22-ц/775/436/2015(м)
Головуючий в 1 інстанції Васильченко О.Г.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.,

суддів - Песоцької Л.І., Осипчук О.В.,

при секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості в сумі 38217 доларів США 49 центів США і 107 381,71 грн. за кредитним договором від 28.09.2006 року. Посилався на те, що між ПАТ «Перший український міжнародний банк» (далі - ПАТ «ПУМБ») і ОСОБА_3 28.09.2006 року був укладений кредитний договір № 502791, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 31500 доларів США з відсотковою ставкою за користування кредитом 12.50%, дата повернення кредиту визначена 28.09.2013 року. Умови договору з боку позивача виконані, вказану суму ОСОБА_3 отримав. Забезпеченням виконання зобов'язань ОСОБА_3 за кредитним договором є іпотечний договір № 5021089, укладений між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_6. Предметом іпотеки є нерухоме майно, - квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю ОСОБА_3, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 25.08.2005 року. Іпотекодавець ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тому позивач просив залучити в якості відповідачів спадкоємців, які фактично прийняли спадщину, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_5. У зв'язку з тим, що відповідачем ОСОБА_3 не виконані кредитні зобов'язання за кредитним договором, станом на 11.12.2014 року сума заборгованості становить 38 217 доларів США 49 центів США і 107 381,71 грн., тому позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом продажу на прилюдних торгах з початковою ціною продажу на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час проведення виконавчих дій, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 5020791 від 28.09.2006р. у розмірі 38 217 доларів США 49 центів та 107381,71 грн., та відшкодувати позивачу судовий збір у розмірі 3654 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2015 року замінено первісного відповідача ОСОБА_6 на належних співвідповідачів - ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2015 року у задоволені позовних вимог ПАТ «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник позивача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» задовольнити та стягнути в дольовому порядку з відповідачів судові витрати.

В апеляції зазначає, що судом першої необґрунтовано відмовлено у зверненні стягнення на предмет іпотеки, оскільки спірні правовідносини після смерті іпотекодавця - ОСОБА_6 передбачають правонаступництво та вважає, що спадкоємцями було прийнято спадщину у вигляді спірної квартири, оскільки жодний із них не звернувся до нотаріального органу із заявою про відмову від спадщини. Також вказував, що строк для пред'явлення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки до спадкоємців іпотекодавця не сплинув, оскільки почався для позивача з моменту, коли він дізнався про смерть іпотекодавця під час розгляду справи в суді.

Відповідач ОСОБА_3, повідомлений про час та місце розгляду справи через представника ОСОБА_7, до апеляційного суду не явився. Відповідач ОСОБА_5 надав апеляційному суду заяву про розгляд справи без його участі, відповідач ОСОБА_8 до суду не явилася, повідомлена про розгляд справи належним чином. Заяв про відкладення справи до суду не надходило. Тому у відповідності до положень ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів розглянула справу без участі відповідачів.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» - ОСОБА_9, яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, заперечення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_7, яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі як спадкоємці померлого ОСОБА_3, який укладав договір іпотеки з Банком, спадщину не отримували, свідоцтво про спадщину не оформляли. Будь-яких вимог до спадкоємців іпотекодавця ОСОБА_3, які фактично прийняли спадщину, позивачем не пред'явлено, тому суд вважав, що немає підстав для задоволення позову Банку.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено і підтверджується матеріалами справи, що за умовами кредитного договору №5020791 від 28.09.2006 року, укладеного між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3, останній отримав кредит в сумі 31 500 доларів США на строк до 28.09.2013 року. Згідно з п.3.2.1 кредитного договору № 5020791 ОСОБА_3 зобов'язаний повертати кредитні кошти згідно графіку погашення (а.с.17-18) та здійснити поточне погашення кредиту не пізніше 28.09.2013 року. Крім того, у відповідності до п.п.3.1.1 він повинен сплачувати Банку відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 12,50 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки № 5021089 від 28.09.2006 року, предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3, загальною площею 56.2 кв.м. жітловою 36.7 кв.м., що належить на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 25.08.2005 року ОСОБА_6.

У зв'язку із невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором, станом на 11.12.2014 року утворилася заборгованість, яка за сумою кредиту складає 21 758,80 доларів США, за несплаченими відсотками за користування кредитом - 16 458.69 доларів США, а всього 38217,49 доларів США, сума пені за порушення строків виконання зобов'язання складає 6 862,77 доларів США, що станом на час звернення з позовом до суду складає 107 381,71 грн. (а.с.8-14).

Як встановлено ст.14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.33 цього Закону та ст.589 ЦК України, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 26 лютого 2009 року.(а.с.60)

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового Реєстру від 12.02.2015 року, наданої Маріупольською державною нотаріальною конторою, спадкова справа щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 відсутня.

Зі справи також вбачається, що відповідачі зареєстровані на час відкриття спадщини в квартирі АДРЕСА_4, за місцем реєстрації і проживання спадкодавця ОСОБА_6. (а.с.72)

Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно з положеннями ч.2 ст.1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно ж до вимог ч.3 ст. 1281 ЦК України, якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Отже, встановлюються різні строки для заявлення кредиторами своїх вимог в залежності від того, чи знали вони про відкриття спадщини. Кредитори вправі пред'явити претензії до спадкоємців протягом шести місяців з того часу, відколи вони дізналися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги. Ті ж кредитори, які не знали і не могли знати про відкриття спадщини, можуть пред'явити свої претензії протягом одного року від настання строку вимоги. Водночас з метою стимулювання кредиторів до своєчасного пред'явлення вимог збережено правило про те, що недодержання кредиторами зазначених строків тягне за собою погашення належних їм прав вимоги. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК строки претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою лише для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК) і не позбавляє особу самого матеріального права.

Згідно з пунктом 1.4 кредитного договору від 28.09.2006 року кредит Банком наданий позичальнику ОСОБА_3 строком до 28.09.2013 року (а.с.15).

Згідно з матеріалами справи з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки до ОСОБА_6 Банк звернувся до суду 22.12.2014 року. (а.с.1)

Оскільки з моменту настання строку вимоги і до часу пред'явлення вимог до спадкоємців шляхом звернення до суду минуло більше одного року, висновки суду щодо неможливості з боку Банку вимагати звернення стягнення на предмет іпотеки від спадкоємців іпотекодавця є правильними.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції у порушення норм матеріального права відмовив в позовних вимогах, не є слушними, оскільки суперечать положенням ч.3 статті 1281 ЦК України. Необгрунтоване застосування судом першої інстанції норми ч.2 статті 1281 ЦК України при вирішенні спору не привело суд до неправильного висновку. Враховуючи наведене, неможливо погодитися із доводом апеляційної скарги про те, що строк пред'явлення вимог до спадкоємців іпотекодавця для Банку є шестимісячним, і почався з 15 лютого 2009 року, коли Банку стало відомо про смерть боржника, тому такий строк не пропущений для пред'явлення вимог до спадкоємців. Такі доводи спростовуються обставинами справи, з яких вбачається, що правовідносини між сторонами регулюються саме нормами частини 3 статті 1281 ЦК України.

Статтями 1216,1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з положеннями статті 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Тому не впливають на правильність рішення суду також твердження апеляційної скарги про те, що рішення є незаконним, оскільки суд дійшов невірного висновку щодо неприйняття спадщини відповідача спадкоємцями, які зареєстровані за адресою спадкоємця на час його смерті і фактично прийняли спадщину. Такий висновок, дійсно, є невірним, однак не має правового значення для справи, і не може бути підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки суд відмовив у позові, керуючись нормами ст.1281 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів, переглядаючи справу в межах апеляційного оскарження та заявлених позовних вимог, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачає, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді