АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним та строком повернення до 1 квітня 2015 року. Для забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, на підставі якого останній зобов'язався забезпечити належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Однак відповідач ОСОБА_2, в порушення умов договору, взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі167 709,83 грн., по відсотках за користування кредитом - 177 266,01 грн., по підвищених відсотках - 165 017,72 грн., а всього - 503 993,55 грн., яку разом із судовими витратами позивач просить стягнути солідарно з відповідачів.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 503 993,55 грн. та судовий збір у розмірі

3 654,00 грн.

Ухвалою суду від 19 лютого 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

_________________________________________________________

Справа № 761/9799/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5782/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що банком було без згоди поручителя змінено умови кредитного договору та збільшено обсяг відповідальності як позичальника, так і поручителя.

Відповідач ОСОБА_2 в межах строків на апеляційне оскарження подала заяву про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Універсал Банк» -

ОСОБА_6 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року залишити без змін.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули. ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, в якому просив відкласти розгляд справи у зв'язку з неможливістю прибути в судове засідання за станом здоров'я.

З урахуванням розумності строку розгляду справи та беручи до уваги, що відповідачем до вказаного письмового клопотання не додано доказів на підтвердження викладених у ньому обставин, крім того, враховуючи ту обставину, що таке клопотання було подане ним особисто напередодні судового засідання, колегія суддів не вбачала підстав для відкладення розгляду справи та вважала за можливе слухати справу у відсутність відповідачів на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Під час розгляду справи судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та

ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № CL 38672, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 20 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 24% річних та строком повернення до 1 квітня 2015 року (а.с. 4-7).

Графіком погашення заборгованості, який є невід'ємним додатком до кредитного договору, передбачений спосіб та порядок погашення кредиту та нарахованих процентів (а.с. 8-10).

Також встановлено, що 23 квітня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № CL 38672, на підставі якого останній зобов'язався забезпечити належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Умовами договору передбачено, що поручитель - ОСОБА_3 несе перед банком солідарну з позичальником - ОСОБА_2 відповідальність за повне та своєчасне виконання останньою умов кредитного договору (а.с. 18-19).

Згідно з ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідачів суму заборгованості, суд виходив з того, що позивачем доведено факт неналежного виконання останніми своїх обов'язків за договорами кредиту та поруки.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Положеннями ст.ст. 526, 527 ЦК України закріплений обов'язковий характер зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, надав кредитні кошти позичальнику, що підтверджується випискою з особового рахунку та заявою на видачу готівки від 23 квітня 2008 року (а.с. 11-12).

З детального розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 28 лютого 2014 року відповідач ОСОБА_2 порушила умови кредитного договору, грошові кошти своєчасно та в повному обсязі не повернула, у зв'язку з чим виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 167 709,83 грн., по відсотках за користування кредитом - 177 266,01 грн., по підвищених відсотках - 165 017,72 грн., а всього - 503 993,55 грн. (а.с. 15-16).

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено право позикодавця вимагати дострокового повернення, частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, у разі прострочення повернення чергової частини.

Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідачів 29 січня 2014 року направлялися письмові вимоги про дострокове погашення заборгованості (а.с. 22-25).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що відповідач

ОСОБА_2 порушила умови договору, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за кредитом у загальному розмірі 503 993,55 грн., яка підлягає стягненню з неї та з поручителя ОСОБА_3 на користь позивача.

Доводи апелянта з приводу того, що додатковою угодою № 1 від 19 грудня 2008 року, укладеною без його згоди, було збільшено обсяг відповідальності поручителя, а тому порука припинилася, є безпідставними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що кредитним договором від 23 квітня 2008 року встановлено процентну та підвищену ставки у розмірі 24% та 72% відповідно.

Додатковою угодою № 1, укладеною між банком та позичальником 19 грудня 2008 року, внесено зміни до умов кредитування, а саме передбачено, що з 1 січня 2008 року до 31 травня 2008 року процентна ставка становить 20%, а підвищена - 60%; починаючи з 1 червня 2008 року розміри ставок встановлюються на рівні 24% та 72% відповідно (а.с. 13-14).

Посилання відповідача на те, що кредитним договором була встановлена процентна ставка розміром 18% та підвищена ставка - 54%, є необґрунтованими, оскільки такий розмір є спеціальним і передбачений договором лише у разі настання певних обставин, передбачених п. 2.3.2 договору.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що обсяг відповідальності позичальника та поручителя зазначеною додатковою угодою збільшено не було, а отже підстави для припинення поруки відсутні.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 травня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко