Категорія 6Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2015 року в справі за позовом

підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Вінницької міської ради, міського комунального підприємства «Архітектурно-будівельний сервіс» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно встановлених гаражів, -

встановила:

В жовтні 2014 року підприємство об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є користувачем земельної ділянки площею 0,3817 га, що розташована в АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для громадського призначення, що підтверджується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою виданим 27.06.2008р. на підставі рішення Вінницької міської ради 26 сесії 5 скликання віл 23.05.2008 р. №1931. Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за НОМЕР_1.

На даній земельній ділянці в різних місцях, відповідачами самочинно без отримання згоди законного користувача земельної ділянки в особі позивача та власника землі - Вінницької міської ради, було встановлено на самовільно захопленій землі металеві гаражі в кількості 13 штук, право власності на які не зареєстровано з огляду на caмoчиннicтъ встановлення цих об'єктів. Вважають, що в такий спосіб відповідачами було самочинно захоплено частину земельної ділянки яка перебуває в постійному користуванні позивача. Наявність на даній земельній ділянці незаконно встановлених гаражів порушує право позивача на користування земельною ділянкою у бажаний ним спосіб. Позивачем з метою досудового врегулювання спору було розклеєно на гаражах листи - повідомлення про необхідність їх демонтажу, а також було направлено листи аналогічного змісту на адреси відповідачів з проханням провести демонтаж гаражів в добровільному порядку. На вимогу позивача відповідачі не відреагували, на даний час вони продовжують незаконно використовувати самочинно розміщені гаражі на належній позивачу земельній ділянці, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушених прав.

Просили усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться в постійному користуванні підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» та розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом приведення земельної ділянки до попереднього стану, шляхом знесення самочинно споруджених на ній гаражів за рахунок відповідачів, а також зобов'язати відповідачів звільнити самочинно захоплену земельну ділянку.

Ухвалою суду від 11.11.2014 року позовні вимоги в частині до ОСОБА_12 залишено без розгляду (т.1а.с.103).

26.11.2014 року ухвалою суду позовні вимоги в частині до ОСОБА_13 залишено без розгляду (т.1а.с.119).

Ухвалою суду від 26.11.2014 року замінено первісного відповідача ОСОБА_14 на належного відповідача ОСОБА_15 (т.1а.с.120).

26.11.2014 року ухвалою суду залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог МКП «Архітектурно будівельний сервіс» (т.1а.с.121).

06.04.2015 року ухвалою суду замінено первісного відповідача ОСОБА_16 на належного відповідача ОСОБА_6 (т.1а.с.243).

Ухвалою суду від 02.07.2015 року позовні вимоги в частині до ОСОБА_15 залишено без розгляду.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2015 року позов задоволено.

Усунуто підприємству об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом демонтажу самовільно встановлених гаражів за рахунок відповідачів.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити підприємству об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» у частині позовних вимог до ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, крім того, висновки суду не відповідають обставинам справи. Також на думку апелянта мало місце порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, міський суд виходив із того, що відповідачами не доведено наявність у них права на використання даної земельної ділянки, а факт вчинення порушення прав позивача, як землекористувача земельної ділянки є доведеним.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, що рішенням Вінницької міської ради 26 сесії 5 скликання №1931 від 23.05.2008 року «Про затвердження документації із землеустрою, передачу земельних ділянок в оренду», затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, що розташована на АДРЕСА_1, розроблену ЗАТ БТК «Світязь» ДП «Департамент земельного кадастру та геоінформаційних систем» на замовлення ПОГ «ВУВП УТоС». Оформлено ПОГ «ВУВП УТоС» право постійного користування земельною ділянкою, що розташована на АДРЕСА_1, площею 0,3817га для громадського призначення та передано в оренду земельну ділянку площею 0,0268га в межах «червоних ліній», терміном на 3 роки (без права забудови).

Відповідно до державного акта на право постійного користування земельною ділянкою від 27.06.2008 року та зареєстрованого за НОМЕР_2, виданого на підставі рішення Вінницької міської ради 26 сесії 5 скликання від 23.05.2008 року №1931, підприємству об'єднанню громадян «Вінницьке учбово - виробниче підприємство українського товариства сліпих» надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,3817 га за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер ділянки НОМЕР_3. Цільове використання ділянки для громадського призначення (т. 1 а.с.8,9).

Відповідно до державного акту земельна ділянка межує: від А до Б землі загального користування (АДРЕСА_1), від Б до В проїзд загального користування, від В до Г землі ВАТ «Кредобанк», від Г до А землі територіальної громади міста.

Згідно висновку судової земельно технічної експертизи №159 від 27.02.2015 року на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Вінниці, яка знаходиться в постійному користуванні ПОГ «ВУВП УТоС», відповідно до державного акта від 27.06.2008 року, розташовано 12 металевих гаражів (№1, №2, №4, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15). Три металевих гаража (№3, №5, №6), розташовані частково на території земельної ділянки по АДРЕСА_1 в м. Вінниці та частково на землях міської ради (т.1 а.с.175-192).

Як вбачається з типового договору про використання встановлених тимчасових конструкцій для господарських потреб (гаражів) №2342 від 18.10.2006 року ОСОБА_2 визначено порядок користування тимчасовою конструкцією для господарських потреб металевим гаражем по АДРЕСА_1. Вказаний договір діяв з січня 2006 року до грудня 2006 року (т.2 а.с.172,173). Дію договору на новий термін, як то передбачено п.п. 5.4. сторони не продовжили.

Таким чином, на момент пред'явлення позову Підприємства об'єднання громадян «Вінницьке учбово-виробниче підприємство українського товариства сліпих» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою у відповідача ОСОБА_2 відсутні будь-які дозвольні документи на використання земельної ділянки для користування тимчасовою конструкцією для господарських потреб металевим гаражем

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», використання земельної ділянки без будь-яких дозвільних документів є незаконним і кваліфікується, як самовільне зайняття земельної ділянки.

Статтею 212 ЗК України визначено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства в т.ч. за таке порушення як самовільне зайняття земельних ділянок.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З наведених вище обставин та правових норм, що регулюють спірні правовідносини вбачається, що має місце порушення прав позивача як землекористувача земельної ділянки.

Отже, суд першої інстанції вірно встановив обставини по справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи ОСОБА_2 про те, що вона є інвалідом 3 групи та у відповідності до ст. 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» потребує земельної ділянки для встановлення гаража для автомобіля поблизу місця проживання правового значення для справи не має, так як відповідно до зазначеного закону обов'язок забезпечувати інвалідів земельними ділянками для будівництва гаражів покладається на органи місцевого самоврядування.

Посилання апеляційної скарги на те, що позовна заява подана до суду позивачем з порушенням терміну позовної давності не заслуговують на увагу.

Відповідно до роз'яснень, даних в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30.03.2012 року особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, строк позовної давності на вимоги про проведення перебудови самочинно збудованого чи такого, що будується, житлового будинку, прибудови до нього, будівлі, споруди чи іншого нерухомого майна, а також про знесення таких об'єктів не вважається пропущеним незалежно від тривалості часу, який минув після закінчення чи початку будівництва.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.