Провадження № 2/752/496/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.09.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промінтекс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована по АДРЕСА_1 в м.Києві шляхом зобов»язання відповідачів здійснити демонтаж самовільно встановленого паркану та перемістити його за межі даної земельної ділянки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Компанія Промінтекс» є власником земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована в АДРЕСА_1 в м.Києві на підставі Договору купівлі-продажу від 16.12.2011 р.

Суміжними землекористувачами є відповідачі у справі.

При виїзді на місце знаходження земельної ділянки було виявлено, що на її території зі сторони всіх суміжних земельних ділянок знаходиться паркан, побудований із різного матеріалу.

Встановити власника зазначеного паркану виявилось неможливим.

Під час визначення меж земельної ділянки в натурі виконати роботи в повному обсязі не виявилось можливим оскільки частина земельної ділянки знаходиться у користуванні самовільно захопленої території суміжними землекористувачами.

На підставі положень ст.ст.316, 319, 391 ЦК України, ст.ст. 91, 212 ЗК України позивач просить захистити його право власності в судовому порядку, зобов»язавши відповідачів здійснити демонтаж самовільно встановленого паркану.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову, вважаючи його необґрунтованим, оскільки зазначений паркан знаходиться поза межами його земельної ділянки вже тривалий час, особа, яка встановлювала даний паркан йому не відома і він користується землею лише в межах своєї земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що їй також не відомі особи, які встановили даний паркан. Будь-якого відношення до його встановлення вона не має.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність і залишив вирішення питання на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась про місце і час судового розгляду повідомлялась судом за місце реєстрації, судова повістка повернулась до суду за закінчення терміну її зберігання.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ТОВ «Компанія Промінтекс» є власником земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер НОМЕР_1), що розташована по АДРЕСА_1 в м.Києві на підставі Договору купівлі-продажу від 16.12.2011 р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При виконанні робіт з відновлення меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Києві в натурі (на місцевості) було виявлено в межах її території паркан, побудований із різного матеріалу.

Зазначений паркан розміщений зі сторони суміжних земельних ділянок, власниками яких є відповідачі у справі.

Звертаючись до суду позивач просить зобов»язати відповідачів демонтувати даний паркан в межах самовільно захопленої ними території, оскільки він перешкоджає власнику вільно користуватися і розпоряджатися його майном.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє користується. Розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Усім власника забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно з положеннями ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Обов»язок доказування закон покладає на сторони у справі.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що саме відповідачі є власниками самовільно встановленого паркану, оскільки він встановлений зі сторони суміжних земельних ділянок, а тому вони повинні нести вчинити дії щодо його демонтажу.

В силу ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.57 ЦПК України).

Відповідно до ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів на підтвердження того, що саме відповідачі встановили паркан в межах земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м.Києві і користуються самовільно зайнятою земельною ділянкою.

Знаходження паркану зі сторін суміжних земельних ділянок не підтверджує факт встановлення даної споруди власниками зазначених суміжних земельних ділянок, самовільне захоплення земельної ділянки і користування нею.

Самі ж відповідачі заперечують зазначені обставини.

З огляду на викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що обставини про які зазначає позивач не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, а вина відповідачів у самовільному захопленні частини земельної ділянки і встановлення паркану не доведена жодними доказами у справі, в зв»язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Питання щодо судових витрат у справі суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України, а тому в зв»язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати не підлягають стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Промінтекс» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з моменту його проголошення до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва.

Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: