Справа №581/72/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/749/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Лузан Л. В.,

суддів - Криворотенка В. І. , Дубровної В. В.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Липоводолинської центральної районної лікарні Липоводолинського району Сумської області,

третя особа: ОСОБА_4,

про зобовязання надати кваліфікаційну медичну допомогу,

в с т а н о в и л а :

Рішенням суду від 27 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, що у справі не були доведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, що висновки суду не відповідають обставинам справи та що судом були порушені норми матеріального і процесуального права .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

25 червня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до лікаря невропатолога Липоводолинської ЦРЛ ОСОБА_4 зі скаргами на періодичні болі в правому плечі.

За наслідками встановленого діагнозу "Правосторонній плече-лопатковий периартрит" позивачу було призначене лікування медичним препаратом в таблетках "Ларфікс", по 16 мг після їжі два рази на день, протягом десяти днів (а.с.29).

Вказаний медичний препарат відповідно до наказу Міністерства охорони здоров'я від 17 серпня 2012 року № 641 "Про державну реєстрацію (перереєстрацію) лікарських засобів та внесення змін до реєстраційних матеріалів" має відповідне реєстраційне посвідчення та внесений до Державного реєстру лікарських засобів.

З Інструкції медичного препарату "Ларфікс" вбачається, що він відноситься до групи нестероїдних протизапальних та протиревматичних засобів. Названа інструкція містить застереження, відповідно до яких "при помірно або значно вираженому больовому синдромі рекомендується доза 8-16 мг на добу, розподілена на 2-3 прийоми. Максимальна добова доза не повинна перевищувати 16 мг на добу. Таблетки "Ларфікс" приймають перед їдою, запиваючи водою" (а.с.2-5).

Як на підставу для задоволення позову про покладення на Липоводолинську ЦРЛ обовязку надати йому кваліфіковану медичну допомогу позивач посилався на те, що лікар ОСОБА_4 порушила затверджену Міністерством охорони здоров'я інструкцію застосування медичного препарату, а тому має недостатню кваліфікацію, що є порушенням вимог законодавства про охорону здоров'я, які регламентують надання саме кваліфікованої медичної допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що лікар ОСОБА_4 має недостатню кваліфікацію та що відповідач порушив його права щодо надання йому кваліфікованої медичної допомоги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, висновки суду відповідають матеріалам справи та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги про протилежне не можна визнати обґрунтованими. При цьому виходить з наступного.

Відповідно до ст. 33 Основ законодавства України про охорону здоров'я медична допомога надається відповідно до медичних показань професійно підготовленими медичними працівниками, які перебувають у трудових відносинах із закладами охорони здоров'я, що забезпечують надання медичної допомоги згідно з одержаною відповідно до закону ліцензією, та фізичними особами - підприємцями, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку і можуть перебувати з цими закладами у цивільно-правових відносинах. Порядок надання медичної допомоги лікарями та іншими медичними працівниками і порядок направлення пацієнтів до закладу охорони здоров'я, що надає медичну допомогу відповідного виду, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 34 Основ законодавства України про охорону здоров'я передбачається, що лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров'я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому цими Основами порядку. Обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Пацієнт вправі вимагати заміни лікаря.

Згідно зі ст. 38 Основ законодавства України про охорону здоров'я кожний пацієнт, який досяг чотирнадцяти років і який звернувся за наданням йому медичної допомоги, має право на вільний вибір лікаря, якщо останній може запропонувати свої послуги, та вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій. Кожний пацієнт має право, коли це виправдано його станом, бути прийнятим у будь-якому закладі охорони здоров'я за своїм вибором, якщо цей заклад має можливість забезпечити відповідне лікування.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 та ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачається, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх доводів про те, що відповідач надав йому некваліфіковану медичну допомогу та що назване право позивача підлягає судовому захисту.

Залишились не спростованими доводи відповідача про те, що Інструкція медичного препарату має рекомендаційний характер, в той же час на практиці лікарі призначають добову дозу препарату відповідно до перебігу захворювання та ступеню больового синдрому. При наявності вираженого больового синдрому, а також при частому призначенні нестероїдних протизапальних засобів, що підвищують поріг толерантності до знеболюючих препаратів, допускається можливість в індивідуальному порядку встановлення вищої дози препарату.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для захисту у судовому порядку права позивача на надання йому кваліфікованої медичної допомоги, оскільки факт порушення цього права позивача є недоведеним.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були повно та всебічно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення суду у оскаржуваній частині слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий -

Судді -