АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Зарицька Ю.Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року в справі за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, процентів та пені,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року позов Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості, процентів та пені задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредиту - 136530 доларів США, проценти за кредитом - 33586,38 доларів США, пеню - 5893,73 доларів США, а всього - 176010,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1394880,12 грн., судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

17 березня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 30 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, 06 серпня 2015 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати заочне рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ВАТ КБ «Надра». Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що за графіком повернення кредиту та сплати відсотків перший платіж в рахунок погашення кредиту вона мала здійснити 20 березня 2008 року. З позовом до суду ВАТ КБ «Надра» звернулося в грудні 2009 року. У суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2, оскільки укладений з нею договір поруки є припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Також ВАТ КБ «Надра» було безпідставно нараховано пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 27 жовтня 2008 року по 21 жовтня 2009 року, оскільки воно мало право на стягнення пені лише за період з 20 лютого 2008 року по 20 лютого 2009 року.

В судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_2 не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник ПАТ «КБ «Надра» просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ПАТ «КБ «Надра», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладений кредитний договір №28/МК40/2008-840. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику кредит в сумі 136530,00 доларів США строком по 17 лютого 2023 року зі сплатою процентів у розмірі 14,4% річних.

Відповідно до п. 4.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом сплати щомісячно суми мінімально необхідного платежу передбаченому графіком розмірі повернення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Відповідно до пунктів 9.1. та 9.2. кредитного договору у разі прострочення строку сплати процентів за користування кредитом та повернення кредиту позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачусться пеня (а. с. 6-12).

В забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором №28/МК40/2008-840 20 лютого 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (банк) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки (а. .с 17-18).

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, 18 грудня 2009 року ВАТ КБ «Надра» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, яка відповідно до наданих ним розрахунків станом на 27 жовтня 2009 року становить 176 010,11 доларів США, що еквівалентно 1 404 560,67 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 136 530,00 доларів США, що еквівалентно 1 089 509,40 грн., заборгованість по сплаті процентів - 33 586,38 доларів США, що еквівалентно 268 019,31 грн., пеня - 5 893,73 доларів США, що еквівалентно 47 031,96 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ВАТ КБ «Надра», визначивши гривневий еквівалент суми боргу станом на день ухвалення рішення, та стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредиту - 136530 доларів США, проценти за кредитом - 33586,38 доларів США, пеню - 5893,73 доларів США, а всього - 176010,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 1394880,12 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як було встановлено, ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, тому, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з неї заборгованості.

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що ВАТ КБ «Надра» було безпідставно нараховано пеню за прострочення виконання зобов'язань за період з 27 жовтня 2008 року по 21 жовтня 2009 року.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов'язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Тобто, право на стягнення з боржника пені за кожен день (місяць) прострочення виконання зобов'язань виникає у кредитора щодня (щомісяця) на відповідну суму.

Разом з тим колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_2 Суд не правильно визначений обсяг відповідальності ОСОБА_2 як поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи, ВАТ «КБ «Надра» розрахував заборгованість за кредитним договором за період з 20 лютого 2008 року по 26 жовтня 2009 року (а. с. 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Отже, вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем) (постанова Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53 цс 14).

Укладеним між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 договором поруки від 20 лютого 2008 року строк припинення поруки не визначений.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 559, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, ВАТ КБ «Надра» має право на стягнення з поручителя заборгованості за кредитним договором, строк погашення якої настав в межах шестимісячного строку до звернення до суду з позовом, та заборгованості, яка стягується достроково.

Оскільки з позовом до суду про стягнення заборгованості ВАТ КБ «Надра» звернулося лише 18 грудня 2009 року, з поручителя ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість, яка утворилася з 18 червня 2009 року.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції залишив поза увагою, що банківська ліцензія на здійснення валютних операцій не надає банку права на отримання штрафних санкцій в іноземній валюті, а тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України.

Враховуючи надані позивачем розрахунки та відповідно до графіку повернення кредиту та сплати процентів, суд першої інстанції на користь ВАТ КБ «Надра» мав стягнути:

з ОСОБА_1: 136530,00 доларів США, заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1081986,60 грн., 33586,38 доларів США процентів, що еквівалентно 266 168,70 грн., та 46 724,82 грн. пені, а всього 1394880,12 грн.

з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1: 132 979,03 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 053 845,51 грн., 7099,55 доларів США процентів, що еквівалентно 56 263,22 грн., та 20 009,34 грн. пені, а всього 1 130 118,07 грн.

Також суд помилково стягнув з відповідачів на користь ВАТ КБ «Надра» судові витрати солідарно, не в певних частках. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи принцип пропорційності, з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ВАТ «КБ «Надра» 1075,27 грн. судових витрат, а з ОСОБА_2 - 732,19 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року підлягає зміні в частині визначення суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» та в частині розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року змінити в частині визачення суми заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», а також в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №28/МК40/2008-840 від 20 лютого 2008 року станом на 27 жовтня 2009 року, яка складається з: 136530,00 доларів США, заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1081986,60 грн., 33586,38 доларів США процентів, що еквівалентно 266 168,70 грн., та 46 724,82 грн. пені, а всього 1394880,12 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором №28/МК40/2008-840 від 20 лютого 2008 року станом на 27 жовтня 2009 року, яка складається з: 132 979,03 доларів США заборгованості за кредитом, що еквівалентно 1 053 845,51 грн., 7099,55 доларів США процентів, що еквівалентно 56 263,22 грн., та 20 009,34 грн. пені, а всього 1 130 118,07 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» 1075,27 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» 732,19 грн. судових витрат.

В іншій частині заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 березня 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді