Справа №477/177/15-ц 16.09.2015 16.09.2015 16.09.2015
Провадження №22-ц/784/2118/15
Справа № 477/177/15-ц
Провадження 22ц/784/2118/15
Категорія 48 Головуючий у першій інстанції: Полішко В.В.
Доповідач апеляційної інстанції: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Маляренко І.Б., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_3 - представника позивачки, та ОСОБА_4 - представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Позивачка зазначала, що з 28 листопада 2007 року по 02 серпня 2011 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_7

В листопаді 2008 року вона (позивачка) стала членом садівничого товариства «Пруди», розташованого на території Коларівської сільської ради Жовтневого району, та отримала у користування земельну ділянку НОМЕР_1 площею 600 кв. м. На вказаній земельній ділянці вони з відповідачем під час шлюбу побудували будинок площею 122,3 кв. м.

На початку вересня 2013 року їй (позивачці) стало відомо, що відповідач без її згоди продав 24 липня 2013 року вказаний будинок ОСОБА_5

Посилаючись на наведене, позивачка просила визнати садовий будинок літ. «А-2», загальною площею 122,3 кв. м з огорожами та спорудами, розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Пруди» Коларівської сільської ради Жовтневого району, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділити це майно подружжя, виділивши їй та відповідачу по ? його частини.

Рішенням Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати садовий будинок літ. «А-2», загальною площею 122,3 кв. м з огорожами та спорудами, розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Пруди» Коларівської сільської ради Жовтневого району, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 517 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити. Апелянт посилався на те, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для визнання спірного садового будинку спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Також зазначає про порушення ст. ст. 74, 76 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_6, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи видно, що відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 садівничому товариству «Пруди» (далі - СТ «Пруди») на підставі рішення Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 26 серпня 1993 року № 56 була передана у колективну власність земельна ділянка площею 21,1 га для ведення садово - городницького господарства на території Коларівської сільської ради (а.с.131).

Згідно протоколу засідання правління СТ «Пруди» від 30 січня 2009 року № 67 ОСОБА_6 була прийнята у члени цього товариства та у її користування передано земельну ділянку НОМЕР_1 (а.с. 106 - 107).

Відповідно до протоколу № 70 засідання цього ж правління від 30 квітня 2009 року ОСОБА_7 теж прийнятий у члени цього товариства як співволоділець ділянки НОМЕР_1 (а.с. 105).

З 28 листопада 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Центрального районного суду від 02 серпня 2011 року шлюб між ними розірвано (а.с. 68).

Як вбачається із копії Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 09 листопада 2011 року Інспекцією ДАБК у Миколаївській області, на вказаній земельній ділянці збудований житловий (садовий) будинок загальною площею 122, 3 кв. м, із якої житлова площа - 81, 7 кв. м (а.с. 35 - 37).

Згідно технічного паспорту, виготовленого Миколаївським МБТІ станом на 18 травня 2011 року, знос будинку становив 5% (а.с. 30 - 34).

Рішенням Коларівської сільської ради Жовтневого району від №157 від 24 листопада 2011 року за ОСОБА_7 визнано право власності на вказаний житловий (садовий) будинок, а 29 листопада 2011 року на ім'я останнього виконавчим комітетом вказаної сільської ради видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3, яке зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.132).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 листопада 2011 року ОСОБА_7 продав зазначений будинок ОСОБА_5 (а.с. 113).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_6 посилалась на те, що спірний будинок збудовано нею та відповідачем у 2009 році, тобто в період шлюбу, і з грудня 2009 року вони однією сім'єю проживали у цьому будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду від 14 листопада 2014 року, постановленого за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції, встановлено, що спірний будинок побудовано у 2009 році і з грудня 2009 року сім'я ОСОБА_7 проживала в цьому будинку. В цьому рішенні зазначено, що факт будівництва будинку підтверджується: квитанціями та товарними чеками на придбання будівельних матеріалів та меблів, датованих з 2007 року по 2009 рік; документацією щодо газифікації будинку у 2009 році; постановою, винесеною від 20 липня 2010 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, із якої видно, що між сторонами, які проживають в будинку СТ «Пруди», мав місце сімейний скандал 17 липня 2010 року; показами свідка ОСОБА_8, який пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали у спірному будинку в кінці 2009 року і в 2010 році (а.с.5- 7).

Зазначене рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 23 грудня 2014 року (а.с.8-10).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції на підставі ст. 60 СК України правильно визнав, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, яка є третьою особою у справі, стосовно недоведеності позивачкою обставин на підтвердження того, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, слід відхилити, оскільки ці обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду від 14 листопада 2014 року, яке в цій частині набрало законної сили. Крім цього, визнання оскаржуваним рішенням спірного будинку спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_7 безпосередньо на її права як власника цього будинку, придбаного на підставі договору купівлі-продажу, не вплинуло.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги обставини, які свідчать, що на час розгляду даної справи спірний будинок не належав ні одному із колишнього подружжя ОСОБА_7, висновків суду щодо визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін не спростовують, так як судом встановлено обсяг спільного майна, набутого в шлюбі, а в поділі цього майна відмовлено.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно неповідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції теж не підлягають задоволенню, оскільки ці обставини не стосуються процесуальних прав апелянта, а відповідач із апеляційною скаргою не звертався.

Оскільки доводи апелянта висновків суду не спростовують, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Справа № 477/177/15-ц

Провадження 22ц/784/2118/15

Категорія 48 Головуючий у першій інстанції: Полішко В.В.

Доповідач апеляційної інстанції: Буренкова К.О.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Маляренко І.Б., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Богуславською О.М.,

за участю: ОСОБА_3 - представника позивачки, та ОСОБА_4 - представника третьої особи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ,

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася з позовом до ОСОБА_7, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ.

Позивачка зазначала, що з 28 листопада 2007 року по 02 серпня 2011 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_7

В листопаді 2008 року вона (позивачка) стала членом садівничого товариства «Пруди», розташованого на території Коларівської сільської ради Жовтневого району, та отримала у користування земельну ділянку НОМЕР_1 площею 600 кв. м. На вказаній земельній ділянці вони з відповідачем під час шлюбу побудували будинок площею 122,3 кв. м.

На початку вересня 2013 року їй (позивачці) стало відомо, що відповідач без її згоди продав 24 липня 2013 року вказаний будинок ОСОБА_5

Посилаючись на наведене, позивачка просила визнати садовий будинок літ. «А-2», загальною площею 122,3 кв. м з огорожами та спорудами, розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Пруди» Коларівської сільської ради Жовтневого району, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділити це майно подружжя, виділивши їй та відповідачу по ? його частини.

Рішенням Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати садовий будинок літ. «А-2», загальною площею 122,3 кв. м з огорожами та спорудами, розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в садівничому товаристві «Пруди» Коларівської сільської ради Жовтневого району, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 517 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення скасувати та в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити. Апелянт посилався на те, що суд дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для визнання спірного садового будинку спільною сумісною власністю сторін як подружжя. Також зазначає про порушення ст. ст. 74, 76 ЦПК України щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_6, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи із наступного.

Із матеріалів справи видно, що відповідно до державного акту серії НОМЕР_2 садівничому товариству «Пруди» (далі - СТ «Пруди») на підставі рішення Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 26 серпня 1993 року № 56 була передана у колективну власність земельна ділянка площею 21,1 га для ведення садово - городницького господарства на території Коларівської сільської ради (а.с.131).

Згідно протоколу засідання правління СТ «Пруди» від 30 січня 2009 року № 67 ОСОБА_6 була прийнята у члени цього товариства та у її користування передано земельну ділянку НОМЕР_1 (а.с. 106 - 107).

Відповідно до протоколу № 70 засідання цього ж правління від 30 квітня 2009 року ОСОБА_7 теж прийнятий у члени цього товариства як співволоділець ділянки НОМЕР_1 (а.с. 105).

З 28 листопада 2007 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Центрального районного суду від 02 серпня 2011 року шлюб між ними розірвано (а.с. 68).

Як вбачається із копії Декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 09 листопада 2011 року Інспекцією ДАБК у Миколаївській області, на вказаній земельній ділянці збудований житловий (садовий) будинок загальною площею 122, 3 кв. м, із якої житлова площа - 81, 7 кв. м (а.с. 35 - 37).

Згідно технічного паспорту, виготовленого Миколаївським МБТІ станом на 18 травня 2011 року, знос будинку становив 5% (а.с. 30 - 34).

Рішенням Коларівської сільської ради Жовтневого району від №157 від 24 листопада 2011 року за ОСОБА_7 визнано право власності на вказаний житловий (садовий) будинок, а 29 листопада 2011 року на ім'я останнього виконавчим комітетом вказаної сільської ради видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_3, яке зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.132).

На підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 24 листопада 2011 року ОСОБА_7 продав зазначений будинок ОСОБА_5 (а.с. 113).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Мотивуючи свої вимоги, ОСОБА_6 посилалась на те, що спірний будинок збудовано нею та відповідачем у 2009 році, тобто в період шлюбу, і з грудня 2009 року вони однією сім'єю проживали у цьому будинку.

Рішенням Жовтневого районного суду від 14 листопада 2014 року, постановленого за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_5, виконавчого комітету Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, реєстраційної служби Жовтневого районного управління юстиції, встановлено, що спірний будинок побудовано у 2009 році і з грудня 2009 року сім'я ОСОБА_7 проживала в цьому будинку. В цьому рішенні зазначено, що факт будівництва будинку підтверджується: квитанціями та товарними чеками на придбання будівельних матеріалів та меблів, датованих з 2007 року по 2009 рік; документацією щодо газифікації будинку у 2009 році; постановою, винесеною від 20 липня 2010 року Жовтневим РВ УМВС України в Миколаївській області, із якої видно, що між сторонами, які проживають в будинку СТ «Пруди», мав місце сімейний скандал 17 липня 2010 року; показами свідка ОСОБА_8, який пояснив, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 проживали у спірному будинку в кінці 2009 року і в 2010 році (а.с.5- 7).

Зазначене рішення суду першої інстанції в цій частині залишено без змін ухвалою апеляційного суду від 23 грудня 2014 року (а.с.8-10).

Встановивши наведені обставини, суд першої інстанції на підставі ст. 60 СК України правильно визнав, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, яка є третьою особою у справі, стосовно недоведеності позивачкою обставин на підтвердження того, що спірний будинок є спільною сумісною власністю ОСОБА_6 та ОСОБА_7, слід відхилити, оскільки ці обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду від 14 листопада 2014 року, яке в цій частині набрало законної сили. Крім цього, визнання оскаржуваним рішенням спірного будинку спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_7 безпосередньо на її права як власника цього будинку, придбаного на підставі договору купівлі-продажу, не вплинуло.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що суд при ухваленні рішення не взяв до уваги обставини, які свідчать, що на час розгляду даної справи спірний будинок не належав ні одному із колишнього подружжя ОСОБА_7, висновків суду щодо визнання цього майна спільною сумісною власністю сторін не спростовують, так як судом встановлено обсяг спільного майна, набутого в шлюбі, а в поділі цього майна відмовлено.

Посилання в апеляційній скарзі стосовно неповідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у суді першої інстанції теж не підлягають задоволенню, оскільки ці обставини не стосуються процесуальних прав апелянта, а відповідач із апеляційною скаргою не звертався.

Оскільки доводи апелянта висновків суду не спростовують, то колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Жовтневого районного суду від 09 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді