Справа № 362/1124/15-ц
Провадження № 2/362/1129/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2015 Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Корнієнка С.В., при секретарі - Дрозденко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача в порядку регресу, на підставі укладеного з ним 25 червня 2014 року договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2629083, заподіяну останнім 24 серпня 2014 року, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, матеріальну шкоду в сумі 2512 грн.13 коп., яку заявник сплатив в порядку відшкодування власнику пошкодженого відповідачем автомобіля марки «Ford Fiesta", державний № НОМЕР_1, громадянки ОСОБА_2 та судові витрати у справі.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач не вжив заходи для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, його повідомлення, як страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди.

В судове засідання представник позивача не з'явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги позову він підтримав в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представником був наданий лікарняний про перебування відповідача на амбулаторному лікуванні у період з 20 серпня по 19 вересня 2014 року.

У зв'язку з зазначеним, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з положеннями ст.ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до положень ст. 15 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (на далі «Закон»), договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності можуть укладатися на умовах: 15.1.страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, будь-якою особою, яка експлуатує його на законних підставах (договір I типу); 15.2. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації будь-якого транспортного засобу або одного з транспортних засобів, зазначених у договорі, особою, вказаною в договорі страхування (договір II типу); 15.3. страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу, визначеного в договорі страхування, особою, вказаною в договорі страхування, або однією з осіб, зазначених у договорі (договір III типу).

Положеннями ст. 38 Закону передбачені випадки, в яких страховик, після виплати страхового відшкодування має право пред'явити регресний позов.

Відповідно до положень п. 38.1. Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов:

· 38.1.1. до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані сп'яніння під впливом алкоголю, наркотичних, психотоксичних чи інших одурманюючих речовин; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди самовільно залишив місце пригоди чи ухилився від проведення в установленому порядку перевірки, констатуючої дію алкогольних напоїв, наркотичних чи інших одурманюючих речовин, чи споживав ці речовини після дорожньо-транспортної пригоди до відповідної констатуючої перевірки; г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

· 38.1.2. до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини;

· 38.1.3. до особи, яка заподіяла шкоду навмисно.

· 38.2. МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: 38.2.1. до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Таким чином, страховик може пред'явити позов або до страхувальника, або до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Відповідно до положень п. 33.1.2 ст. 33 Закону, учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані: вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 25 червня 2014 року між сторонами був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/2629083, а забезпеченим за договором є автомобіль відповідача марки «Volkswagen Crafter", державний № НОМЕР_2.

У відповідності до постанови Васильківського міськрайонного суду Київської області від 29 серпня 2014 року відповідач був визнаний винним у вчиненні 28 серпня 2014 року дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль марки «Ford Fiesta", державний № НОМЕР_1, під керуванням громадянки ОСОБА_2

Згідно із ремонтної калькуляції та страхового акту № ГО-1355/УРП від 9 грудня 2014 року, розмір завданого ОСОБА_2 збитку склав 2512,13 грн.

На підставі платіжного доручення № 2656 від 16 грудня 2014 року видаткового касового ордеру ОСОБА_2 перераховані кошти в сумі 2512,13 грн.

Відмовляючи в задоволені позову суд виходить з того, що спірні правовідносини між сторонами по зазначеній цивільній справі випливають із договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів, та регулюються Законом № 1961-ІV, на підставі на п.п. «г» п.38.1.1. ст. 38, а тому, відповідач не може відповідати на підставі положень ст.1187 ЦК України, на який посилається позивач.

Разом з тим, ухвалюючи у справі судове рішення, суд виходить з роз'яснень аналізу Верховного суду України судової практики розгляду цивільних справ, виникають з договорів страхування та постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року, у відповідності до яких, страхувальник може стати суб'єктом стягнення заподіяної ним матеріальної шкоди в порядку регресу лише в разі, якщо несвоєчасне повідомлення страхувальником позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Таких доказів позивачем суду не надано.

Відшкодування власникові автомобіля, пошкодженого відповідачем, страхової суми здійснено позивачем на підставі наступних документів: довідки відділення ДАІ з обслуговування м. Васильків та Васильківського району при Управлінні ДАІ ГУ МВС України в Київській області від 24.08.2014 року, повідомленнями ОСОБА_2 від 26 серпня 2014 року та відповідача від 22 вересня 2014 року, відомостями про страхову пригоду № 9427862, актом огляду транспортного засобу та страховим актом № ГО-1355/УРП від 9 грудня 2014 року.

Приймаючи по справі рішення, суд також враховує, що у відповідності до довідки № 478 комунального закладу Васильківської ради «Васильківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги», відповідач у період з 20 серпня по 19 вересня 2014 року перебував на амбулаторному лікуванні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позову до відповідача є безпідставними та повинні бути залишені без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 3,10, 11, 60, 61, 79, 88, 212-215, 218, 221, 223, 294 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» відмовити.

Рішення може бути переглянуте Васильківським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача поданою до Васильківського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.