Справа № 758/5416/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі - Матіос А. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області (далі відділ ПВР УДВС ГУЮ у Київській області), зацікавлені особи: ОСОБА_1, ОСОБА_2 щодо обмеження права виїзду боржника за межі України,

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець відділу ПВР УДВС ГУЮ у Київській області звернувся до районного суду з поданням, погодженим з начальником відділу ПВР УДВС ГУЮ у Київській області, і просить тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, зареєстрованого за адресою: 61058, АДРЕСА_1, до виконання своїх зобов'язань за виконавчим документом, без вилучення паспортного документу. Подання мотивовано тим, що з 07.07.2014 р. по 10.12.2014 р. у відділі ПВР УДВС ГУЮ у Київській області перебувало виконавче провадження № 43888311 з примусового виконання виконавчого листа № 2/756/5590/13, виданого 30.05.2014 р. Оболонським районним судом м.Києва на підставі рішення від 09.12.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 4 077 795,74 грн. Весь цей час боржник ухилявся від виконання рішення. Не виконане реально, виконавче провадження було закінчено на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». 06.01.2015 р. державним виконавцем відділу ПВР УДВС ГУЮ у Київській області знову було відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом (ВП № 46061900). В ході здійснення виконавчого провадження боржником не виконано рішення суду в добровільний строк, наданий держ.виконавцем для самостійного виконання при відкритті провадження, та не запропоновано жодного виду майна або грошових коштів для виконання, хоча, як було встановлено відділом ДВС, боржником є власником нерухомого майна та транспортних засобів. Боржник належним чином повідомляється про хід виконавчих дій, що підтверджується тим, що представник боржника регулярно обзнайомлюється з матеріалами виконавчого провадження, підтримує регулярне листування із держ.виконавцем. 23.03.2015 р. до відділу звернувся стягувач ОСОБА_2 із заявою, в якій просить звернутися відділ ПВР до суду з поданням щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 на право виїзду за межі України. В разі виїзду боржника за кордон буде неможливим або ускладненим виконання вищевказаного виконавчого документа.

На підставі ст.377-1ЦПК України суд розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за обов'язкової участі державного виконавця.

Але державний виконавець відділу ПВР УДВС ГУЮ у Київській області, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду його подання, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

Постановою від 06.01.2015 р. відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження № 46061900 з примусового виконання виконавчого листу № 2/756/5590/13, виданого 30.05.2014 р. Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 4077795,74 грн.

Разом з постановою про відкриття провадження було винесено постанову від 06.01.2015 р. про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження та постанову про розшук майна боржника.

Боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку виконавчий документ не виконав.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до ч.1 ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Верховний Суд України у своїй постанові Пленуму від 01.11.1996 р. № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді конкретних справ, враховуючи ст.8 Конституції України, де зазначено, що Конституція України має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, оцінюючи зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції, необхідно застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Тому судове рішення має ґрунтуватися на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Відповідно до ст.ст.5, 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень не лише своєчасно і повно, але й неупереджено, а також використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно п.п. 2, 8 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо діють договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, чи у випадку якщо до нього подано цивільний позов до суду - до закінчення провадження у справі.

Разом з тим, відділ ПВР УДВС ГУЮ у Київській області не надано будь-яких доказів про те, що державним виконавцем вжито всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів для виконання рішення суду, а також про те, що боржник постійно виїжджає за кордон.

За відсутності належних даних про хід виконавчого провадження, суду не виявляється можливим визначитись з обґрунтованістю подання про обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

При цьому, як вбачається з наданих до подання матеріалів, в ході здійснення виконавчих дій державним виконавцем встановлена належність на праві приватної власності земельної ділянки та частини об'єкта житлової нерухомості.

Таким чином, державний виконавець в межах наданих йому повноважень має можливість прийняти відповідні заходи щодо арештованого майна боржника.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що за таких обставин, подання не має правового обґрунтування, суду не надані докази неможливості виконання судового рішення і необхідності обмеження прав боржника. В зв'язку з чим подання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 33 Конституції України, керуючись ст.ст.377-1, 208-210, 293-294 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області щодо обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова