РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про усунення від права на спадкування та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, 3-я особа ОСОБА_3 про визнання юридичного факту та права власності, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1., звернувся у суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2Є, ОСОБА_3,про усунення ОСОБА_2 від права спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 35/100 частин житлового будинку №23 по вул. Люсинській в м. Харкові після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що вона мешкала разом з бабусею ОСОБА_4 за адресою м. Харків вул. Люсинська,23 до її сметрі та допомогала їй, здійснювала за нею догляд, оскільки ОСОБА_5 через свій похилий вік та стан здоров"я не могла самостійно піклуватися про себе. ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не мешкав, про свою матір ОСОБА_4 не піклувався та не допомагав їй. У зв"язку з чим в порядку ч.5 ст.1224 ЦК України позивачка просить усунути ОСОБА_2 від спадкування, а за нею визнати право вланості на частину домоволдіння, оскільки вона фактично прийняла спадщину та є спадкоємицею четвертої черги.

Відповідач - ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, подавши зустрічний позов, в якому після його уточнень остаточно просить суд встановити юридичний факт сумісного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 04.12.2009р. за адресою м. Харків вул. Люсинська,23 та визнати права власності на 35/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель : сарай літ."Б", льох літ "И", вбиральня літ "Г", сарай літ. "Е", льох літ "Д" по вул. Люсинська,23 в м. Харків в порядку спадкування зазаконом після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 04.12.2009р. В орбгрунтування свого зустрічного позову зазанчає, що він постійно та на момент смерті матері 04.12.2009року мешкав разом з нею за адресою м. Харків вул. Люсинська,23. Заповіту ОСОБА_4 не залишила, тому, оскільки відповідач є єдиним сином померлої ОСОБА_4 тобто спадкоємцем першої черги, на час відкриття спадщини мешкав разом зі спадкодавцем, тобто належним чином прийняв спадщину відповідно до положень ст.1268 ЦК України. У зв"язку з цим ОСОБА_2 просить суд відмовити в задоволенні первісного позову та зустрічний позово задовольнити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом третя особа за зустрічним позовом ОСОБА_3 - у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. В судовому засіданні від 02.04.2014року з"явився представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 та заначила, що відповідач ОСОБА_3 не заперечуює проти задоволення позовних вимог за первісним позовом.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, ОСОБА_2, свідчення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне в задоволені первісного позову відмовити, зустрічний позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що 04 грудня 2009 року померла ОСОБА_4, яка є матірю - ОСОБА_2 та бабусею (по лінії батька) - ОСОБА_1 ( т. 1 а.с.16, 17, 62, 161). Після її смерті відкрилася спадщина на 35/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Люсінській , 23 в м.Харкові, яка складається (згідно затвердженої судом мирової угоди від 24.11.2005р.про виділ внатурі часток ) з 1-4 житлова кімната, 3-3 житлова кімната, кухня 3-1, санвузол 3-2, крильце літ. а5 в житловому будинку літ. «А-1», ? частка сараю літ. «Б» та льоху літ. «И», ? частина огорожі №№1,3. На теперішній час у звязку із добудовами у вказаному будинку здійснена нова інвентаризація та за технічним паспортом приміщення 1-4 тепер 3-4.

Суд зазначає, що хоча за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 35/100 ч. на теперішній час зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору дарування р.№153, укладеного між ОСОБА_7 та померлою ОСОБА_4 , однак вказаний договір визнаний рішенням Київського районного суду від 20.12.2013р. недійсним, тому власником спірної частки житлового будинку з надвірними будівлями є ОСОБА_4 та вказана часка увійшла у спадкову масу після її смерті, в тому обсязі який належав ОСОБА_4 на момент її смерті.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_2

Положеннями частини 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємцям надано право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Матеріали справи, зокрема довідки адресно-довідкового бюро, поквартальна картка , картка прописки та штамп у паспорті ОСОБА_2 (т.2 а.с.1-7), а також свідчення свідків, які є сусідами та мешкають по вул.. Люсінській в м.Харкові - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які узгоджуються зі складеним сусідами актом (підписи яких підтверджені головою вуличного комітету а.с.177), підтверджують факт проживання ОСОБА_2 разом з матірю ОСОБА_4, на момент смерті останньої, за адресою: м.Харків, вул.Люсінська, 23 . Проживання ОСОБА_2 на момент смерті разом із своєю матірю, також встановлено і рішенням Апеляційного суду Харківської області від 27.02.2014р. (т.1 а.с. 130-132), яким усунуті перешкоди та поновлено право ОСОБА_2 на користування житловими приміщеннями в будинку 23 по вул. Люсінській в м. Харкові.

Надана суду копія довідки адресно-довідкового бюро УМВСУ в Харківській області, про те, що ОСОБА_2 27.06.2002р. прописаний по вул.Таджикській, 17, кор.ХВК, кВ.43, а також листок вибуття ОСОБА_2 з Люсінської , 23 в м.Харкові, де зазначена підстава вибуття з вул.Люсінської рішення суду, судом як доказ не приймається, оскільки рішення суду на підставі якого ОСОБА_2 був виписаний з Люсінської , 23 в м.Харкові, суду не надано. Більш того, на теперішній час реєстрація, зняття з реєстраціє особи з місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України. Відповідно до довідки відділу ДМС (т.1 а.с.160) ОСОБА_2 з 1977 року зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також суд не приймає свідчення свідків ОСОБА_1 (позивача), ОСОБА_7 (матір ОСОБА_1В.), ОСОБА_11 (чоловік ОСОБА_7В.), оскільки вони є зацікавленими особами, більш того, їх свідчення та свідчення свідка ОСОБА_12 суперечать зібраним по справі доказам.

Відповідно до розяснень , які містяться в п.23 ПП ВСУ якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Враховуючи суперечливості в документах наданих сторонами, щодо місця реєстрації ОСОБА_2, суд вважає за доцільне визнати факт постійного проживання ОСОБА_2Є зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття

спадщини, оскільки вказаний факт є доведеним.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані

Згідно розяснень, які містяться в п.6 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК підлягають встановленню факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та його потребу в допомозі цієї особи.

Безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в її умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, повязане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обовязок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Допитані у суді свідки, які зі сторони ОСОБА_2 так і зі сторони ОСОБА_1 підтвердили, що померла ОСОБА_4 до останніх днів ходила, могла приготувати собі їжу. За даними УПФУ в Київському районі м.Харкова ОСОБА_4 отримувала пенсію 1111,24 грн. на місяць.

Доказів того, що померла ОСОБА_2 перебувала у безпорадному стані, а її син ОСОБА_2 ухилявся від надання допомоги матері суду не надано.

Наявність у ОСОБА_4 станом на 29.04.2009р. ознаки стійкого хронічного психічного розладу у вигляді сосудистої дименції (згідно акту проведеної судової експертизи) не свідчить саме про безпорадній стан ОСОБА_4

Обставини на які посилаються допитані у свідки - ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_11, а саме те, що ОСОБА_2 пив та офіційно ніде не працював, не свідчать про його ухилення від надання допомоги своїй матері.

Таким чином, наявність обставин, які зумовлюють усунення ОСОБА_2 від права на спадкування після смерті матері, ОСОБА_1 не доведено.

В силу положень ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Оскільки у ОСОБА_2 відсутні оригінали документів, підтверджуючі право власності ОСОБА_4 на 35/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Люсінській, 23 в м. Харкові, оформити спадщину на вказану частку у нотаріуса, не вбачається можливим, тому з огляду на приписи ст. 55 Конституції України, ст. 3,4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, єдиним засобом реалізації та захисту прав і законних інтересів ОСОБА_2, як спадкоємця за законом є звернення його до суду із позовом про визнання права власності на нерухоме майно, що увійшло до складу спадщини .

Виходячи з наведеного,а також відсутіть згідно данихреєстру спадкових справ відмови ОСОБА_2 від спадщини, суд вважає за необхідне визнати за ОСОБА_2 право власності на 35/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, а саме: 3-4 житлова кімната, 3-3 житлова кімната, кухня 3-1, санвузол 3-2, крильце літ. а5 в житловому будинку літ. «А-1», ? частка сараю літ. «Б» та льоху літ. «И», ? частина огорожі №№1,3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

На підставі вищевикладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

В задоволені первісного позову ОСОБА_1 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Встановити факту проживання ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини 04.12.2009р. за адресою: м.Харків вул.Люсінська,23.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 35/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями, а саме: 3-4 житлова кімната, 3-3 житлова кімната, кухня 3-1, санвузол 3-2, крильце літ. а5 в житловому будинку літ. «А-1», ? частка сараю літ. «Б» та льоху літ. «И», ? частина огорожі №№1,3, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 921 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.