Номер провадження: 22-ц/785/2262/15
Головуючий у першій інстанції: Пушкарський Д. В.
Доповідач: Ісаєва Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді: Ісаєвої Н.В.,

суддів: Журавльова О.Г, Комлевої О.С.,

при секретарі: Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" (третя особа незалежна профспілка працівників порту) про визнання незаконними та скасування наказів директора Державного підприємства "Іллічівський морський торговельний порт" від 18 вересня 2014 року №462/О-3 та від 01 жовтня 2014 року №494/О-1, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИЛА:

07 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом (а.с.2-4) в якому просила:

- накази директора ДП Іллічівський морський торговельний порт від 18.09.2014 р. за №462/О-3 та від 01.10.2014 р. за №494/О-1 про припинення трудового договору та її звільнення з ДП "ІМТП" по п.1 ст.40 КЗпП України визнати незаконними та скасувати;

- поновити ОСОБА_3 на роботі в ДП "Іллічівський морський торговельний порт" на посаді бухгалтера комбінату громадського харчування;

- стягнути з ДП "Іллічівський морський торговельний порт" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 18.09.2014 р. і по час постановлення рішення суду;

- рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу допустити до негайного виконання.

23 грудня 2014 року позивач уточнила свої позовні вимоги в яких остаточно просила:

- поновити строк на оскарження наказу директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 01.10.2014 р. за №494/О-1 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_3 з ДП "Іллічівський морський торговельний порт" по п.1 ст.40 КЗпП України;

- накази директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 18.09.2014 р. за №462/О-3 та від 01.10.2014 р. за №494/О-1 про припинення трудового договору та звільнення визнати незаконними та скасувати;

- поновити ОСОБА_3 на роботі в ДП "Іллічівський морський торговельний порт" на посаді бухгалтера комбінату громадського харчування;

- стягнути з ДП "Іллічівський морський торговельний порт" на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 18.09.2014 р. і по час постановлення рішення суду;

- рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць допустити до негайного виконання.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у відповідача не було правових підстав видавати наказ від 18.09.2014 р. за №462/О-3, так як вона починаючи з 18.09.2014 р. по 30.09.2014 р. знаходилась на лікарняному, а також зазначала, що відповідач звільняючи її з підприємства за попередньою згодою на звільнення, до первинної профспілкової організації складських працівників НПП членом якої вона є не звертався, та питання переважного права залишення на роботі відповідачам стосовно неї не вирішувалось.

Окрім того, позивач стосовно наказу директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 01.10.2014 р. за №494/О-1, яким вона була вдруге звільнена зазначила, що наказ був прийнятий без виконання відповідачем процедур передбачених ст.ст.32, 42, 43, 49-2, 49-4 КЗпП України (а.с.95, 96).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував посилаючись на те, що відповідач мав всі правові підстави для звільнення позивача, так як відмова Незалежної профспілки працівників порту є необґрунтованою.

Також заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що процедура звільнення позивача відповідачем додержана і доводи позивача стосовно того, що відповідач повинен був звертатися з відповідним поданням до первинної профспілки "Складських працівників" є безпідставним так як зазначена первинна профспілка відповідним чином не легалізована та відповідно до статуту Незалежної профспілки немає повноважень на розгляд таких питань (а.с.33, 34, 101, 102).

Рішенням суду позов задоволено частково.

На рішення суду ДП "Іллічівський морський торговельний порт" приніс апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, а також, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно п.3 ст.10 ЦПК України , кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив матеріали справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

У судовому засіданні встановлено наступне.

10 вересня 2013 року відповідачем було прийнято наказ про зміни в організації виробництва та праці комбінату громадського харчування (надалі КГХ), яким передбачалось з 01.01.2014 р. ліквідацію структурного підрозділу ДП "Іллічівський морський торговельний порт" КГХ з усіма робочими місцями та посадами шляхом скорочення штату працівників цього структурного підрозділу, в порядку ст.49-2 КЗпП України з яким позивач була ознайомлена 19.09.2013 р. (а.с.47,48,49).

30.12.2013 р. відповідач попередив позивача про майбутнє вивільнення та запропонував переведення на посаду прибиральника службових приміщень третього терміналу з місячною тарифною ставкою 1278 грн.(а.с.43).

28.07.2014 р. та 04.08.2014 р. відповідач звертався до позивача з відповідними пропозиціями про переведення на вакантні посади з відповідною оплатою від яких вона відмовилась (а.с.45,46).

14.08.2014 р. відповідач звернувся до голови Незалежної профспілки з поданням на звільнення ОСОБА_3 з ДП "Іллічівський морський торговельний порт" (а.с.42).

27.08.2014 р. Президія Незалежної профспілки працівників ІМТП розглянула подання відповідача на звільнення позивачки та не дала згоди на її звільнення (а.с.41).

18.09.2014 р. наказом директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 15.09.2014 р. за №462/О-3 у зв'язку з скороченням штату позивач була звільнена з роботи з підстав необґрунтованої відмови НПРП від 27.08.2014 р.(а.с.39).

01.10.2014 р. наказом директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" за №494/О - 1 з тих же самих підстав позивач була вдруге звільнена з роботи (а.с.37).

08.10.2014 р. наказом директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" за №507-О був скасований наказ про звільнення ОСОБА_3 від 18.09.2014 р. за №462/О-3 в зв'язку з хворобою (а.с.106).

Згідно з п.10 ст.38 Закону України "Про профспілки їх права та гарантії діяльності" виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації дає згоду або відмовляє у дачі згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця з працівником, який є членом діючої на підприємстві, в установі, організації профспілки, у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1 та 8 ст.43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 1, 2-5, 7 ст.40 і пунктами 2 і 3 ст.41 Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації членом якої є працівник.

Згідно з ч.3 ст.252 КЗпП України звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства (утому числі структурних підрозділів)крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання профспілок).

Отже, вищезазначені норми, встановлюють порядок та розмежування повноважень в діяльності виборних органів профспілки чи їх об'єднань в питаннях надання згоди чи відмови на звільнення працівників, яке встановлює, що питання звільнення працівників з ініціативи власника які не є членами виборних органів відноситься до виключної компетенції первинної профспілкової організації (загальний порядок).

Відповідно до п.п.2,7 Статуту Незалежної профспілки працівників Іллічівського морського торговельного порту (дали Статут), Незалежна профспілка має статус місцевої профспілки та є об'єднанням первинних профспілкових організацій порту (а.с.21, 22).

Згідно з п.п.11, 28 Статуту, до виборних органів профспілки належать первинні профспілкові організації які вирішують всі питання пов'язані з їх діяльністю(а.с.22, 23).

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.42,41) 14.08.2014 р. відповідач звернувся до голови Незалежної профспілки з поданням на звільнення з ДП "Іллічівський морський торговельний порт" позивачки по п.1 ст.40 КЗпП України. Президія Незалежної профспілки працівників ІМТП як вищий орган профспілки 27.08.2014р.розглянула подання та відмовила відповідачу в звільнені позивачки.

Таким чином, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що рішення Президії Незалежної профспілки в даному випадку виходить за межі повноважень установлених законом та не може бути підставою для звільнення позивачки так як це питання повинно розглядатися первинною профспілкою "Складських працівників" Незалежної профспілки членом якої є позивачка (а.с.19. 65).

Що стосується доводів представника відповідача стосовно того, що первинні профспілки Незалежної профспілки є не легалізовані а тому відповідач незобов'язаний до них звертатися за відповідною згодою, то суд до них віднісся критично, так як Незалежна профспілка легалізована в установленому законному порядку, має статут в якому зазначено внутрішню будову профспілки, відповідно до якої первинні профспілки відносяться до виборних органів профспілки та вирішують всі питання пов'язані з їх діяльністю.

Окрім того, відповідач без рішення профспілки та проходження процедур передбачених ст.ст.43, 49-2, КЗпП України видав новий наказ від 01.10.2014 р. за №494/О-1 яким вдруге звільняє з роботи уже звільнену позивачку (а.с.39, 37, 106).

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України встановивши, що звільнення працівника проведено власником або уповноваженим ним органом без звернення до профспілкового органу, суд зупиняє провадження по справі, запитує згоду профспілкового органу і після її одержання або відмови профспілкового органу в дачі згоди на звільнення працівника розглядає спір по суті. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

11.11.2013 р. первинна профспілка "Складських працівників" Незалежної профспілки працівників порту відмовила в надані згоди на звільнення позивачки (а.с.64, 65).

Відповідно до ст.235 КЗпП України при винесені рішення про поновлення на роботі, орган який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з п.5 Постанови КМ України "Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати" від 8 лютого 1995 р. за N100, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до п.8 вищезазначеної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так відповідно до бухгалтерських довідок ДП "Іллічівський морський торговельний порт" за Формою 2 (а.с.109) заробітна плата позивачки в липні місяці 2014 року склала 4114,87 грн., а в серпні місяці 2014 року - 3869,95 грн. В липні та серпні місяці загальна кількість відпрацьованих робочих змін складає 42,95 робочих змін. А тому середньоденна заробітна плата складає: (4114,87 + 3869,95):(23,075 + 19,875) = 185,90 грн.

Кількість вимушеного прогулу з 18.09.2014 р. по 25.12.2014 р. складає 99 днів.

Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу який підлягає стягненню складає 185,90 х 99 = 18404,10 грн.

Відповідно до ст.234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу суд може поновити ці строки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач пропустив строк на оскарження наказу директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 01.10.2014р. за №494/О-1 (а.с. 37, 39, 104, 105). Але суд, враховуючи правову необізнаність позивачки та той факт, що відповідно до ст.57 Конституції України саме відповідачем не виконані обов'язки про роз'яснення позивачці її прав та обов'язків стосовно порядку та строків звернення і оскарження наказу регламентованим трудовим законодавством, суд зробив правильний висновок що строк позовної давності пропущено позивачкою з поважних причин та підлягав поновленню.

Що стосується позовних вимог позивача стосовно наказу директора ДП "Іллічівський морський торговельний порт" від 15.09.2014 р. за №462/О-3, то в зв'язку з скасуванням цього наказу відповідачем, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягали за відсутністю предмету спору.

Таким чином доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, а письмових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до апеляційного суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги на увагу не заслуговують та задоволенню не підлягають, підстави для ухвалення нового рішення відсутні.

Судова колегія, розглянувши справу, прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв'язку з чим, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ДП "Іллічівський морський торговельний порт" відхилити.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак її може бути оскаржено до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий- суддя Н.В.Ісаєва

Судді О.Г. Журавльов

О.С. Комлева