Справа № 487/5272/15-ц
Провадження №4-с/487/55/15
УХВАЛА

Іменем України

28.09.2015 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції щодо стягнення виконавчого збору та штрафу та скасування актів та постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржники ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_3 щодо винесення постанов від 11.06.2015 року про накладення на боржників штрафу у розмірі 170 грн. з кожного, постанов від 16.06.2015 року про стягнення з боржників виконавчого збору у розмірі 680 грн. з кожного та скасування актів, складених державним виконавцем від 11.06.2015 року і від 16.06.2015 року про невиконання боржниками рішення суду.

В подальшому боржнику уточнили вимоги скарги та просили також скасувати постанови державного виконавця від 17.06.2016 року про стягнення з боржників виконавчого збору у розмірі 1020 грн. та постанов від 17.06.2015 року про стягнення з боржників штраф у розмірі 340 грн.

В судове засідання представник скаржників ОСОБА_4 не з'явився, надав до суду заяву, просив розглянути скаргу ОСОБА_2 за його відсутності, заявлені вимоги підтримав.

В судове засідання представник Заводського ВДВС ММУЮ не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Згідно наданих до суду письмових заперечень вимоги скарги не визнав, просив в її задоволенні відмовити, у зв'язку з безпідставністю, зазначивши, що державний виконавець діяв і межах наданих йому законом повноважень. Також, вказав, що акти державного виконавця не є процесуальними документами та діючим законодавством не передбачено скасування таких актів. Крім того, вимога скарги про скасування постанов державного виконавця про накладення на боржників штрафу та стягнення виконавчого збору не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

На примусовому виконанні у Заводському ВДВС ММУЮ перебувають виконавчі провадження №47711975 і №47712125 за виконавчими листами, виданими Заводським районним судом м. Миколаєва 20.05.2015 року про зобов'язання боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_5 в користуванні каналізацією, розташованої в АДРЕСА_1, усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні каналізацією в АДРЕСА_2, шляхом зобов'язання боржників зняти замки з каналізаційного люку та заглушки з каналізаційної труби та стягнення з боржників по 243,60 грн. з кожного судового збору та в солідарному порядку 3000 грн. моральної шкоди.

03.06.2015 року державним виконавцем було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, які направленні боржникам та останнім надано строк про добровільне виконання рішення суду до 10.06.2015 року, вказані постанови отримані боржниками 08.06.2015 року.

09.06.2015 року боржники в добровільному порядку перерахували до Заводського ВДВС ММУЮ грошові кошти на виконання рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди у сумі 3000 грн. та 243,60 грн. з кожного судового збору.

11.06.2015 року державним виконавцем після перевірці було складено акт про невиконання боржниками рішення суду щодо усунення перешкод в користуванні стягувача каналізацією.

11.06.2015 року державним виконавцем були винесені постанови про стягнення з боржників виконавчого збору в сумах по 680 грн., з подальшим виправленням описки на 1020 грн., відповідно до постанов від 17.06.2015 року та постанови про накладення штрафів у розмірі 170 грн. з кожного за невиконання рішення суду.

16.06.2015 року державним виконавцем після проведення повторної перевірці було складено акт про невиконання боржниками рішення суду.

17.06.2015 року постановами державного виконавця з боржників стягнуто штраф у розмірі по 340 грн. з кожного за невиконання рішення суду

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, за правилами цивільно процесуального законодавства предметом оскарження можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи Державної виконавчої служби.

Оскаржуючи акти державного виконавця від 11.06.2015 року і від 16.06.2015 року про невиконання боржниками рішення суду скаржники посилались на те, що вони складені не у відповідності до Закону України Про виконавче провадження, а саме у присутності одного понятого.

Пунктами 1.5, 1.5.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (далі - Інструкція) передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами. Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події.

Відповідно до Закону України Про виконавче провадження та Інструкції виконавчі дії можуть провадитися в присутності понятих. При цььому, ст. 15 ч. 2 Закону України Про виконавче провадження визначений перелік вчинення виконавчих дій при яких обов'язкова присутність понятих, при цьому складення акта державного виконавця про невиконання рішення суду не відноситься до категорії дій, при яких обов'язкова участь понятих. При цьому кількість понятих під час вчинення виконавчих дій не можу бути менше двох.

Але державним виконавцем були складені акти від 11.06.2015 року і від 16.06.2015 року, якими засвідчено факт невиконання рішення суду боржниками ОСОБА_1 і ОСОБА_2, згідно вказаних актів, при вчиненні виконавчих дій державним виконавцем в порушення вимог чинного законодавства було залучено лише по одному понятому в акті від 11.06.2015 року ОСОБА_6 і від 16.06.2015 року ОСОБА_7 Вказане свідчить, що дії державного виконавця при складі актів від 11.06.2015 року і від 16.06.2015 року є неправомірними.

Проте, вимога скаржників про скасування актів про невиконання боржниками рішення суду від 11.06.2015 року і від 16.06.2015 року, не відповідають ст. 16 ЦК України щодо обрання способу захисту, у зв'язку з чим в їх задоволенні слід відмовити.

Крім того, оскаржуючи постанови від 11.06.2015 року про накладення на боржників штрафу у розмірі 170 грн. з кожного, постанов від 11.06.2015 року про стягнення з боржників виконавчого збору у розмірі 680 грн. з кожного, постанов від 17.06.2015 року виправлені арифметичні помилки в п. 1 щодо стягнення виконавчого збору у розмірі 1020 грн. та постанов від 17.06.2015 року про стягнення з боржників штрафу у розмірі 340 грн., скаржники наголошували, що рішення суду в частині стягнення з них на користь стягувача моральної шкоди у розмірі 3000 грн. та судові витрати по сплаті судового збору по 243,60 грн. з кожного вони виконали у добровільному порядку, в частині зобов'язання зняти замки з каналізаційного люку та заглушки з каналізаційної труби також було виконано замки зняти, а в частині усунення перешкод у користуванні каналізацією неможливо виконати, але не з їхньої вини.

Тобто у даному випадку ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оскаржують в цивільному порядку постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин та стягнення виконавчого збору.

Проте, п. 13 ч. 3 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

За змістом п. 7 ч.2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами.

У роз'ясненні п. 6 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №3 від 13 грудня 2010 року «Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби» зазначено, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до видів відповідальності за невиконання рішення самостійно та за невиконання без поважних причин рішення, що зобов'язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України Про виконавче провадження порядку.

Водночас, у роз'ясненні п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року роз'яснено, що справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

За таких обставин, суд вважає, що виниклий між сторонами спір, щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 сум виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 386-388 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про скасування актів державного виконавця про невиконання рішення суду відмовити.

Провадження за скаргою ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції щодо стягнення виконавчого збору та штрафу та скасування постанов закрити.

Роз'яснити заявникам, що дані вимоги не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства та їх право звернення до суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина