АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/644/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1487/15Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.,

суддів Одринської Т.В., Акопян В.І.

при секретарі Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, на рішення Київського районного суду м.Полтави від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виділ в натурі частки у спільному майні в окремий об'єкт нерухомості.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, просив, ухвалити рішення, яким виділити в окремий об?єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 з одночасним відкриттям нового розділу Державного реєстру прав на нерухоме майно, нової реєстраційної справи та присвоєнням нового реєстраційного номеру на житловий будинок літ.Є за адресою: АДРЕСА_1; визнати за позивачем право власності на виділений окремий об'єкт нерухомого майна; припинити право спільної часткової власності на 1/10 частку у житловому будинку АДРЕСА_1.

Заявлені вимог мотивовані тим, що позивач є власником 1/10 частини будинку АДРЕСА_1, яка представляє собою окрему квартиру №2 і технічно може бути виділена в окрему одиницю, проте інші співвласники не дають згоди на поділ спільного нерухомого майна у добровільному порядку.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 01 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, представник ОСОБА_3, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що висновки суду про недоведеність технічної можливості виділу частки, яка належить позивачу, а також про відсутність спору між співвласниками, суперечить поданим у справу доказам.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 03 серпня 1998 року є власником 1/10 житлового будинку АДРЕСА_1. Співвідповідачі є власниками іншої частини цього будинку.

У фактичному користуванні ОСОБА_3 перебуває квартира №2 будинку, яка складається з коридору - 1 площею 6,2 м.кв., кухні - 2 площею 8,2 м.кв., кімнати - 3 площею 14,8 м.кв.

Згідно висновку експертного будівельного дослідження №2 від 27 січня 2015 року частина будинку АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3, має окремий вхід і може бути виділена в самостійний об'єкт нерухомого майна без втрати цільового призначення.

Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив, дав правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову. При цьому суд першої інстанції виходив з відсутності спору про право, а також з недоведеності технічної можливості поділу всього об'єкту нерухомості.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Разом з тим, таке право співвласника не є абсолютним, воно обмежене іншими юридичними фактами, зокрема технічною можливістю виділу частки і правами та законними інтересами інших співвласників.

У пункті шостому Постанови Пленуму ВСУ №7 від 04 жовтня 1991 року роз'яснено: «При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири».

Таким чином, суд при вирішенні спору про виділ частки в натурі має встановити наявність чи відсутність згоди інших співвласників майна (відповідачів) на виділення позивачеві його частки в натурі, визначити розмір їхніх часток, з'ясувати технічну можливість виділення цих часток (усіх інших співвласників) в натурі, їх переобладнання в ізольовані приміщення та окремого функціонування, а також виділення цим співвласникам земельних ділянок відповідно до їхніх часток у спільній власності.

Виходячи з приписів ст.10, ст.11, ст.60 ЦПК України саме позивач має довести належними і допустимими доказами одночасне існування усіх зазначених вище обставин у сукупності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач надав суду висновок №2 експертного будівельно-технічного дослідження (а.с.12-21), яким встановлено лише технічна можливість виділення в натурі частки, що належить позивачу. Технічний паспорт будинку, на який посилається представник позивача, (а.с.9-11) не є належним доказом існування технічної можливості виділення часток інших співвласників в натурі, їх переобладнання в ізольовані приміщення та окремого функціонування, а також виділення цим співвласникам земельних ділянок відповідно до їхніх часток у спільній власності.

Отже, колегія суддів виходить з того, що позивач не обґрунтував належними і допустимими доказами існування фактичних обставин, необхідних для задоволення вимоги про виділ в натурі частини нерухомого майна.

Окрім того, у судовому засіданні інші співвласники - ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, пояснили, що вони не заперечують проти виділу в натурі частки позивача, спору між ними з цього приводу не існує.

Апеляційна скарга не містить нових засобів доказування, її доводи не спростовують висновків суду першої інстанції. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, представника ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А.Лобов

Судді: В.І.Акопян

Т.В.Одринська

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов