Провадження № 2-о/185/188/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.

з участю секретаря Муржиєвої І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті,

В С Т А Н О В И В:

11 вересня 2015 року надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті його матері ОСОБА_2 з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Заявник посилається на те, що його мати померла 17 липня 2015 року за місцем свого постійного проживання у м.Донецьку.

18 липня 2015 року було видане лікарське свідоцтво про смерть № 472, в якому зазначено, що ОСОБА_2 померла внаслідок церебрального атеросклерозу.

18 липня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку було видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2

Заявник не має можливості оформити спадщину після смерті матері, оскільки свідоцтво про смерть від 18 липня 2015 року не є документом, що підтверджує смерть спадкодавця згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Для належної реєстрації смерті матері в органах реєстрації актів цивільного стану необхідний документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Отримати у м.Донецьку відповідний медичний документ про смерть неможливо, оскільки медичних установ, підконтрольних уряду України, в м.Донецьку на теперішній час немає.

У судове засідання заявник на з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, оскільки є інвалідом ІІ групи з захворюванням ЦНС.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку у судове засідання не з'явився.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно п.п.1,2,3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.256 ч.1 п.8 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно до п. 6, п. 9 «Про затвердження правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні» від 18.10.2000 року № 52/5, реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті, встановлення в судовому порядку факту смерті, звернення для реєстрації смерті особи, оголошеною судом померлою.

Державна реєстрація факту смерті, встановленого в судовому порядку, проводиться за заявою осіб, що були позивачами при розгляді судом справи, а також спадкоємців померлого при поданні рішення суду. Складений актовий запис про смерть включається до книги державної реєстрації смерті за поточний рік, якщо з часу настання смерті не минуло одного року, або до книги поновлених записів цивільного стану за поточний рік, якщо минуло більше року.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1 (а.с.6-7).

Згідно заповіту від 18 березня 2002 року, посвідченого Першою Донецькою державною нотаріальною конторою, ОСОБА_2 усе своє майно заповідала ОСОБА_1 (а.с.13).

Довідкою з місця проживання (а.с.12) підтверджується, що ОСОБА_2 була зареєстрована 29 квітня 1982 року за адресою АДРЕСА_2, померла 17 липня 2015 року, знята з реєстрації 31 липня 2015 року. На момент смерті з нею ніхто не був зареєстрований.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть (а.с.10) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла 17 липня 2015 року за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2. Причина смерті: хронічна судинно-мозкова недостатність, церебральний атеросклероз.

За таких обставин суд вважає можливим встановити факт смерті ОСОБА_2.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 234, 235, 256 ЦПК України, суд .

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянка України, яка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3, померла 17 липня 2015 року в м.Донецьку, Калінінський район.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_3