Справа № 761/6886/15-ц
Провадження №2/761/4058/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Заяць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» про визнання недійсними третейських угод в кредитних договорах,

в с т а н о в и в:

11 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Альфа - Банк», в якому просив визнати недійсною третейську угоду, викладену у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500451508 від 23.01.2014 року та визнати недійсною третейську угоду, викладену у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500454150 від 30.07.2014 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що укладені між сторонами третейські угоди укладені у вигляді третейського застереження в пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500451508 від 23.01.2014 року та кредитного договору №500454150 від 30.07.2014 року суперечать ст.ст. 5, 6, 12 Закону України «Про третейські суди, ст.ст. 3, 15 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 11 ЦПК України, оскільки фактично позбавили позивача його права на справедливий судовий захист судом, а тому відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України ці пункти договорів мають бути визнані недійсними.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день слухання справи повідомлялись належним чином, однак причину своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи що сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення представника позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 23.01.2014 року між сторонами було укладено кредитний договір №500451508, відповідно до п. 2.1. - 2.3. цього договору відповідач надав позивачу кредит у сумі 29985,38 гривень із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 14,99 % річних, строком на 12 місяців.

30.07.2014 року між ПАТ «Альфа - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №500454150, відповідно до п. 2.1. - 2.3. цього договору відповідач надав позивачу кредит у сумі 23822,07 гривень із сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 15,99 % річних, строком на 60 місяців.

Пунктом 6 розділу 1 обох вищевказаних кредитних договорів сторони погодились внести до кредитних договорів застереження, яке є третейською угодою в розумінні ст. 12 Закону України «Про третейські суди» про те що судовий захист прав та законних інтересів, які мають сторони в зв'язку з кредитними договорами та розгляд і вирішення всіх не вирішених сторонами шляхом переговорів спорів, які виникають або можуть виникнути між сторонами з питань виконання, зміни, розірвання ними кредитних договорів, відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» у відповідності до його Регламенту, який є невід'ємною частиною цієї третейської угоди та з якими сторони до підписання цих договорів ознайомлені та згодні. Сторони погоджуються, що справи розглядаються одним третейським суддею, який призначається головою Постійно діючого Третейського суду при ВГО «Всеукраїнський фінансовий союз»

Звертаючись до суду з вказаними позовними вимогами позивач просив суд визнати недійсними вказані третейські угоди, які міститься в пункті 6 розділу 1 кредитних договорів на підставі того, що вони не відповідають вимогам ЦК України, Закону України «Третейські суди» та Конституції України.

У відповідності з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зокрема відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейський суд - це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та/або юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин; третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

До принципів на яких діє та утворюється третейський суд відноситься: законність; незалежність третейських суддів та підкорення їх тільки законові; рівності всіх учасників третейського розгляду перед законом і третейським судом; змагальності сторін, свободи в наданні ними третейському суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; обов'язковості для сторін рішень третейського суду; добровільності утворення третейського суду; добровільної згоди третейських суддів на їхнє призначення чи обрання у конкретній справі; всебічності, повноти та об'єктивності вирішення спорів (ст. 4 Закону України «Про Третейські суди»).

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про третейські суди», ст. 17 ЦПК України, в редакції чинній на час укладання оспорюваних правочинів, юридичні чи фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 12 цього Закону, третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Якщо сторони не домовилися про інше при передачі спору до постійно діючого третейського суду, а також при вказівці у третейській угоді на конкретний постійно діючий третейський суд регламент третейського суду розглядається як невід'ємна частина третейської угоди.

Відповідно до п.14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди», третейські суди можуть розглядати будь - які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку.

Крім того, рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008р. у справі №1-рп/2008 за конституційним поданням 51 народного депутата України, щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абз. сьомого, одинадцятого ст. 2, ст. 3, п. 9 ст. 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) встановлено, що гарантуючи судовий захист з боку держави, Основний Закон України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч.5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч.2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Одним із способів реалізації права кожного будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду (абз. перший п.5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про виконання рішень третейських судів від 24 лютого 2004 р. за № 3-рп/2004). Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»). З метою забезпечення реалізації зазначених положень Кодексів, керуючись п.3 ч.1 ст. 85 Конституції України, Верховна Рада України прийняла Закон України «Про третейські суди», який регулює порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні.

Враховуючи викладене, оскільки оскаржувані третейські угоди стосуються спорів щодо захисту прав споживача, яким є позивач, а саме його, як споживача послуг банку, суд приходить до висновку, що укладені між сторонами оскаржувані третейські угоди суперечить вимогам законів України, а тому третейська угода викладена у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500451508 від 23.01.2014 року та у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500454150 від 30.07.2014 року, укладених між позивачем і відповідачем, підлягають визнанню недійсними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 17, 57 - 60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223 - 228, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» про визнання недійсними третейські угоди в кредитних договорах, задовольнити.

Визнати недійсним третейську угоду викладену у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500451508 від 23.01.2014 року укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк».

Визнати недійсним третейську угоду викладену у пункті 6 розділу 1 кредитного договору №500454150 від 30.07.2014 року укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа - Банк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: