Справа № 755/772/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9011/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Пікало К.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

представника відповідача - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудня 2014 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_7 відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_3 Вона та її брат ОСОБА_5 є спадкоємцями першої черги за законом. Вона в установлений законом шестимісячний термін звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. А тому вона звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_3.

В свою чергу ОСОБА_5 звернувся з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування залишено без розгляду.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задоволені. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину гаражного боксу АДРЕСА_3.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, пояснення осіб, які беруть участь у справі, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення - залишенню без змін з огляду на таке.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права на спадщину за законом після смерті матері на 1/2 частину спадкового майна, суд першої інстанції виходив із того, що після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на майно, яке їй належало, а саме квартира АДРЕСА_1 та гаражний бокс АДРЕСА_3, право на спадкування якого мали два спадкоємці за законом першої черги - дочка та син покійної, які в установленому законом на момент відкриття спадщини порядку прийняли спадщину. Але позивач отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину не може у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Зазначений висновок ґрунтується на матеріалах справи й вимогах закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є дітьми померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, а отже відповідно до ст..1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_7 на підставі довідки ЖБК «Залізничний-3» від 23 жовтня 1991 року, гаражний бокс АДРЕСА_3, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою Київською державною нотконторою 9 січня 1992 року, № 6у-20,.

16 травня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Десятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а отже відповідно до ст..1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину

Постановою державного нотаріуса Десятої Київської державної нотаріальної контори від 30 грудня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1 / 2 частину спадкового майна у зв'язку з відсутністю право встановлюючих документів на це майно.

За таких обставин, суд першої інстанції вірного дійшов висновку, що між спадкоємцями існує цивільно-правовий спір, право ОСОБА_3 на спадкове майно не визнається відповідачем, а тому виходячи із вимог ст..3 ЦПК України, ст.15 ЦК України таке право підлягає захисту у спосіб обраний ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції правил підсудності з огляду на те, що покійна ОСОБА_7 останні роки проживала в Богуславському районі, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Відповідно до ст..1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 була зареєстрована до дня смерті за адресою АДРЕСА_1, що належала останній на праві власності ( а.с.35).

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів належності покійній ОСОБА_7 гаражного боксу АДРЕСА_3.

Так, з довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна від 10 липня 2014 року вбачається, що гаражний бокс АДРЕСА_3 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 6-ю Київською державною нотаріальною конторою 9 січня 1992 року, 3 6у-20, зареєстрованого в КП «КМБТІ та РПВ на ОНМ» за реєстровим № № 1/40 (а.с.13). Крім того, в матеріалах справи міститься ксерокопія договору купівлі-продажу гаражного боксу, який укладений 9 січня 1992 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 та посвідчений державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори (а.с.64).

Отже, зазначених документів достатньо для висновку про належність гаражного боксу ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не брала участі у догляді за матір'ю колегія суддів відхиляє, оскільки ці обставини не стосуються предмету спору, вимоги ОСОБА_5 про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування судом залишені без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року - залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: