Провадження№2ц-784/270/15 Cуддя-доповідач першої інстанції Щербина С.В. Суддя апеляційної інстанції Кутова Т.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т. В., Буренкової К.О.,

із секретарем судового засідання - Яценко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2014 року по справі за заявою

ОСОБА_3

про скасування заходів забезпечення позову

ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив суд скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2010 року.

В обгрунтування доводів своєї заяви, заявник посилався на те, що ОСОБА_4 пред'явив до нього позов про стягнення матеріальних збитків завданих в наслідок ДТП. В зв'язку з цим вказаною ухвалою суду було накладено арешт на його майно, а саме на транспортний засіб «Камаз 5321 2» державний номер НОМЕР_1. 25 жовтня 2010 року за рішенням ухваленим Заводським районним судом м. Миколаєва , яке частково було змінено рішенням Апеляційного суду Миколаївської області з ОСОБА_3 стягнуто 1844 грн. 25 коп. вартості автомобіля , 2550 грн. збитків пов'язаних з пошкодженням автомобіля, 1000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. в порядку розподілу судових витрат. Оскільки заявник погодився добровільно виконати вказане рішення до теперішнього часу виконавчі листи стягувачем на виконання не пред'являлись. Зазначаючи про порушення майнових прав, заявник просив скасувати заходи забезпечення позову.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2014 року в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просить скасувати зазначену вище ухвалу районного суду, як незаконну і необґрунтовану та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву та скасувати заходи забезпечення позову, а саме скасувати арешт на транспортний засіб «Камаз 5321 2» державний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні вказаного питання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що в січні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди . При цьому позивачем було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, яка ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2010 року задоволена та накладено арешт на майно належне на праві власності ОСОБА_3 (т.1 а.с. 66).

По справі 25 жовтня 2010 року ухвалено рішення місцевого суду, яке змінено 23 грудня 2010 року Апеляційним судом Миколаївської області та за яким на користь ОСОБА_4 стягнуто з ОСОБА_3 1844 грн. 25 коп. вартості пошкодженого автомобіля, 2550 грн. майнової шкоди та 1000 грн. моральної шкоди, а також в порядку розподілу судових витрат 2000 грн.

Відповідно до ч.ч. 3,5 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Таке питання вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Як роз'яснено в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року « Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. А отже, суд не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування .

Постановлюючи оскаржувану ухвалу, суд зазначив, що в заяві ОСОБА_3 не надано доказів виконання рішення суду, а тому вважав, що відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову. Проте, з таким висновком в повній мірі не можна погодитись.

Так, суд в оскаржуваній ухвалі від 8 лютого 2010 року зазначив про те, що виконавчі листи по даній справі було видано, однак в матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_4 до суду з заявою про видачу виконавчих листів. Із довідки Відділу державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції також слідує, що виконавчі документи щодо стягнення коштів з ОСОБА_3 відсутні (а.с. 5).

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» ( у діючій редакції на час постановлення рішення суду), виконавчі документи можуть бути пред'явлені на виконання протягом трьох років з дня після набрання рішення законної сили.

Таким чином, строк на пред'явлення виконавчих листів стягувачем ОСОБА_4 на час звернення боржника ОСОБА_3 з заявою про скасування заходів забезпечення позову сплинув.

В судове засідання стягувач ОСОБА_4 не з'явився і не направив свого представника, заперечень щодо заяви ОСОБА_3 не надав.

Зазначені обставини вказують на те, що підстави для подальшого збереження заходів забезпечення позову відсутні, проте районний суд безпідставно не звернув уваги на вказане.

За такого, заява ОСОБА_3 про скасування заходу забезпечення позову вжитого ухвалою Заводського районного суду від 8 лютого 2010 року, як то накладення арешту на автомобіль «КАМАЗ 5321 2», державний номер НОМЕР_2, підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала районного суду скасуванню на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151, 154, 303, 307, 312, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2014 року скасувати.

Заяву ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 8 лютого 2010 року, а саме скасувати арешт на автомобіль «КАМАЗ 5321 2», державний номер НОМЕР_2, зареєстрований за ОСОБА_3.

Судді: