АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/2567/15 Головуючий 1 інст.- Покальчук Ю.М.
Справа № 631/93/14-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: право власності
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Нововодолазького району Харківської області на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області про виділення майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення права спільної часткової власності на будівлю зерносховища, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Просив також визнати за ним, ОСОБА_3, право власності на нежитлову будівлю (склад) літ А-1 загальною площею 651,6 кв.м, основною (виробничою) площею 651,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Посилався на те, що він є одним з власників майнового фонду КСП « Красное Знамя», реорганізованого в КСП « Знамя». Згідно свідоцтва НОМЕР_1 від 15 жовтня 2013 року про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства його частка в спільному майні складає 70432,50 гривні, або 4,68 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства станом на 01 березня 2000 року.

Рішенням загальних зборів співвласників пайового фонду КСП «Знамя» від 30 вересня 2013 року йому (позивачу) було виділено в натурі майно першої групи, а саме: 1/2 частина будівлі зерносховища вартістю 140865 гривень відповідно до майнового сертифікату. Інша 1/2 частина зазначеної будівлі була виділена ОСОБА_4

Вказана будівля зерносховища, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, інвентарний № 003 , 1987 року побудови, була передана йому та ОСОБА_4 у спільну часткову власність за актом приймання - передачі основних засобів відповідно до рішення зборів уповноважених колишнього КСП «Красное знамя».

Позивач вважав, що для реалізації його права власності на виділене йому майно, що є спільною частковою власністю, необхідно відповідно до ст. 364 ЦК України виділити в натурі належну йому частку в цьому майні та визнати за ним право власності на це майно.

Відповідач ОСОБА_4 та представник третьої особи - Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області проти позову не заперечували, просили розглянути справу за їх відсутності.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року позов ОСОБА_3 задоволений.

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_3 на будівлю зерносховища балансовою вартістю 140865 гривень , інвентарний № 003 , 1987 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на нежитлову будівлю (склад), літера А-1, загальною площею 651,6 кв. м, основною (виробничою) площею 651,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Зазначене рішення оскаржено в порядку ст..45 ЦПК України та ст.. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» прокурором Нововодолазького району Харківської області в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області, Головного управління Держземагенства у Харківській області.

В апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, прокурор просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Зазначає, що матеріали справи не містять документів, які підтверджують, що позивач, який був членом КСП « Красное Знамя», має право саме на спірне нерухоме майно, яке йому виділено в якості майнового паю.

Вказує, що судом не досліджено наявність у позивача правовстановлюючих документів на користування землею під спірним об'єктом нерухомості та законність введення його в експлуатацію.

Вислухавши пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов шляхом припинення права спільної часткової власності ОСОБА_3 на будівлю зерносховища балансовою вартістю 140865 гривень , інвентарний № 003 , 1987 року побудови, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, а також визнаючи за ОСОБА_3 право власності на нежитлову будівлю (склад), літера А-1, загальною площею 651,6 кв. м, основною (виробничою) площею 651,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є співвласником спірної нежитлової будівлі, яка знаходиться в спільній частковій власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і відповідно до вимог ч.1 ст. 364 ЦК України має право на виділ в натурі своєї частки з цього майна.

Крім того, суд вважав, що відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України підставою для задоволення позову ОСОБА_3 є його визнання відповідачем ОСОБА_4

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не ґрунтуються на законі та матеріалах справи.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно вимог ст. ст. 7, 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14.02. 1992 року майно КСП належить його членам на праві спільної часткової власності. Пайовий фонд майна складається як iз балансової вартості основних виробничих та оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінних паперів, акцій, так i грошей, а майновий пай є грошовим еквівалентом трудового внеску кожного працівника в колективне майно, визначеного на день паювання та скоригованого на день вибуття працівника з господарства. До цього моменту та виділення майнового паю, частка майна члена КСП є частиною майна підприємства, яке визначає принципи формування спільної власності та право членів щодо неї, i через свої органи здійснює право власності.

Як свідчать матеріали справи позивач ОСОБА_3 був членом КСП

« Красное Знамя» та мав право на майновий пай на суму 70432,50 гривні, що складає 4,68 % від загальної вартості майна пайового фонду підприємства станом на 01 березня 2000 року в сумі 1503000 гривень відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 15 жовтня 2013 року про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Указом Президента України від 29 січня 2001 року N 62 ( 62/2001 ) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» передбачено здійснення комплексу організаційних

Заходів щодо виділення групі осіб (окремим особам), які є власниками паїв, індивідуально визначених об'єктів зі складу майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств чи їх правонаступників.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого2001 року N 177 ( 177-2001-п ) «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування агарного сектору економіки» виділення майна в натурі проводиться у порядку, розробленому Комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (далі - Комісія), та затвердженому зборами співвласників.

Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики України від 14 березня 2001 року та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 4 квітня 2001 року за N 305/5496 ( z0305-01 ), встановлено, що майновий пай

у натурі може бути отриманий як індивідуально, так і в спільну часткову власність групи осіб.

Відповідно до цього Порядку визначення конкретного майна для виділення окремому власнику чи групі власників у натурі проводиться Комісією на підставі рішення зборів співвласників одним із зазначених способів:

- за структурою пайового фонду майна;

- конкретним майном за взаємною згодою співвласників;

- на конкурентних засадах шляхом проведення аукціону.

Структура пайового фонду розраховується відповідно до Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року N 177 ( 177-2001-п ), та Методики обчислення розмірів індивідуальних майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої наказом Міністерства аграрної політики України від 29 березня 2001 року N 85.

Виходячи із вартості пайового фонду, його структури та суми індивідуального майнового паю власника, Комісією визначається конкретнее майно для виділення у натурі окремій особі (групі осіб) за домовленістю сторін.

Однак судом першої інстанції у порушення вимог ст.ст. 212-214 ЦПК України взагалі не перевірено відповідно до вищезазначених норм права та вимог ст.328, ч.1 ст. 368 ЦК України чи входило спірне нерухоме майно (будівля зерносховища, яка як зазначав позивач розташована за адресою: АДРЕСА_1) до структури пайового фонду майна КСП «Красное знамя » та потім до КСП « Знамя » і з якого часу, а також чи було це спірне майно визначено відповідно до вказаного Порядку для виділення позивачу як власнику майнового паю у натурі на підставі рішення зборів співвласників, та потім передано позивачу за актом приймання-передачі.

Наявна у справі копія протоколу №2 загальних зборів пайовиків КСП «Красное знамя » від 30.09.2013 р. щодо виділення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частини будівлі зерносховища вартістю 140865 грн. інвентарний номер 003 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5) не відповідає даним технічного паспорту на нежитлову будівлю (склад), що розташований за адресою: АДРЕСА_2, на яку судом першої інстанції визнано право власності за ОСОБА_3, і щодо якої відсутнє рішення відповідного органу про виділення його на майновий пай позивача.

Крім того матеріали справи не містять доказів прийняття відповідно до вимог ст. 182 ЦК України до експлуатації спірного об'єкту нерухомості та державної реєстрації прав на нього вищезазначених юридичних осіб та оформлення ними у встановленому законом порядку права землекористування земельної ділянки, на якій розташована спірна нежитлова будівля.

Як пояснив в суді апеляційної інстанції представник позивача будь-яких документів, крім наданих до суду першої інстанції, позивач не має і надати до суду на підтвердження своїх вимог не може.

На підставі вищевикладеного висновки суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_3 й у зв'язку з визнанням позову відповідачем ОСОБА_4 не відповідають вимогам ч.5 ст. 174 ЦПК України.

У зв'язку з вищевказаним колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 за недоведеністю вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Нововодолазького району Харківської області задовольнити.

Скасувати рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 20 лютого 2014 року та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Старовірівська сільська рада Нововодолазького району Харківської області про виділення майна, що є у спільній частковій власності та визнання права власності.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: