АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/616/14-ц Головуючий в першій
Категорія № 50 (1) інстанції - Філатов К. Б.
№ 22-ц/774/1126/к/15 Доповідач - Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Соколан Н.О.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

при секретарі - Петренко К. І.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 22.12.2012 року, мають спільну дитину - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинено, відповідач не надає матеріальної допомоги на її утримання. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення сином трирічного віку.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто щомісячні аліменти з ОСОБА_3 на користь та утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/8 частини доходів, починаючи з 21 серпня 2014 року та до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про стягнення на її користь аліментів у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу), посилаючись на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги фактичні обставини справи. Зокрема, суд безпідставно не взяв до уваги, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі ? частини та не має інших утриманців, окрім дитини та дружини, в той час як позивач отримує лише державну допомогу в розмірі 800 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встанволено судом першої інстнації під час розгляду справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у шлюбних відносинах, від яких мають спільного сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син проживає з матір'ю, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною (а.с.5)

Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, оскільки працює у КП "Кривбасводопостачання".

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позивних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 75, 84, ст. 180-182 СК України і виходив з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання позивача у розмірі по 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів) на кожного.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2,4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких фактів, а саме: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які перебувають у фактичних шлюбних відносинах (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридично значущого зв'язку (усиновлення), а також можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Зважаючи на те, що син сторін проживає разом з позивачем, відповідач працює та отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати, тому вважається таким, що має можливість надавати матеріальну допомогу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів його заробітку (доходів). Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів відповідає принципам розумності та справедливості, і враховуючи, що позивач не працює та перебуває у відпустці по догляду за спільною дитиною сторін, забезпечуватиме ОСОБА_2 реалізацію конституційного права на прожитковий мінімум.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано низький рівень матеріального стану ОСОБА_2, колегія суддів не може прийняти до уваги, скоільки позивач отримує матеріальну допомогу 800 грн., аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини доходу відповідача. Крім того, позивач отримувала у добровільному порядку матеріальну допомогу на своє утримання та на утримання сина від відповідача, згідно його заяви за місцем роботи, до її звернення з позовом до суду. Колегія суддів бере до уваги й ту обставину, що позивач з сином проживає у однокімнатній квартирі, яка належить сторонам, в той час як відповідач, за неприязнених стосунків з позивачем, вимушений винаймати житло та нести додаткові витрати на його оплату.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: