АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3754/15 Справа № 175/5087/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Борисов С. А. Доповідач - Пищида М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: - Пищиди М.М.

суддів: - Свистунової О.В., Осіяна О.М.,

при секретарі: - Яловій Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровського районну Дніпропетровської області на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа Автогаражний кооператив "Віраж" про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 01.09.2014 року між нею та відповідачем укладено договором оренди нежитлового приміщення - гараж-майстерня, який розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 234 у гаражному кооперативі "Віраж", гараж № НОМЕР_2.

Однак орендодавець-відповідач, в порушення вимог п. 6.1.2. договору не надав копії правовстановлюючих документів та технічної документації на об'єкт оренди. Таким чином вона вважає, що відповідачем як орендодавцем не надано їй правовстановлюючих документів, що підтверджували б законність передачі ним нерухомого майна в оренду, то грошові кошти отримані відповідачем без законної та правої підстави, а тому підлягають поверненню.

Позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 7 500 гривень.

Відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати право власності за ОСОБА_7 на гараж № НОМЕР_2, розташований в авто гаражному кооперативі "Віраж" за адресою Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 234, що складається з гараж-майстерня літ.А з прибудовою літ. А1, загальною площею 654,4 кв.м., підвал літ. ПД, літній душ літ. Б., септик №1.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року у задоволенні первісного позову - відмовлено.

Зустрічний позов - задоволено.

Визнано за ОСОБА_7 (ІПН НОМЕР_1) право власності на гараж № НОМЕР_2, розташований в автогаражному кооперативі "Віраж" за адресою: Дніпропетровська область, місто Новомосковськ, вул. Сучкова, 234 та складається з: гараж-майстерня літ. А з прибудовою літ. А1, загальною площею 654,4 кв.м., підвал літ. ПД, літній душ літ. Б, септік № 1.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі заступника прокурора Дніпропетровського районну Дніпропетровської області посилається на порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення районного суду та задоволення апеляційної скарги у повному обсязі

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставі своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При встановлені фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції виходив з наявності договірних зобов'язань між сторонами, положень ст. ст. 319, 328, 392 ЦК України та спірне нерухоме майно відповідає спеціальним вимогам.

Такі висновку районного суду не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2014 року між нею та відповідачем укладено договір оренди нежитлового приміщення - гараж-майстерня, який розташований за адресою Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Сучкова, 234 у гаражному кооперативі "Віраж", гараж № НОМЕР_2.

Згідно державного акту на право постійного користування землею від 20.10.1996р. НОМЕР_3 автогаражному кооперативу "Віраж" надано на праві постійного користування 1,2834 гектарів землі в межах згідно з планом землекористування.

ОСОБА_7 є членом автогаражного кооперативу "Віраж", що підтверджується довідкою від 17.04.2014р.

18 вересня 2007р. на ім'я міського голови м. Новомосковська правлінням автогаражного кооперативу "Віраж" надано довідку про можливість виділу ОСОБА_7 земельної ділянки площею 60,0х10,0 м під будівництво автогаражного боксу.

13.08.2009р. відповідач звернувся до виконкому Новомосковської міської ради з заявою за вх.№с-750 про надання йому дозволу на будівництво гаражних боксів на ділянці гаражного кооперативу "Віраж".

Рішенням виконкому Новомосковської міської ради №16 від 20.01.2010р. дозволено збір вихідних даних на проектування гаражних боксів з автомайстернями на території автогаражного кооперативу "Віраж" по вул. Сучкова, 234 згідно узгодженої схеми.

Відповідно до технічного паспорту на гараж НОМЕР_2 в автогаражному кооперативі "Віраж" від 30.04.2014р ОСОБА_7 побудовано гараж-майстерню з прибудовою загальною площею 654,4 кв.м.

При постановленні судового рішення судом першої інстанції не надано належної правової оцінки спірним правовідносинам на предмет їх відповідності вимогам ч. 2 ст. 331 Цивільного кодексу України, положенням Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо порядку прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості; не звернуто увагу на відсутність в матеріалах справи інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області щодо дозволу ОСОБА_7 проводити будівельні роботи з будівництва об'єкту та вводу його в експлуатацію в установленому законом порядку; крім того не досліджено фактичні обставини справи, пов'язані з правомірністю використанням ОСОБА_7 земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Вказані порушення призвели до помилкових та неправомірних висновків про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після направлення замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об'єктів будівництва, затвердженим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Відповідно до правил ч. 2 ст. 376 ЦК України, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу.

В матеріалах справи відсутні будь - які дані щодо звернення ОСОБА_7 до компетентних державних органів з приводу предмету спору.

Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-ІV).

Колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_7 не використав свого права у позасудовому порядку вирішити вказаний спір та звернувся до суду, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначений вище позов заявлений формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволений він бути не може.

Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7

Керуючись ст.ст. 303,307, 309, 313 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровського районну Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2014 року в частині задоволення за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6, третя особа Автогаражний кооператив "Віраж" про визнання права власності - скасувати та у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: