РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/469/15-ц

провадження у справі № 2/0285/352/15

30 квітня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участю секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник не прибув,

відповідачі: не прибули, представник не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1475,90 доларів США, 5863,18 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 291,60 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що згідно умов укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк» «Надра» (далі - позивач/Банк) та ОСОБА_2 - відповідачем у справі (далі - відповідач 1) кредитного договору від 26.09.2007 року (далі - Кредитний договір), Банк надав відповідачу 1 кредит в розмірі 3000 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 18,0 % річних строком по 05.10.2009 року включно. В якості забезпечення зобов'язання відповідача 1 перед Банком за Кредитним договором, укладено договір поруки від 26.09.2007 року (далі договір Поруки), відповідно до якого ОСОБА_3 (далі - відповідач 2) взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед Банком по борговим зобов'язанням відповідача 1, які виникають з умов Кредитного договору. Незважаючи на неодноразові вимоги про погашення боргу відповідачі своїх зобов'язань по Кредитному договору належним чином не виконували, у зв'язку з чим у відповідачів перед Банком виникла заборгованість. За таких обставин, позивач просить суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за Кредитним договором в загальній сумі 1475,90 дол. США та 5863,18 грн.

02 квітня 2015 року від представника відповідача 1 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності, яка зводиться до того, що в позові слід відмовити, оскільки на момент звернення позивача до суду сплив строк як загальної, так і спеціальної позовної давності за кредитним договором. За таких обставин, просив відмовити позивачу в позові повністю за стоком позовної давності, справу слухати без його участі.

Сторони у судове засідання не прибули.

Позивач участі представника у судовому засіданні не забезпечив, подав заперечення, які зводяться до того, що позовні вимоги Банк вважає обґрунтованими та наполягає на їх задоволенні з підстав викладених у позові, просив справу розглянути без присутності представника Банку.

Відповідач 1 - ОСОБА_2 подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги не визнає та просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «Надра», відмовити позивачу в позові повністю, справу слухати без її участі.

Відповідач 2 - ОСОБА_3 в судове засідання не прибув повторно, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2007 року між Банком та відповідачем 1 укладено Кредитний договір № 8-05/МК/2007-840 від 26.09.2007 року, згідно умов якого позивач надав останній кредит в розмірі 3000,00 дол. США зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 18% річних зі строком повної сплати заборгованості за кредитами не пізніше 05.10.2009 року.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору від 26.09.2007 року кредит надається ОСОБА_2 строком по 05.10.2009 року включно, зі сплатою за користування кредиту відсотків.

Пунктами 9.1 та 9.2 Кредитного договору встановлено, що у разі порушення позичальником строків сплати відсотків та строків повернення кредиту останній зобов'язаний сплати на користь Банку пеню у розмірі 0,5 % від суми прострочення зобов'язань за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 9.3 Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/чи сплати відсотків за користування кредитом позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5% від суми заборгованості по поверненню кредиту та/чи сплати відсотків, вказаних у Графіку і визначених на дату прострочення.

Згідно з п. 12.2 Кредитного договору, цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим Договором.

В якості забезпечення зобов'язання відповідача 1 перед Банком за Кредитним договором, 26.09.2007 року між Банком та ОСОБА_3 - відповідачем 2, укладено договір Поруки, відповідно до умов якого, останній зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань відповідачем 1 за Кредитним договором.

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 договору Поруки, цей договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами і діє до належного виконання позичальником та/або поручителем зобов'язань за Кредитним договором та договором Поруки відповідно.

Перед укладенням Кредитного договору та договору Поруки відповідачі були повідомлені про всі умови кредитування в Банку та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Однак, в порушення умов Кредитного договору, відповідач 1 своїх договірних зобов'язань не виконувала, у зв'язку з чим, станом на 09.01.2015 року виникла заборгованості перед Банком на загальну суму 1475,90 дол. США, та 5863,18 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом - 675,69 дол. США; заборгованість за відсотками - 800,21 дол. США; пеня за прострочення погашення кредиту та відсотків - 4700,94 грн., що еквівалентно за курсом НБУ (1 долар США - 15,749587) 298,48 доларам США, штраф згідно п.9.3 Кредитного договору - 1162,24 грн., що еквівалентно за курсом НБУ (1 долар США - 15,749587) 73,80 доларам США.

Незважаючи на попередження про виникнення простроченої заборгованості по кредиту та необхідність її погашення, станом на день розгляду справи у суді відповідачі суму заборгованості не погасили.

Дані обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.5-17).

Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до положень статтей 553-554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу 1 кредит, проти чого остання не заперечує, а відповідачі, в свою чергу, не виконали умов Кредитного договору та договору Поруки: відповідач 1 не сплачувала щомісячний платіж, нараховані відсотки за користування кредитом, пеню та штраф; відповідач 2 - не виконав взяті на себе зобов'язання перед Банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача 1; та на день подачі позовної заяви до суду мають заборгованість перед Банком.

Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит.

Однак, при прийнятті рішення у даній справі суд враховує наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як слідує із змісту статтей 257-258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; а для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За змістом ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України (Постанова судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 23 травня 2012 року).

У пункті 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд враховує, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Як встановлено судом, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Жодних доказів, що кредитор (позивач) протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання пред'являв вимогу до поручителя (відповідача 2 ) - позивач суду не надав, в письмових запереченнях на зазначені обставини не посилався, звернувся до суду лише 03.02.2015 року, відтак, суд вважає, що порука ОСОБА_3 припинилась.

Разом з цим, проаналізувавши умови Кредитного договору, суд дійшов наступного висновку. Умова Кредитного договору (пункт 12.2.) про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком не є встановленим сторонами строком дії договору, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України.

Окрім того, у Кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строком, на який надається кредит є по 05.10.2009 року включно (пункт 1.3).

Таким чином, строк виконання зобов'язання за Кредитним договором настав 05.10.2009 року, і саме з цього моменту почався перебіг позовної давності. Тобто, у Банку виникло право пред'явити вимогу до відповідача 1 про виконання порушеного зобов'язання щодо повернення кредиту, починаючи з 05.10.2009 року: протягом 1 року - щодо стягнення неустойки (штрафу, пені); та протягом 3 років - щодо повернення заборгованості по тілу кредиту та відсотках. Однак позивач звернувся до суду лише 03.02.2015 року, тобто після спливу встановленого законодавством як спеціального так і загального строків позовної давності.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позову позивачу слід відмовити повністю.

Судові витрати по справі згідно статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідачів не стягуються.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, статтями 251-253, 256-258, 260, 261, 525, 526, 530, 549-552, 553, 554, 559, 610-612, 625, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк» «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8-05/МК/2007-840 від 26.09.2007 року в загальній сумі 1475,90 доларів США, 5863,18 грн. - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено в повному обсязі та підписано 05 травня 2015 року.

Суддя Ю.Г. Романюк