Справа № 308/1564/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Посилається на те, що у вересні 2014 року за попередньою усною домовленістю ним було передано ОСОБА_2 у власність 22000 грн. При фактичному одержанні вказаної суми відповідачем була надана боргова розписка, згідно якої ОСОБА_2 зобов'язувався повернути кошти до 15.09.2014 р. Однак, відповідачем в повному обсязі не виконано своє зобов'язання з повернення позики по теперішній час. Його неодноразові усні звернення до відповідача щодо причин неповернення позики залишені без будь-якої вмотивованої відповіді, а його вимоги щодо її повернення - без задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, ним нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 4376 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 273.04 грн. Просив стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 22000 грн., інфляційні втрати в розмірі 4376 грн. та 3 % від простроченої суми в розмірі 273.04 грн.

Під час розгляду справи представник позивача на підставі ст. 31 ЦПК України зменшив позовні вимоги і просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 22000 грн. та інфляційні втрати в розмірі 915.53 грн. Зазначив, що ОСОБА_2 протягом березня 2015 року, з моменту відкриття судом провадження у даній справі, здійснено часткове задоволення позовних вимог позивача на суму 4000 грн., які ним виплачені готівкою.

Представник позивача в судовому засіданні зменшені позовні вимоги підтримав посилаючись на викладені у позовній заяві обставини і просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково. Пояснив, що він дійсно написав розписку про одержання від ОСОБА_3 грошей, однак ним фактично було одержано не 22000 грн., як зазначено у розписці, а 20000 грн. Розписку ним було написано у присутності свідків та під тиском. З моменту написання розписки ним частково повернуто позивачеві гроші в сумі 4000 грн.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 01.09.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, про що відповідач написав розписку, в якій зобов'язався до 15.09.2014 р. повернути ОСОБА_3 гроші в сумі 22000 грн.

На підтвердження невиконання відповідачем взятого на себе зобов'язання по поверненню суми позики представник позивача надав суду оригінал розписки, який було досліджено у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Виконання боржником свого обов'язку підтверджує наявність у нього боргового документа (ч. 3 ст. 545 ЦК України).

У разі відмови кредитора повернути борговий документ боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (ч. 4 ст. 545 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25 квітня 2012 р. у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов'язання.

У відповідності до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 11 ч. 1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідачеві за період з 15.09.2014 р. по 12.02.2015 р. позивачем нараховано суму інфляційних втрат в розмірі 4376 грн. та 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 273.04 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 було частково повернуто гроші з договором позики в сумі 4000 грн., що не заперечується відповідачем.

За таких обставин, враховуючи факт наявності у позивача оригіналу розписки, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача 22000 грн. суми основного боргу за договором позики та 649.04 грн. інфляційних втрат (4376 грн. інфляційних втрат + 273.04 грн. 3 % річних від простроченої суми заборгованості = 4649.04 грн., 4649.04 грн. - 4000 грн. суму повернутих грошей = 649.04 грн.). При цьому суд враховує, що правильність розрахунку сум інфляційний втрат та 3 % річних від простроченої суми боргу відповідачем не оспорюється.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача про одержання ним за розпискою від позивача лише 20000 грн., а також те, що розписка була написана ним під тиском, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Будь-яких належних доказів, визначених ст. 58 ЦПК України, на підтвердження вказаних доводів відповідач суду не надав. Крім того, відповідач не заявляв клопотань про виклик свідків під час розгляду справи, не скористався своїм правом на затримання виконання зобов'язання відповідно до ч. 4 ст. 545 ЦК України.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати у сумі 266.49 грн. сплаченого судового збору при зверненні з позовною заявою в суд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1054 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 22000 (двадцять дві тисячі) гривень суми основного боргу, 649 (шістсот сорок дев'ять) гривень 04 копійки інфляційних втрат та 266 (двісті шістдесят шість) гривень 49 копійок сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.