Номер провадження: 11-кп/785/3/15
Головуючий у першій інстанції Журік С.В.
Доповідач Олініченко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого-судді Олініченко В.В.,

судів: Грищенко Л.Д., Тарівєрдієва Т.А.,

при секретарі Головченко Ю.Л.,

за участю прокурора Бідюка О.В.,

захисника ОСОБА_4,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_5,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6,

потерпілого ОСОБА_7,

представника неповнолітнього потерпілого - адвоката ОСОБА_8,

законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляцію захисника ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 р. за матеріалами кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0006447 25.07.2014 р. стосовно неповнолітнього обвинуваченого за ст. 122 ч. 1 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Торез Донецької області, росіянина, студента Одеського професійного ліцею будівництва та архітектури, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, раніше не судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 р. неповнолітній ОСОБА_5 засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України до 2-х років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; позов представника неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_10 задоволено частково, з неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 5443 грн, моральну шкоду у розмірі - 10 000 грн., а також на користь ОСОБА_10 - 2000 гривень моральної шкоди і судові витрати в розмірі 6000 грн.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2014 р. про виправлення описки в порядку ст. 379 КПК України постановлено в резолютивній частині вироку вірним вважати: "Позов прокурора прокуратури Малиновського району м. Одеси в інтересах Одеської клінічної лікарні про відшкодування шкоди, заподіяної в наслідок неправомірних дій ОСОБА_5, у розмірі 3721, 38 грн. - залишити без розгляду, в зв'язку з відшкодуванням завданої шкоди", в мотивувальній частині вироку вірним вважати: "Судові витрати по справі склали 6000 грн., які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь представника потерпілого".

Ухвала суду про виправлення описки в апеляційному порядку не оскаржена.

Вказаним вироком неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за те, що 24.07.2014 р. приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_3, зустрівся із неповнолітнім ОСОБА_7, з яким у нього виникла сутичка на ґрунті особистої неприязні, та яка переросла в бійку, в ході якої ОСОБА_5 наніс численні удари кулаками обох рук по голові ОСОБА_7, в результаті чого останній впав на асфальтну поверхню. Після цього ОСОБА_7 піднявся та отримав від ОСОБА_5 один удар ногою в живіт, від якого ОСОБА_7 знов впав та ОСОБА_5 продовжив наносити численні удари ногами йому по голові та тулубу, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 2016 від 31.07.2014 р. відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Кримінальне провадження в частині пред'явленого обвинувачення розглянуто в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 просить вищезазначений вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким звільнити неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, застосувавши до нього будь-який захід виховного характеру, а також скасувати вирок в частині задоволення цивільного позову в повному обсязі, посилаючись на те, що вирок є необґрунтованим, оскільки судом не враховано, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, намагався до судового розгляду відшкодувати матеріальні витрати потерпілому, та вже виплатив дитячій лікарні 3 721, 38 гривень, ОСОБА_5 є неповнолітньою особою, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, він ще навчається, ніде не працює та виховується однією матір'ю у багатодітній малозабезпеченій сім'ї без батька, а тому задоволення цивільного позову поставило родину ОСОБА_5 у скрутне матеріальне становище, а суд навіть не обговорював питання про можливість застосування до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру, як це передбачено п.2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 15.05.2006 р.

12.01.2015 р. до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8, в яких вона просить апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Заслухавши доповідача, захисника, неповнолітнього обвинуваченого та його законного представника, які підтримали апеляцію, а в кінці судового розгляду просили вирок в частині визнання ОСОБА_5 винним залишити в силі, а в частині розгляду цивільного позову - змінити, стягнути з обвинуваченого, який не працює, на користь потерпілого матеріальні збитки та витрати на юридичну допомогу; представника потерпілого, потерпілого та його законного представника, які заперечували проти апеляції; прокурора, який також заперечував проти апеляції, а в дебатах просив апеляцію задовольнити частково, вирок скасувати в частині стягнення витрат на юридичну допомогу та в цій частині залишити вимоги без розгляду; розглянувши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції і доводи заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як видно із журналу судового засідання, в ході судового слідства ні сторона захисту, ні інші учасники судового розгляду не ставили перед судом питання про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності.

Крім того, як видно із обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений здійснив насилля по відношенню до потерпілого, що призвело до ушкодження здоров'я останнього з необхідністю довготривалого лікування, в тому числі стаціонарного.

При таких обставинах, з урахуванням характеру злочинних дій, колегія суддів не знаходить підстав звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Що стосується вимог апеляції щодо розгляду судом цивільного позову, то вони є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа у віці від 14-ти до 18-ти років відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах якщо у неї є майно, за рахунок якого можливо відшкодувати шкоду.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Також відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Але у разі відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадку та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, в цивільному позові з доповненнями законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_10, який пред'явлено до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 (а.п. 24-27, 53-54 т.2) відсутні будь-які доводи на обґрунтування наявності у неповнолітнього майна чи постійного доходу, за рахунок якого можливо відшкодувати завдану шкоду.

Приймаючи цивільний позов до розгляду, суд на цю обставину уваги не звернув, в судовому засіданні також не з'ясував питання про наявність у неповнолітнього обвинуваченого майна, за рахунок якого можливо відшкодувати шкоду, а також стягнути судові витрати потерпілого, не розглянув питання про необхідність залучення до участі у провадженні в якості цивільних відповідачів осіб, які несуть цивільну відповідальність за неповнолітнього обвинуваченого і в результаті частково задовольнив позовні вимоги, стягнув з неповнолітнього обвинуваченого як матеріальну так і моральну шкоду, а також процесуальні витрати, понесені потерпілим, що суперечить вимогам ст. 1179 ЦК України та ст. 124 КПК України та свідчить про незаконність прийнятого рішення, в зв'язку з чим вирок в частині розгляду цивільного позову представника потерпілого, в тому числі стягнення процесуальних витрат, підлягає скасуванню з поверненням цивільного позову на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Таке рішення не суперечить вимогам КПК та ЦПК України, так як на стадії апеляційного розгляду апеляційний суд не вправі залучати до участі в справі інших осіб, ніж ті, які були залучені судом першої інстанції і у апеляційного суду не має підстав залишити цивільний позов без розгляду, так як позивач в судове засідання з'явився (ст. 326 КПК).

Захисник в своїй апеляції просить тільки скасувати вирок в частині цивільного позову, не заявляючи інших вимог щодо його розгляду в подальшому. Проте відповідно до вимог ст. 404 ч. 2 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого. В даному випадку рішення суду про повернення цивільного позову на новий розгляд в порядку цивільного судочинства не погіршує становище обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 ч.1 п.3, 412 ч.1, 124, 128, 419, 7, 9 ч.6 КПК України, ст. 1179 ЦК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника ОСОБА_4 в інтересах неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково, вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 23.10.2014 р. стосовно ОСОБА_5 в частині рішення за цивільним позовом представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_10, в тому числі про стягнення процесуальних витрат, - скасувати, цивільний позов повернути на новий розгляд в суд першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду в частині залишення вироку без змін може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.В. Олініченко

Л.Д.Грищенко

Т.А. Тарівєрдієв