Справа № 165/512/15-ц Провадження № 22-ц/773/1469/15 Головуючий у 1 інстанції: Свередюк А.В.
Категорія: 53 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюка В.А. ,

суддів - Киці С.І., Данилюк В.А.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю : позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Новосада Ю.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волиньвугілля", Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська», Онопрієнка Олександра Васильовича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою відповідача Державне підприємство «Шахта №1 «Нововолинська» на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2015 року ,-

ВСТАНОВИЛА:

02 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненими та доповненими під час розгляду справи позовними вимогами до Державного підприємства "Волиньвугілля", Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська», Онопрієнка Олександра Васильовича про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що працюючи у відповідача з 17 серпня 2010 року на посаді начальника зміни наказом № 10-к від 31 січня 2015 року був звільнений з посади начальника зміни відокремленого підрозділу «Шахтоуправління «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку без згоди профспілки, так як він не є членом профспілкових організацій, що діють на підприємстві. Вважає звільнення незаконним, оскільки підставою для звільнення були дисциплінарні стягнення, які накладені на нього внаслідок упередженого ставлення до нього адміністрації роботодавця та про наявність яких йому стало відомо лише після дати звільнення. Просив у зв»язку з цим визнати протиправними та скасувати накази ВП «Шахтоуправління «Нововолинське» № 35 від 19 лютого 2014 року, № 102 від 26 вересня 2014 року в частині оголошення йому догани та часткового позбавлення премії, наказ № 8 від 29 січня 2015 року, поновити його на роботі на посаді начальника зміни Державного підприємства «Шахта № 1 «Нововолинська» та стягнути з вказаного відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, 656,08 грн. компенсації середнього заробітку за проходження обов'язкового періодичного медичного огляду у вільний від роботи час та судові витрати. Стягнути з ДП «Волиньвугілля», Онопрієнка О.В., ДП «Шахта № 1 «Нововолинська» на його користь 20000 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено визнати незаконним та скасувати наказ відокремленого підрозділу «Шахтоуправління» «Нововолинське» ДП «Волиньвугілля» №10-к від 31 січня 2015 року про звільнення позивача з роботи, поновити ОСОБА_1 на посаді начальника зміни та стягнути з відповідача на його користь 656,08 грн. компенсації середнього заробітку за проходження обов»язкового періодичного медичного огляду у вільний від роботи час, 48877,96 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 5000 грн. компенсації на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. судових витрат, всього 55534,04 грн. В решті позову відмовлено.

Державне підприємство «Шахта №1 «Нововолинська» не погоджуючись із судовим рішенням подало апеляційну скаргу в якій покликаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду встановленим обставинам справи просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову позивачу в позові. Зокрема зазначає, що судом фактично дано невірну оцінку лише наказу №10-к від 31 січня 2015 року, не було враховано судом обставину ліквідації підприємства, положень ч.4 ст.19 Закону України «Про охорону праці» та положень Колективного договору щодо стягнення коштів за проведення періодичних медичних оглядів.

В судовому засіданні представник ДП "Шахта № 1 "Нововолинська" Новосад Ю.М. мотивуючи, що ОСОБА_1 звільнено з роботи згідно з чинним законодавством за систематичне порушення трудової дисципліни, просив задовольнити апеляційну скаргу судове рішення скасувати, в позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 просили апеляційну скаргу відхилити як безпідставну, судове рішення залишити без змін в частині задоволення позову.

Заслухавши пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді начальника зміни на ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" з 17 серпня 2010 року, наказом № 10/к від 31 січня 2015 року був звільнений з роботи з підстав, передбачених п. 3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку без згоди профспілки з врахуванням дисциплінарних стягнень, накладених наказами №35 від 19 лютого 2014 року, №102 від 26 червня 2014 року, № 8 від 29 січня 2015 року(а.с.6-14, 59-66, 85).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

В п.п.22, 23 роз»яснень, даних в постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року із послідуючими змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з»ясувати в чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40 п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбаченні статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обова»язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (с.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №102 від 29 вересня 2014 року, за порушення трудової дисципліни у вигляді тимчасової відсутності на робочому місці 23 вересня 2014 року об 18 годині біля пульта диспетчера та відмови спуститися у шахту позивачу оголошено догану та позбавлено 50% премії за вересень 2014 року, а наказом № 35 від 19 лютого 2014 року начальника зміни ОСОБА_1 за відсутність організації виконання виробничого процесу без порушень правил і норм безпеки праці протягом зміни, а саме видачу вантажу по 225 бортовому штреку, що призвело до аварії у вигляді сходу вагонеток з гірничою масою з рейкової колії позбавлено 25 % премії за результатами роботи за лютий 2014 року та оголошено догану (а.с. 59, 96).

Згідно наказу № 8 від 29 січня 2015 року, за підписом в.о. генерального директора ВП "ШУ "Нововолинське" Онопрієнка О.В. за порушення трудової дисципліни та посадової інструкції начальником зміни з ОСОБА_1 у вигляді відсутності позивача на шахті під час аварії розірвано трудовий договір з підстав передбачених ч.3 ст.40 КЗпП України.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 обґрунтовував свої висновки тим, що підстав для скасування наказів №35 від 19 лютого 2014 року та №102 від 29 вересня 2014 року про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не має, вказані дисциплінарні стягнення накладені відповідно до вимог наведеного трудового законодавства, а наказ №8 від 29 січня 2015 року є незаконним, дисциплінарний проступок мав місце але згідно наказу № 3 від 27 січня 2015 року та табелю обліку робочого часу, на час його видачі в.о. директора ВП "ШУ "Нововолинське" Онопрієнко О.В. перебував у відрядженні (а.с. 56-77).

З висновками суду першої інстанції про наявність законних підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності 19 лютого 2014 року та 26 вересня 2014 року колегія суддів погоджується і судове рішення в цій частині позивач в установленому законом порядку не оскаржував. Як вбачається з досліджених письмових доказів по справі роботодавцем з»ясовувалося в чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни, його тяжкість, працівник з цього приводу 25 вересня 2014 року дав пояснення, в подальшому складалися акти про відмову останнього давати пояснення (а.с.59-60, 65, 66, 96-98, 222-230).

Твердження позивача про те, що він не знав про накладення на нього дисциплінарних стягнень спростовуються показами допитаних в суді свідків, поясненням позивача (а.с.60) та копіями актів про відмову його з ознайомленням і ці обставини ОСОБА_1 не спростовані відповідно до вимог ст.10 ЦПК України.

Тому, колегія суддів приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 працюючи начальником зміни на підприємстві ВП «ШУ «Нововолинське» ДП "Волиньвугілля" наказом роботодавця № 10-к від 31 січня 2015 року правомірно був звільнений з роботи на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього "Правилами безпеки у вугільних шахтах", посадовою інструкцією (а.с.88-95) та трудовим договором, оскільки до цього двічі протягом року притягався до дисциплінарної відповідальності. Крім того, було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяна шкода, обставини, за яких вчинено кожний проступок, і попередня робота працівника (а.с.121-126, 157-158).

Висновки суду першої інстанції про незаконність наказу №8 від 29 січня 2015 року з тих підстав, що посадова особа на день підписання даного наказу перебувала у службовому відряджені, колегія суддів вважає такими, що не відповідають встановленим обставинам справи та наведеним нормам матеріального права, оскільки беззаперечно встановлено, що саме уповноваженою особою було накладено на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни без поважних причин.

Тому судове рішення в частині задоволення позову пядлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації середнього заробітку за проходження обов»язкового періодичного медичного огляду у вільний від роботи час та відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу відповідача Державного підприємства «Шахта №1 «Новололинська» задовольнити.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 28 серпня 2015 року в даній справі в частині задоволення позову скасувати.

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волиньвугілля», Державного підприємства «Шахта №1 «Нововолинська», Онопрієнка Олександра Васильовича про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: