Справа № 149/1084/15-ц
Провадження №2/149/391/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.05.2015 р. м.Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Олійника І.В.

за участі секретаря Янюк А.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сальницької сільської ради (відповідач 1), ОСОБА_2 (відповідач 2) про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

21.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з цивільним позовом до Сальницької сільської ради (відповідач 1), ОСОБА_2 (відповідач 2) про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що 08.01.2014 року помер батько позивача ОСОБА_3. Згідно заповіту від 24.02.2009 року посвідченого секретарем Сальницької сільської ради ОСОБА_3 заповів все належне йому майно позивачу ОСОБА_1. Після відкриття спадщини, позивач вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Проте, довідкою Сальницької сільської ради підтверджено, що вказаний будинок належав ОСОБА_3 Також позивач зазначає, що крім неї спадкоємцем першої черги є її мати та дружина покійного ОСОБА_2, яка на спадщину не претендує та відмовляється від неї на користь позивача. За таких підстав позивач просить визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на спадкове майно що залишилося після смерті ОСОБА_3, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області.

У судове засідання позивач не зявилась, відповідно до заяви від 29.04.2015 року просила розглянути справу за її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі у судове засідання не зявились, відповідно до письмових заяв відповідачі позовні вимоги визнали повністю, просили розглянути справу за їх відсутності.

Враховуючи подані сторонами заяви, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Свідоцтвом про смерть серії І-АМ №279133 (а.с.8) підтверджено, що ОСОБА_3 помер 08.01.2014 року.

Відповідно до заповіту від 24 лютого 2009 року посвідченого секретарем Сальницької сільської ради Хмільницького району, Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі № 5 ОСОБА_3 заповів все належне йому майно ОСОБА_1. Згідно запису секретаря сільської ради даний заповіт не змінений та не відмінений (а.с.41, 50).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно, серед якого:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області загальною площею 66,8 кв. м., житловою площею 26,1 кв. м., допоміжною площею 40,7 кв.м., площею літніх приміщень 8,4 кв. м. зазначений під літерою А.

Вказане підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданий АПНВП "ВІЗИТ" від 02.04.2015 року (а.с.13-17). При цьому суд враховує, що у технічному паспорті відсутні відмітки що про те, що дане нерухоме майно є самочинно побудованим, наявний запис про відсутність правовстановлюючих документів. Як видно з технічного паспорта житловий будинок був збудований 1964 року, а господарські споруди 1970, 1975, 1980, 1984 р.

Довідкою Сальницької сільської ради №378 від 07.04.2015 року (а.с.12), а також витягом з погосподарської книги №9, №11 (а.с.42-43) підтверджено, що ОСОБА_3, який помер 08.01.2014 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області. За будинковолодінням рахується земельна ділянка площею 0,56 га. землі, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, 0,31 га. для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка приватизована згідно рішення 14 сесії 21 скликання Сальницької сільської ради від 09.12.1993 року.

Довідками Сальницької сільської ради №377, №379 від 07.04.2015 року (а.с.10,11) підтверджено, що ОСОБА_3 на момент смерті проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним були зареєстровані і проживають: дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, онука - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, онука - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 1 липня 2004 року N 1952-ІV, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Отже, судом встановлено, а також доведено належними та допустимими доказами факт належності вищевказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_3 Здобуті докази свідчать про те, що за життя він володів, користувався та розпоряджався вищевказаним будинковолодінням, яке перебувало у його власності, відповідно до вимог діючого на той момент законодавства.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах не заборонених законом.

Як встановлено судом, позивач зверталась до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини після смерті 08.01.2014 року ОСОБА_3. За заявою ОСОБА_1 17.02.2014 року було заведено спадкову справу 9/2014. ОСОБА_1 отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, разом з тим, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок (а.с. 23). Вказане також підтверджується листом приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу ОСОБА_6 №170/01-16 від 30.04.2015 року (а.с.45-58). При цьому відповідач ОСОБА_2 07.02.2014 року звернулась до нотаріуса із заявою від 03.02.2014 року про відмову від обов'язкової частки у спадковому майні та зазначила, що спадкове майно є особистим майном спадкодавця, а тому на 1/2 частку у спільному майні подружжя ОСОБА_2 не претендує.

За таких обставин, наявні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи, доведено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3, відповідачі визнали позов, ОСОБА_2 відмовилась від обов'язкової частки в спадковому майні та частки у спільному майні подруження, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, а тому перешкод в прийнятті позивачем спадщини суд не вбачає.

Судові витрати залишити за сторонами.

Керуючись ст.ст. 1218, 1220, 1222-1223, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 57, 60, 174, 209, 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Миру, 21, с. Сальниця, Хмільницького району, Вінницької області що належав ОСОБА_3, який помер 08.01.2014 року.

Судові витрати залишити за сторонами.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його оголошення, а особами які не приймали участь у судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення.

Суддя Олійник І. В.