АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 755/364/15 Головуючий у 1-ій інстанції - Виниченко Л.М.
Апеляційне провадження № 22-ц/796/5628/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Музичко С.Г.

суддів Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.,

при секретарі Кутц А.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення збитків, інфляції та трьох відсотків річних,

встановила:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_4 про стягнення збитків, інфляції та трьох відсотків річних задоволено частково

Стягнуто з відповідача на користь позивача три проценти річних у розмірі 2 407 грн. 63 коп., індекс інфляції в сумі 5 624 грн. 58 коп. та судовий збір у розмірі 243 грн. 30 коп., а всього суму 8 275,81 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить суд оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_4 трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 2 407.63 грн.,індекс інфляції в сумі 5 624,85 грн. та судовий збір у розмірі 243,60, а всього 8 275,81 грн., залишити без змін, в іншій частині рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача суму збитків в розмірі 5 514 грн.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги докази про нанесення позивачу збитків, які полягають у доплаті додаткових коштів за встановлення подібної кухні.

В судовому засіданні позивачОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.(а.с.50)

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, думку позивача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 цього Кодексу.

В цій частині рішення суду не оскаржене.

Відмовляючи в задоволенні позовних в частині стягнення з відповідача на користь позивача суму збитків, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для такого стягнення, оскільки наявне рішення суду від 25.11.2011 року про розірвання спірного договору, а відтак правовідносини між сторонами припинені.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, так як він відповідає матеріалам справи та нормам процесуального права.

Згідно вимог статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 16.12.2010 року між сторонами був укладений договір купівлі-продажу корпусних меблів №262, відповідно до якого відповідач сплатив позивачу аванс у розмірі 18 754 грн., що складає 70 % від загальної вартості корпусних меблів.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 25.11.2011 р., позов ОСОБА_2 до ФОП ОСОБА_4 про розірвання договору, повернення котів, сплачених в якості авансу, сплату неустойки та процентів за користування грошима задоволено частково. Стягнуто з відповідача суму авансу у розмірі 18 754,32 грн., суму процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1 130,32 грн., суму неустойки в розмірі 5325 грн., витрати на юридичну допомогу в розмірі 2000 грн., витрати пов'язання з розглядом справи в розмірі 425,41 грн., а всього 27 634,73 грн.(а.с.8)

04.04.2013 року старшим державним виконавцем ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 37366765 на підставі виконавчого листа № 2-5064/11 виданого 14.12.2011 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення боргу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у сумі 27 634,73 грн.(а.с.12) Проте рішення суду не виконане.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_2 зазнав збитків у зв'язку із встановленням аналогічної кухні.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якщо її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, законодавством передбачено відшкодування особі майнової шкоди, зокрема збитків, за наявності порушення цивільного права особи та причинного зв'язку між порушенням права й збитками.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Згідно зі ст. ст. 58, 60 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як слідує з матеріалів справи, акт №1412 від 15.12.2014 року прийому передачі виконаних робіт між виконавцем СПД ОСОБА_5 та замовником ОСОБА_2 свідчить про встановлення позивачем кухні вартістю 32305 гривень, проте зазначений акт не містить відомостей щодо комплектуючих елементів кухні, які придбав позивач.

Окрім того, ринкові умови продажу товарів передбачають неоднакову їх вартість, тому ці обставини не можуть підтверджувати про завдання позивачу збитків в розумінні ст. 22 ЦК України.

Отже, рішення суду в частині, що оскаржується, постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції було повно, всебічно з'ясовано обставини справи, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює, тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишит без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Музичко С.Г.

Судді Прокопчук Н.О.

СаліховВ.В.