Справа № 192/326/15-ц
Провадження № 2/192/214/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

при секретарі - Савчуковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на те, що вона з 27 серпня 2013 року знаходиться з відповідачем в шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №12, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В звязку з припиненням сімейних відносин в на даний час вони проживають окремо, а донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні, при цьому відповідач в добровільному порядку не допомагає їй матеріально, а вона не працює, оскільки доглядає за дитиною до досягнення донькою трьох років. В той же час, відповідач працює водієм в ТОВ АТБ-маркет, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 3000 гривень, в звязку з чим він має можливість надавати їй утримання до досягнення дитиною трьох років, але не робить цього добровільно, в звязку з чим вона змушена звернутися з даним позовом до суду для вирішення питання про примусове стягнення аліментів на її утримання з відповідача за рішенням суду, так як за законом як подружжя має право на утримання від відповідача до досягнення їх спільній дитині трьох років відповідно до ст.84 Сімейного кодексу України.

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та прохала їх задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі, але в даний час однією сімєю не проживають, у звязку з чим їх спільна неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Після народження дитини вона не працює, оскільки за місцем роботи їй надано відпустку по догляду за дитиною до виконання їй трьох років. У звязку з народженням дитини їй виплачується державна допомога в загальній сумі 860 гривень щомісячно до виконання дитині двох років, інших прибутків вона не має. Рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 600 гривень щомісячно, але аліментів вона ще не отримувала. Відповідач працює, отримує заробітну плату, у звязку з чим має можливість надавати їй утримання в період догляду за дитиною, а оскільки він цього не робить добровільно, то необхідно вирішити це питання за рішенням суду. Одноразову допомогу, яка їй була виплачена при народженні дитини, вона використала на проведення дитині операції, а також на утримання дитини, оскільки вона не має власного житла, проживає з батьками, яким частково компенсує їх витрати на комунальні послуги, якими вона користується. Відповідач не надав будь-якої допомоги при народженні дитини, оспорював своє батьківство в судовому порядку, але в задоволенні його позову було відмовлено.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи як через свого представника, так і особисто (а.с.25,29), у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу у його відсутність, оскільки його інтереси в судовому засіданні представляє його представник з усіма повноваженнями сторони у справі (а.с.22,23).

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, надавши і письмові заперечення на позов (а.с.32-36), що позивачка не навела доказів, що він має можливість сплачувати аліменти на її утримання, так як не вказала, що вже звернулась до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної дитини, які за його добровільною згодою було стягнуто з нього в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно, що свідчить про неможливість з його заробітної плати, середній розмір якої складає 1300 гривень щомісячно, стягувати ще і на її утримання аліменти в розмірі ? частини його прибутків, внаслідок стягнення якої фактично будуть відсутні кошти на його утримання, а він проживає не за місцем роботи, тому змушений витрачати кошти на проїзд до місця роботи, на оплату комунальних послуг та інше. Позивачка є працездатною особою, у звязку з чим може працювати та забезпечувати своєї утримання. Вона у звязку з народженням дитини особисто отримала оплату листка непрацездатності за місцем роботи, одноразову державну допомогу та отримує щомісячну державну допомогу, в той час матеріальне становище відповідача є значно гіршим, тому він не має матеріальної можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно положень ч.2, 4 ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області, актовий запис №12 (а.с.5), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), батьком якого є відповідач ОСОБА_2, що підтверджується і рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2015 року, що набрало законно сили у цивільній справі №192/2223/14, провадження №2/192/33/15 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька (а.с.16-17), яким встановлено, що сторони припинили сімейно-шлюбні відносини з вересня 2013 року, тобто ще до народження їх спільної дитини.

Після припинення проживання сторонами однією сімєю їх спільна малолітня донька ОСОБА_3, згідно довідки Сурсько-Михайлівської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7). З цього часу відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу як на утримання дитини, так і на утримання позивачки як дружини, з якою проживає дитина, яка не досягла трьох років, не надає, про що свідчить і стягнення аліментів на утримання дитини за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 09 квітня 2015 року, яке набрало законної сили (а.с.36), за яким за добровільною згодою відповідача ОСОБА_2 аліменти було стягнуто не у частці від заробітку (доходу), а у твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно.

Позивачці у звязку з народженням доньки ОСОБА_3 за місцем роботи згідно наказу №11 від 04 серпня 2014 року було надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку з 04 серпня 2014 року по 29 травня 2017 року (а.с.8-9), що свідчить про те, що вона не отримує доходів у вигляді заробітної плати за місцем роботи, а коштів, які позивачка отримує від держави у звязку з народженням дитини та з доглядом за нею до досягнення нею трьох років у розмірі 860 гривень щомісячно, що підтвердила позивачка в судовому засіданні, не достатньо для забезпечення її проживання, в звязку з чим суд вважає необхідним стягнути з відповідача в примусовому порядку аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, у частці від заробітку(доходу) у розмірі 1/6 частина від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною - донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років, оскільки відповідач працює та згідно довідки ПП ТРАНС ЛОГІСТІК має постійний заробіток (а.с.35), середній розмір якого за період з липня по грудень 2014 року становить близько 1100 гривень, а зазначене свідчить, що він має можливість таку допомогу надавати.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, який в даний час за станом здоровя є працездатним, отримує щомісячно заробітну плату (а.с.35) та зобовязаний надавати матеріальну допомогу дружині до досягнення дитині трьох років, оскільки їх спільна дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні (а.с.7).

В той же час, судом не приймаються письмові заперечення відповідача та його представника щодо того, що позивачка є працездатною особою та має можливість працювати та отримувати прибутки за забезпечення свого утримання, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до виконання їй трьохрічного віку (а.с.8-9), що передбачено ст.179 Кодексу законів про працю України.

Відповідач є працюючою особою, яка має постійний дохід у вигляді заробітної плати, тому відповідно до ст.183 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини повинні були стягнуті в частці від заробітку (доходу). В той же час саме за добровільною згодою відповідача аліменти на утримання дитини було стягнуто не у частці від заробітку, а в твердій грошовій сумі у розмірі 600 гривень щомісячно (а.с.16), що свідчить про наявну можливість відповідача сплачувати аліменти як на дитину, так і дружину в період знаходження її у відпустці по догляду за дитиною до виконання їй трьох років, при цьому судом враховується, що і державна допомога у звязку з народженням дитини, і стягнуті за рішенням суду аліменти на утримання дитини повинні забезпечувати визначений Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а не використовуватись позивачкою на її власне утримання, у звязку з чим судом не можуть бути прийняті до уваги доводи відповідача та його представника щодо того, що саме позивачка отримала кошти по листку непрацездатності у звязку з народженням дитини та державну одноразову допомогу при народженні дитини, оскільки вона виплачується саме тому з батьків, з яким проживає дитина, а відповідач після народження дитини до постановлення судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, тобто з 29 травня 2014 року (а.с.6) до 26 лютого 2015 року (а.с.16) взагалі не надавав матеріальної допомоги як батько ні на утримання доньки, ні на утримання дружини.

ОСОБА_3 цього, в зв'язку з частковим задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір відповідно до Закону України Про судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.81-84 Сімейного Кодексу України, ст. 128 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 130, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення неповнолітньою дитиною - донькою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьох років у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 05 березня 2015 року до 29 травня 2017 року, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі місячного платежу, відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя