АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Центр з реалізації проблемних активів» про визнання права власності, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Центр з реалізації проблемних активів» та апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Центр з реалізації проблемних активів» про визнання права власності.

З метою забезпечення позову ОСОБА_2 також подала до суду відповідну заяву, в якій просила накласти арешт на нежитлові приміщення з

№ 1 по № 10, з № 12 по № 17 (групи приміщень № 16) (в літ. А) загальною площею 227,9 кв.м, що складає 94/100 частини від групи нежитлових приміщень № 16 площею 242,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 року вказану заяву задоволено, накладено арешт на зазначені нежитлові приміщення, а також заборонено відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо відчуження цих приміщень.

В апеляційній скарзі ТОВ «Центр з реалізації проблемних активів» ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд, забезпечуючи позов, не з'ясував всіх обставин справи та, не пересвідчившись в тому, що _______________________________________________

Справа № 755/4749/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6239/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Антипова Л.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

вказані нежилі приміщення належать на праві власності ПП «Розмарин», якого визнано банкрутом, наклав на них арешт.В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ПАТ «Універсал Банк», посилаючись на те, що ухвалою суду вирішено питання про права та обов'язки банку, як іпотекодержателя, просить скасувати вказану ухвалу у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що суд, забезпечуючи позов, не з'ясував всіх обставин справи та наклав арешт на вказані нежилі приміщення, які перебувають в іпотеці за договором між ЗАТ «Розмарин» та ПАТ «Універсал Банк».

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «Центр з реалізації проблемних активів» - Маковій В.М. подані ним та ПАТ «Універсал Банк» апеляційні скарги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник ПАТ «Універсал Банк» - Сімонова Є.О. подані нею та відповідачем апеляційні скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_7 у задоволенні апеляційних скарг просив відмовити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 рокузалишити без змін.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що останні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що, звертаючись до суду з відповідним позовом, ОСОБА_2 просила зупинити проведення аукціону з реалізації майна ПП «Розмарин» та визнати за нею право власності на нежитлові приміщення з № 1 по № 10, з № 12 по № 17 (групи приміщень № 16) (в літ. А) загальною площею 227,9 кв.м, що складає 94/100 частини від групи нежитлових приміщень № 16 площею 242,6 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

Забезпечуючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним і взаємопов'язаним із заявленими позовними вимогами.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов може забезпечуватися, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, спірне нерухоме майно, яке належало ПП «Розмарин», є предметом аукціону в рамках провадження у справі про банкрутство.

Згідно з договором іпотеки нерухомого майна від 27 лютого 2008 року, укладеним між ЗАТ «Розмарин» та ПАТ «Універсал Банк», зазначені нежитлові приміщення передані в іпотеку банку до виконання ЗАТ «Розмарин» основного зобов'язання (а.с. 65-68).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При цьому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Натомість, судом першої інстанції не було з'ясовано всіх обставин справи, зокрема факту належності вказаних нежитлових приміщень ПП «Розмарин», щодо якого, в свою чергу, відкрито провадження у справі про банкрутство, а також перебування їх в іпотеці ПАТ «Універсал Банк».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що при постановленні ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини, належним чином їх не перевірив, не врахував роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, внаслідок чого дійшов передчасного висновку по суті заяви.

За таких обставин ухвалу суду назвати законною та обґрунтованою не можна, а тому остання підлягає скасуванню з передачею питання про забезпечення позову до суду першої інстанції на новий розгляд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Центр з реалізації проблемних активів» та апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 4 березня 2015 рокускасувати та передати питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М.Панченко