Справа № 367/298/15-ц Головуючий у І інстанції Чернов Д.Є.
Провадження № 22-ц/780/4800/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 5 21.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Суханової Є.М., Журби С.О,

При секретарі Якимчук Ю.С.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2015 р. у справі за позовом Виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області до ОСОБА_2 про знесення самовільно встановленої споруди ( металевого гаражу) .

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

В с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року позивач звернувся в суд із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 у квітні 2014 року , без дозвільних документів, встановив металевий гараж за адресою ;

смт. Коцюбинське , вул. Пономарьова ,2/2 .

Відповідачу ОСОБА_2, 15 травня 2014 року було вручено припис про знесення самовільно встановленого металевого гаража , та попереджено про відповідальність у разі невиконання припису.

У встановлений у приписі строк , відповідач споруду не демонтував, а тому позивач змушений звернутися за захистом порушеного права до суду.

Як зазначає позивач, земельна ділянка знаходиться у комунальній власності і належить територіальній громаді селища Коцюбинське .

Відповідач в порушення вимог Закону України « Про благоустрій населених пунктів» , ст. 116 Земельного Кодексу України , самовільно встановив металевий гараж , на земельній ділянці , яка не відводилася для цієї мети, не знаходиться у користуванні або у власності відповідача.

Позивач просив зобов»язати ОСОБА_2 демонтувати за власний рахунок самовільно встановлену споруду ( металевий гараж) по

вул. Пономарьова , 2/2 в смт. Коцюбинське .

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від

18 лютого 2015 року позов задоволено

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу , в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права , та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову . В апеляційній скарзі , зазначав , що металевий гараж він встановив відповідно до вимог законодавства, отримавши паспорт прив»язки тимчасової споруди в смт. Коцюбинському , однак суд першої інстанції не взяв до уваги ці обставини.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , 15 травня 2014 року ОСОБА_2 було вручено припис про необхідність демонтувати до 26 травня 2014 року самовільно встановлений гараж за адресою ; вул.. Пономарьова , 2./2 (біля будинку) у зв»язку із чисельними скаргами громадян та неприйняття позитивного рішення Коцюбинською селищною радою ( а.с. 6) .

Рішенням виконкому Коцюбинської селищної ради Київської області від

28 січня 2014 року № 6 ( п.4 ) ОСОБА_2 надано дозвіл на установку тимчасової споруди ( гаражу) розміром 6,0 х 3,75 м на місцевості в смт. Коцюбинське по вул.. Пономарьова , 2/ 2 біля будинку та укласти договір резерування земельної ділянки площею 32 кв.м.. Пункт 4 даного рішення підлягає затвердженню на черговій сесії селищної ради . ( а.с. 44 )

Відповідно до п.п. 4, 5,8, 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Будівництвом об'єкта нерухомості на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, вважається спорудження таких об'єктів на земельній ділянці, що не віднесена до земель житлової й громадської забудови, зокрема, наданій для ведення городництва, сінокосіння, випасання худоби тощо, цільове призначення або вид використання якої не змінено в установленому законом порядку.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови.

Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель , затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України № 3038-VI дозвільний документ (статті 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об'єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об'єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної статтями 1, 7 та 8 Закону України № 687-XIV , отриманої відповідно до статей 29, 31 Закону № 3038-VI, а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до статей 27, 30 зазначеного Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

5. Відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об'єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

8. Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 ЗК), землекористувачі (стаття 95 ЗК), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (стаття 1021 ЗК) або з інших передбачених законом підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством.

Право на забудову виникає у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26 - 32 Закону № 3038-VI .

9. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 , будь-яких доказів щодо виділення йому земельної ділянки , наявності дозволу на будівництво ( встановлення ) металевого гаражу , в установленому законом порядку , суду першої інстанції не надав , не надав таких доказів відповідач і до апеляційної скарги.

Враховуючи , що відповідач ОСОБА_2, самовільно встановив споруду ( металевий гараж) , без відповідного дозволу , на земельній ділянці , яка йому для цього не виділялась , суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову .

Способи захисту цивільних прав, у тому числі захисту права власності, визначені ст. 16 ЦК України., перелік яких не є вичерпним .

Відповідно до положень норм ст. 16, 391,386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом , що є адекватним змісту порушеного права , який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право .

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог , заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів приходить до висновку ,що рішення суду є законним і обгрунтованим , підстави для його скасуванні відсутні.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313- 315, 317,319 ЦПК України , колегія суддів , -

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2015 р.- залишити без змін .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді