Справа №705/1115/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді Мазуренко Ю.В.

при секретарі Щербаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2014 року до Уманського міськрайонного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики. Головуючим у справі було визначено суддю Горячківську Л.В.

В травні 2014 року ОСОБА_1, в якості третьої особи із самостійними вимогами подала до суду позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики грошових коштів.

04.02.2015 року у звязку з відсторонення судді Горячківської Л.В. від займаної посади, проведено повторний автоматичний розподіл справи між суддями, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Мельничука Ю.В.

18.05.2015 року у звязку із закінченням повноважень, в межах пятирічного строку, судді Мельничука Ю.В. проведено повторний автоматичний розподіл справи між суддями, за результатами якого головуючим у справі визначено суддю Мазуренко Ю.В.

Ухвалою суду від 19.05.2015 року суддя Мазуренко Ю.В. прийняла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики до свого провадження.

Згідно роздрукованої копії скріншоту автоматизованої системи документообігу суду «Д-з», інформація про участь ОСОБА_1 в розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, станом на день передачі справи судді Мазуренко Ю.В. відсутня (а.с. 95, Т. 2). Одночасно в матеріалах справи за весь час провадження по справі були відсутні дані про прийняття суддями, які розглядали відповідну цивільну справу, рішення з приводу позову, який був поданий третьою особою, відповідно до вимог ЦПК України.

Разом з тим, в підготовчій частині судового засідання 13.07.2015 року позовну заяву третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики грошових коштів було залишено без розгляду протокольно, що не суперечить ч. 5 ст. 209 ЦПК України, згідно якої ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до журналу судового засідання.

13 липня 2015 року вказану справу було розглянуто з ухваленням рішення про задоволення позову. У резолютивній частині рішення дослівно вказано:

« … Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 789 800 (сімсот вісімдесят девять тисяч вісімсот ) гривень боргу за договором позики.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири )грн…».

В липні 2015 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на відповідне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2015 року. 28.07.2015 року вказану цивільну справу було направлено до Апеляційного суду Черкаської області

29.09.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Апеляційного суду Черкаської області із заявою, в якій просила повернути цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики до Уманського міськрайонного суду Черкаської області, посилаючись на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не були вирішенні її позовні вимоги до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики грошових коштів.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 29.09.2015 року дану цивільну справу повернуто до Уманського міськрайонного суду Черкаської області для ухвалення додаткового рішення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання недійсним договору позики грошових коштів.

До початку розгляду питання про ухвалення додаткового рішення, ОСОБА_1 через канцелярію суду 07.10.2015 року було подано до суду заяву, в якій вона просить не розглядати її заяву про ухвалення додаткового рішення : « … прошу мою заяву про ухвалення додаткового рішення від 29 вересня 2015 року вважати неподаною та не розглядати її, а справу направити до суду апеляційної інстанції для розгляду апеляційних скарг по суті. …». Також ОСОБА_1 в заяві вказала, що підстав передбачених ст.. 220 ЦПК України для винесення додаткового рішення не має, оскільки судом першої інстанції її позов, як третьої особи із самостійними вимогами не розглядався взагалі і нею не надавались пояснення суду з приводу позовних вимог та не подавались докази. Тому, на її думку, за даних обставин суд не може вирішити питання визначені у ст.. ст.. 214,220 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з»вилася і про причини неявки суд не повідомила.

Позивач та його представник в судовому засіданні вказували на відсутність підстав для винесення додаткового рішення по справі.

Інші учасники судового розгляду повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання, в судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч.3 ст. 220 ЦПК України присутність сторін при ухваленні додаткового рішення не є обов'язковою.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши заявника, суд приходить до висновку про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

В даному випадку, оскільки ухвалою суду від 13.07.2015 року, що внесена до журналу судового засідання, що в свою чергу, не суперечить ч. 5 ст. 209 ЦПК України, позовні вимоги ОСОБА_1 були залишені без розгляду, підстав для ухвалення додаткового рішення за позовними вимогами ОСОБА_1 не вбачається.

Разом з тим, чинним цивільно-процесуальним законодавством України передбачено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Так, відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Даний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення є вичерпним. Підставою для розгляду питання про наявність підстав для винесення додаткового рішення у справі є заява. З матеріалів справи вбачається, що жодна з передбачених ст. 220 ЦПК України підстава для ухвалення додаткового рішення відсутня.

Відповідно до ч. 5 ст. 220 ЦПК України , - про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 208, 209, 220, 293 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Мазуренко