22-ц/775/527/2015(м)
Головуючий у І інстанції Пантелєєв Д.Г. Єдиний унікальний номер 6-103/11
Номер провадження 22-ц/775/527/2015(м)
Категорія 59 Доповідач Барков В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Маріуполь

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Баркова В.М.,

суддів Канурної О.Д.,

Мальцевої Є.Є.,

при секретарі Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2011 року в справі за поданням начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за кордон,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2011 року задоволено подання начальника Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області та тимчасово, до повного виконання цивільно-правових зобов'язань за виконавчим листом № 6-1045, виданим Новозаводським районним судом м. Чернігова 22 липня 2010 року, обмежено ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, просить скасувати зазначену ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні подання, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Сторони в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином телефонограмою та судовими повістками (а.с. 27, 28, 29), тому суд відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України розглянув справу без їх участі без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису згідно із ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу скасувати та передати питання на новий розгляд з таких підстав.

У відповідності з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Як встановлено судом, на примусовому виконанні у Приморському відділі державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області знаходиться виконавчий лист виданий 22 липня 2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 29 жовтня 2009 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SME0017649 у розмірі 218 111 грн. 25 коп. т по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. (а.с. 3).

Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області від 02 лютого 2011 року було відкрито виконавче провадження № 24126633 по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа (а.с. 2).

07 квітня 2011 року начальник Приморського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області звернувся до суду першої інстанції з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 з посиланням на те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду.

У відповідності до положень ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Між тим, суд першої інстанції в порушення вимог закону розглянув подання без участі державного виконавця.

Доказів належного його повідомлення про час та місце розгляду справи матеріали справи також не містять.

За таких обставин приймаючи до уваги, що суд першої інстанції порушив порядок, встановлений для вирішення питання щодо розгляду подання державного виконавця, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Крім того, по за увагою суду залишилися роз'яснення, викладені в листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» в якому зазначено, що за змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону N 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону N 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, тобто коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду громадянина за межі України факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону N 606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріали цивільної справи містять лише подання державного виконавця, виконавчий лист та постанову про відкриття виконавчого провадження.

Оскільки ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права та без врахування вищенаведеного, що призвело до неправильного вирішення справи та перешкоджає суду апеляційної інстанції дослідити нові докази чи обставини, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, вона підлягає скасуванню з направленням питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_3, - задовольнити частково.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2011 року - скасувати та передати питання щодо розгляду подання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: