Справа № 202/8074/14-ц
Провадження № 2/0202/417/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 серпня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» з позовом до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/12227-Н, згідно з яким банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 95 000 доларів США строком до 20.07.2027 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Станом на 22.05.2014 року за кредитним договором від 06.08.2007 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 рахується заборгованість на суму 1 142 305, 45 грн. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Представник позивача просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 8/2007/840 - К/1227-Н від 06.08.2007 року в розмірі 1 142 305,45 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору та інших витрат, повязаних з виконанням винесеного судового рішення звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № 1227- Н/1 від 06.08.2007 року, а саме на квартиру № 132, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд. 1, загальною площею 62,40 кв.м., яка розташована на сьомому поверсі девятиповерхового будинку, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Надра» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

В судове засідання зявлявся представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог. Надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що позовна заява є безпідставною та необґрунтованою, оскільки обставини, на які посилається позивач не доведені в порядку передбаченому ч. 1 ст. 60 ЦПК України. Позивачем не доведено суму заборгованості, яка є підставою звернення стягнення. Разом із чим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.01.2015 року вже стягнута заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-к/1227-н від 06.08.2007 року в розмірі 691 277, 52 грн. Зазначає, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором, яким вже стягнуто достроково всю суму кредиту, свідчить про те, строк кредитного договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, у звязку із чим, в банку немає правових підстав продовжувати нарахування відсотків та пені. Таким чином, сума 691 277, 52 грн. є остаточною і не підлягає перегляду. Також банком при розрахунках заборгованості не враховано положення додаткової угоди №1 від 19.11.2010 року до кредитного договору, якою зміст договору було викладено у новій редакції та внесено зміни до графіку платежів. Крім того, до розрахунку банку включено окремі місячні платежі, за якими сплив строк позовної давності. Крім цього, зазначає, що звернути стягнення на предмет іпотеки неможливо, оскільки в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані крім відповідача, троє малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 Сергіїіна, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 Також предмет іпотеки підпадає під дію мораторію на звернення стягнення майна по кредитам в іноземній валюті відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у зв'язку із чим позов не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.08.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 8/2007/840-К/12227-Н, згідно з яким банк надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 95 000 доларів США строком до 20.07.2027 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується заявою на видачу готівки № 483 від 06.08.2007 року.

Відповідно до п. 4.3.2. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н відповідач зобовязався належним чином дотримуватися положень цього договору, сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку і строки, визначені в кредитному договорі.

Згідно п. 5.1. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н у випадку прострочення виконання зобовязань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3 цього договору, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно п. 5.2. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н у разі порушення відповідачем вимог договору, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотків від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. цього договору, за кожен випадок.

Відповідно до п. 4.2.4 кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс чергові мінімально необхідні платежі у термін, визначений п. 3.3.2 цього договору.

Відповідно до п. 8.5. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ч.4. ст. 631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ст. 611 ЦК України однією з форм відповідальності за порушення зобовязання є сплата неустойки, у вигляді штрафу або пені.

В підтвердження наявності заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 06.08.2007 року, згідно з якою заборгованість станом 22.05.2014 року становить 1 142 305,45 грн., з яких: заборгованість за кредитом складає 901 166,74 грн.; заборгованість за відсотками складає 185 717,64 грн.; пеня складає 10 362, 72 грн.; штраф складає 45 058,35 грн.

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року, посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 378.

Відповідно до договору іпотеки банку передано в іпотеку квартиру № 132, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд. 1, загальною площею 62,40 кв. м., що розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку.

Відповідно до пункту 4.5. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року іпотеко держатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент реалізації права іпотеки, в тому числі, але не виключно, всі платежі на користь іпотеко держателя, передбачені кредитним договором, а також нараховані штрафні санкції за порушення зобовязань за кредитним договором (пеня, штраф), витрати іпотеко держателя на адвокатів, аудиторів, експертів, оцінювачів, витрати, понесені при звернені стягнення на предмет іпотеки та його реалізації, в тому числі за здійснення виконавчого напису нотаріуса та будь-які інші витрати, понесені іпотекодержателем у звязку з цим договором.

