РОЗІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 327/89/15-ц
Провадження № 2/327/47/2015
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

у звязку з невиконанням ухвали про залишення позову без руху

23.04.2015 року смт.Розівка

Суддя Розівського районного суду Запорізької області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виселення та стягнення завданих матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В :

04 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаним позовом. Зазначив, що він є власником житлового будинку №68, розташованого по вул.40 років Жовтня в с.Зоряне Розівського району Запорізької області. Відповідачі самовільно займають спірне житло, чим створюють перешкоди позивачу в користуванні його майном. У звязку з викладеним ОСОБА_1 просить суд виселити відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із житлового будинку, а також стягнути з них на свою користь збитки, завдані внаслідок руйнування і знищення частини будинку та господарських споруд.

Предявлена позовна заява ухвалою суду від 07 квітня 2015 року була залишена без руху, оскільки позивачем порушені вимоги, передбачені ст.119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так, судом було зазначено, що згідно з ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

При цьому, суд звернув увагу на те, що ОСОБА_1 одночасно заявлені вимоги майнового та немайнового характеру, а саме, про стягнення збитків та виселення відповідно.

Пунктом 1 частини 1 статті 80 ЦПК України встановлено, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до п.1.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. У той же час, п.1.2 ч.2 ст.4 цього Закону передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру складає 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір»).

У позовній заяві ОСОБА_1 ціну позову не визначив і не зазначив, а відповідно неможливо було перевірити правильність розміру сплаченого ним судового збору.

Також судом було розяснено, що відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

До того ж, від змісту позовної заяви залежить і позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Так, положення стст.319,321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачають обов'язок власника використовувати своє право, не порушуючи при цьому вимоги закону, права й інтереси інших осіб та здійснення захисту свого права в порядку, передбаченому законом.

Правовідносини щодо користування жилим приміщенням регулюються нормами Житлового кодексу України (далі ЖК України) та відповідними нормами ЦК України.

Судом було зазначено, що виселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення предметом доказування є втрата права на житло, або взагалі його відсутність, або інші передбачені ЖК України підстави для позбавлення права на житло.

Проте, ОСОБА_1 у позові конкретно не зазначив правового статусу відповідачів щодо користування спірним житлом (особи, яка самоуправно чи як члени сім'ї власника вселилися до будинку, тимчасові мешканці, наймачі) та не зазначив конкретно правову підставу їх виселення, зокрема: чч.1,3 ст.116, стст.98,99,157,169 ЖК України.

У позові є посилання ОСОБА_1 на статтю 116 ЖК України, як на підставу виселення відповідачів, у звязку із вчиненням ними дій, які призвели до руйнування і знищення частини будинку та господарських споруд.

У той же час позивач зазначив про те, що відповідачі самовільно зайняли спірне житло.

Між тим, ОСОБА_1 не мотивував своє посилання на ст.116 ЖК України з огляду на те, що дана норма застосовується до правил користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду (глава 2 ЖК України). При цьому, спірний житловий будинок віднесено до приватного житлового фонду, а відповідно правила користування житловими приміщеннями в таких будинках встановлені Главою 6 ЖК України.

Крім того, вказавши про вселення відповідачів у спірне житло, позивач ОСОБА_1 за змістом позову не зазначив та не послався на докази, які б підтверджували цю обставину. Так само позивачем не зазначені докази на підтвердження факту проживання відповідачів в спірному житлі на даний час (тобто підтвердження існування спірних правовідносин на час звернення до суду).

За таких обставин, суд пропонував позивачу усунути виявлені недоліки шляхом предявлення уточненої позовної заяви, а саме, визначити та зазначити ціну позову; зазначити факти наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення; зазначити правову норму, яка є підставою для виселення відповідачів та надає позивачу право порушувати дане питання; зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.

При цьому, позивачу для усунення недоліків позовної заяви судом був встановлений строк в межах 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем ухвали, ухвала отримана позивачем 11 квітня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке надійшло до суду 21 квітня 2015 року, проте у визначений судом строк зазначені недоліки позивачем усунені не були. Заяв про надання додаткового строку для усунення визначених судом недоліків від позивача не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про виселення та стягнення завданих матеріальних збитків, - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачеві, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Розівський районний суд Запорізької області шляхом подання в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Т.М.Кущ