Справа № 581/840/15-ц
Провадження № 2/581/317/15
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 жовтня 2015 року Липоводолинський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Сізова Д.В.,

з участю секретаря - Самілик Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

20 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Вимоги мотивував тим, що він є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після свого батька ОСОБА_3, який помер 28 квітня 2001 року. Разом з ним до дня його смерті проживала його дружина ОСОБА_4, яка померла 17 травня 2006 року.

За відсутності реєстрації за батьком права власності на збудований у 1960-ті роки житловий будинок, він не може отримати свідоцтво про право на спадщину на це нерухоме майно, а тому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок та господарські споруди по вул.Радянська,96 у селищі Липова Долина Сумської області.

ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві визнав позов та просив справу розглядати без його участі.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, є батьком та матірю ОСОБА_5, 1940 року нар., та ОСОБА_1, 1945 року нар (а.с.5, 74).

На підставі рішення виконкому Липоводолинської селищної ради Сумської області від 12 жовтня 1965 року №20 про визнання права власності на домоволодіння за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_3, було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 22 грудня 1965 року. На підставі вказаних документів Роменським МБТІ видано висновок про реєстрацію права власності та будівлі по вул.Радянська,126 «а» у селищі Липова Долина Сумської області (а.с.13).

У інвентаризаційний справі №430 на вказане домоволодіння (справа розпочата у 1965 році) мається довідка органів БТІ, з якої вбачається, що 22 грудня 1965 року інвентаризаційним бюро до реєстрової книги домоволодінь внесено запис під реєстровим №390 про належність будівель домоволодіння №126 «а» по вул. Радянська за колгоспним двором, головою якого був ОСОБА_3 (а.с.89).

Із наданих Липоводолинською селищною радою Сумської області відомостей вбачається, що нумерація вказаного домоволодіння по вул.Радянська у селищі змінювалася із №126 на № 104 і на №96 (а.с.119).

Із погосподарських книг Липоводолинської селищної ради за 1985-1995 роки вбачається, що господарство ОСОБА_3 увесь вказаний період відносилось до суспільної групи господарств - колгоспного двору, главою якого був ОСОБА_3 У домоволодінні у цей період проживали ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 (а.с.65-69).

Рішенням Липоводолинської селищної Ради народних депутатів Сумської області від 31 травня 1994 року ОСОБА_3 по вул.Радянська,96 у селищі Липова Долина Сумської області виділено земельну ділянку, загальною площею 0,70 га, з яких: 0,06 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, а 0,64 га для ведення особистого підсобного господарства, державний акт ним отримано не було (а.с.14, 70).

28 квітня 2001 року ОСОБА_3 помер, до смерті проживав зі своєю дружиною по вул.Радянська,96 у селищі Липова Долина Сумської області разом (а.с.28-30).

Будучи із 1979 року зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживаючи за вказаною адресою позивач ОСОБА_1, для прийняття спадщини після смерті батька, 24 вересня 2002 року звернувся до державного нотаріуса з відповідною заявою (а.с.4, 33).

03 жовтня 2002 року ОСОБА_1 після смерті батька отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 3,53 га, 01 лютого 2007 року - на майновий пай, а 27 серпня 2008 року - на грошові вклади (а.с.34-36).

26 травня 2003 року ОСОБА_4 отримала державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 2,365 га, 0,856 га та 0,126 га (а.с.75, 77, 79).

17 травня 2006 року ОСОБА_4 померла (а.с.73). Згідно з довідкою виконкому Липоводолинської селищної ради Сумської області від 21 листопада 2006 року останнє постійне місце проживання померлої - вул. Радянська, 104, селище ОСОБА_6 (а.с.73 зворот).

Будучи із 1979 року зареєстрованим та проживаючи у ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, який з 1969 року змінив прізвище з «Глупак» на «Терещенко» (а.с.84), для прийняття спадщини після смерті матері, 12 жовтня 2006 року звернувся до державного нотаріуса з відповідною заявою (а.с.72).

23 листопада 2006 року ОСОБА_2 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4 на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площами 2,365 га, 0,856 га та 0,126 га (а.с.82).

Відповідно до інформаційної довідки від 09 вересня 2015 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна по вул. Радянська, 96 у селищі Липова Долина, то відомості про його власника відсутні (а.с.38).

11 серпня 2015 року виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого домоволодіння по вул. Радянська, 96 у селищі Липова Долина складається із житлового будинку літ.«А-І» (1960 року будівництва), загальною площею 52,5 кв.м, житловою 23,7 кв.м, з верандою літ.«а1», літньої кухні літ.«Д» з верандою літ.«д», сараїв літ.«В», літ. «Г», огорожі «№1-3», інвентаризаційною вартістю 135755 грн. (а.с.7-9, 11).

Таким чином вбачається, що господарство по вул. Радянська, 96 у селищі Липова Долина з часу його існування і до часу його припинення у законодавчому порядку мало статус колгоспного двору. Головою колгоспного двору на час його припинення був ОСОБА_3

Відповідно до положень Цивільного кодексу УРСР (1963), чинного на час зведення спірного домоволодіння та припинення у законодавчому порядку колгоспного двору, було передбачено:

Згідно зі ст.120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статусу колгоспу.

Крім того, колгоспному двору належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше, передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ст.123 ЦК УРСР, частка члена колгоспного двору в майні двору визначається:

1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ);

2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ);

3) при зверненні стягнення при особистих зобовязаннях члена двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.563 ЦК УРСР у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу (Розділ VII. Спадкове право).

Відповідно до розяснень, наданих у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24 червня 1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» (постанова втратила чинність на підставі постанови Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року) правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 р. спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося) відкривається після смерті кожного з його колишніх членів (у редакції постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 25 грудня 1992 року).

Відповідно до розяснень, які містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року):

положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;...

г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року...

Таким чином, вбачається, що відповідно до ст. ст.17, 18 Закону «Про власність» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Оскільки станом на 15 квітня 1991 року членами колгоспного двору були лише батьки сторін у справі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вони набули право власності на майно колгоспного двору, а їх частки у праві власності відповідно до ст.123 ЦК УРСР є рівними (по 1/2 частині у кожного).

Зважаючи на те, що спадщина на 1/2 частину належного померлому ОСОБА_3 домоволодіння відкрилась за дії ЦК УРСР, то спадкування вказаної частини відбулося за правилами цього кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що будучи спадкоємцями першої черги (ст.529 ЦК УРСР), ОСОБА_1, подавши заяву про прийняття спадщини (п.2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР), а його матір ОСОБА_4, фактично вступивши у володіння спадковим майном (п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР), у рівних частинах прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 Другий син померлого ОСОБА_2 участі у спадкуванні після смерті батька не брав.

Оскільки, матеріали справи містять достатньо письмових доказів належності ОСОБА_3 на праві власності 1/2 частини домоволодіння та господарських споруд по вул.Радянська,96 у селищі Липова Долина Сумської області, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті батька на 1/4 частину спірного домоволодіння та господарських споруд за вказаною адресою, задовольнивши позов частково.

За відсутності клопотання про повернення судового збору за результатами розгляду справи, це питання судом не вирішується, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.10, 88, 212-215, 223 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину домоволодіння та господарських споруд по вул.Радянська,96 у селищі Липова Долина Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Липоводолинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. В. Сізов