Відповідно до ч.1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ч. 1 ст. 583 Цивільного кодексу України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, і правила про яку встановлюються законом.

За визначенням майнового поручителя, наведеного в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», це - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Згідно з п. 5.1. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобовязання в цілому або в тій чи іншій його частини, у випадку порушення іпотекодавцем будь-яких зобовязань за цим договором або якщо гарантії та запевнення, надані іпотеко держателю, не відповідають дійсності.

Згідно п. 5.3. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: рішення суду; виконання напису нотаріуса; домовленості сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку»; права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку».

Згідно з п. 5.4. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року іпотекодержатель має право на свій розсуд вибрати умови та порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п 5.3. цього договору.

Відповідно до п. 6.3. договору іпотеки № 1227-Н/1 від 06.08.2007 року цей договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором.

Згідно ч. 3 ст. 33 Законом України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або за договором про задоволення вимог іпотекодержателя та ч. 1 ст. 590 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст.38 цього закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Суд не може прийняти до уваги заперечення представника відповідача в частині того, що сума боргу в розмірі 691 277, 52 грн. є остаточною, оскільки відповідно до п. 8.5. кредитного договору № 8/2007/840-К/12227-Н договір діє до повного виконання позичальником прийнятих на себе зобовязань, а тому наявність рішення суду про дострокове стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не звільняє останнього від відповідальності за невиконання умов договору.

Також, посилання представника відповідача на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів іноземній валюті» як на підставу для відмови позичу в задоволенні позовних вимог, не можуть бути прийняті судом, оскільки постановою Верховного Суду України № 6-345 цс 15 від 01.07.2015 року установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобовязань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону.

Законодавцем забезпечується конституційна гарантія щодо захисту прав дитини на житло, яке викладене в ст.177 СК України, ст.12 Закону України „Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей", ст.17 Закону України „Про охорону прав дитини", якими визначено, що одним з правочинів, які не можуть вчинятися батьками або особами, що їх замінюють, без попереднього дозволу органу опіки та піклування щодо майнових прав дитини, що є невід'ємною частиною на користування житловим приміщенням.

Відповідно до п. 44 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" згідно зі статтею 32 ЦК України, статтею 177 СК України та статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв`язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Як вбачається з матеріалів справи на момент укладання договору іпотеки 06.08.2007 року малолітні особи не були зареєстровані в даній квартирі і не користувалася нею, тобто на момент укладання договору іпотеки не були порушені права малолітніх осіб, оскільки вони були прописані в даній квартирі після укладання договору іпотеки без згоди на це іпотекодержателя, з огляду на вищевикладене малолітні особи не набули права користування квартирою у законному порядку та заперечення представника відповідача в цій частині також не є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» визначає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, а також встановлення ціни продажу іпотеки за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Статтею 43 Закону «Про іпотеку» передбачено, що початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність.

З вищенаведених положень вбачається, що початкова ціна предмету іпотеки для її подальшої реалізації може бути встановлена судом на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За таких обставин, суд вважає, що посилання представника відповідача та не, що позивачем не визначено початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації та не надано доказів правомірності цієї ціни, як на підставу відмови у задоволенні позову, не є обґрунтованими.

Таким чином, оскільки зобовязання по кредитному договору № 8/2007/840-К/12227-Н від 06.08.2007 року не виконано, заборгованість за договором кредиту існує, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 14, 30, 38, 40, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1, третя особа: орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті ради про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №8/2007/840-К/12227-Н від 06.08.2007 року, який укладено між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1, в розмірі 1 142 305 (одного мільйону сто сорока двох тисяч трьохсот пяти) грн. 45 (сорока пяти) коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 901 166,74 грн.; заборгованість за відсотками складає 185 717,64 грн.; пеня складає 10 362, 72 грн.; штраф складає 45 058,35 грн. та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 654 (трьох тисяч шістсот пятдесяти чотирьох) грн., звернути стягнення за іпотечним договором від 06.08.2007 року № 1227-Н/1, який укладено між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_1 на квартиру № 132, що знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Бердянська, буд. 1, загальною площею 62,40 кв. м., що розташована на 7 поверсі 9 поверхового будинку, з початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, яка належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу від 06.08.2007 року, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда