЕР_17; виділено в натурі та визнано за ОСОБА_5 право власності на: житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (перейменовано на АДРЕСА_1), земельну ділянку площею 0,104 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (перейменовано на АДРЕСА_1), квартиру АДРЕСА_3, Ѕ частину нежитлових приміщень магазину, легкові автомобілі: НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_18, НОМЕР_19, НОМЕР_20, автомобіль НОМЕР_8, автомобіль НОМЕР_12, напівпричепи: МАЗ 437041 - 268 реєстраційний номер НОМЕР_13, МАЗ 93866 реєстраційний номер НОМЕР_14, та причеп НЕФАЗ 9334 реєстраційний номер НОМЕР_17; виділено ОСОБА_4 у власність: земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, і житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, квартиру АДРЕСА_3, Ѕ частину нежитлових приміщень магазину, легкові автомобілі: НОМЕР_21, НОМЕР_22, автомобіль НОМЕР_9, автомобіль марки МАЗ 54323 реєстраційний номер НОМЕР_24, автомобіль (напівпричеп) ОДАЗ державний номер НОМЕР_16, автомобіль НОМЕР_10, автомобіль НОМЕР_11 та напівпричеп МАЗ 93886 реєстраційний номер НОМЕР_15; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визнано спільним майном подружжя: квартири АДРЕСА_3, земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, автомобіль НОМЕР_9 та причеп НЕФАЗ 9334 реєстраційний номер НОМЕР_17; визнано за ОСОБА_5 право власності на квартири 33, 34 у будинку АДРЕСА_3, визнано право власності за ОСОБА_4 на: земельну ділянку площею 0,10 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, житловий будинок, що розташований на цій земельній ділянці, автомобіль марки МАЗ 543302 - 220 реєстраційний номер НОМЕР_23 та причеп НЕФАЗ 9334 реєстраційний номер НОМЕР_17; припинено право власності на квартиру АДРЕСА_3, що зареєстровано за ОСОБА_4; в решті позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_5 та представника ОСОБА_5 задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року скасовано, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 5 листопада 2013 року залишено без змін.

У жовтні 2015 року до Верховного Суду України звернулася

ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 57 СК України та пунктів 23, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявниця надала ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року та 22 квітня 2015 року.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постановляючи ухвалу від 8 липня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, який встановивши, що сторони припинивши фактичні шлюбні відносини не припинили ведення спільного господарства, дійшов висновку про включення до переліку майна, що підлягає поділу, і майно, придбане кожним з подружжя до набрання чинності судовим рішенням про розірвання шлюбу, при цьому проводячи поділ спільного майна подружжя, суд врахував інтереси кожної з сторін і виходив із принципу рівності прав дружини та чоловіка, а також рівності їх часток у спільному майні.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 травня 2012 року зазначено, що суди попередніх інстанцій встановивши, що після припинення фактичних шлюбних відносин сторони проживають окремо, спільний сімейний бюджет не ведуть, дійшли обґрунтованого висновку про невключення до переліку майна, що підлягає поділу між подружжям, майна, набутого кожним з них за час окремого проживання.

У судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року суд касаційної інстанції керуючись положеннями статті 338 ЦПК України скасував судові рішення судів попередніх інстанцій, а справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції, зазначивши, що у порушення норм процесуального права суди під час вирішення спору щодо поділу майна набутого сім'єю не звернули увагу, що право власності на спірне майно (автомобіль) набуте до 1 січня 2004 року, тому враховуючи діюче законодавство на момент його набуття у власність, судам слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці.

Ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 квітня 2015 року не є прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки в ній не міститься правої позиції щодо спірних правовідносин, а вказується на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, зокрема судами попередніх інстанцій не встановлено обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Порівняння судового рішення, про перегляд якого подано заяву, із зазначеними судовими рішеннями не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк