АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3190/15 Справа № 201/9857/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Куценко Т.Р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Дніпропетровськ 06 травня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Самокиші О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів по договорам банківських вкладів, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у липні 2014 року звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів по договорам банківських вкладів.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 04.10.2011 року у м. Саки, вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу «Стандарт пенсіонерам, 12 міс.» та внесла кошти у сумі 40 000 грн., банк відкрив їй особовий рахунок, процентна ставка склала 14,5% річних. Додатковою угодою до цього договору банк збільшив процентну ставку по вкладу на 0,5% річних на строк до 04.10.2012 року.

05.10.2012 року у м. Саки вона уклала ще один договір банківського вкладу «Стандарт, 12 міс.» та внесла 6000 доларів США, строк вкладу 366 днів до 05.10.2013 року включно, відсоткова ставка 10% річних.

10.12.2012 року у м. Саки, ОСОБА_2 уклала з відповідачем договір банківського вкладу «Стандарт, 12 міс.» внесла 5300 доларів США, строк вкладу 366 днів до 05.10.2013 року включно, відсоткова ставка 10% річних. 25.12.2013 року позивач збільшила суму цього вкладу на 700 доларів США.

11.12.2013 року ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали договір банківського вкладу сума вкладу складає 80 000 грн., строк вкладу 366 днів до 11.12.2014 року включно. Відсоткова ставка складає 20% річних.

11.02.2014 року у м. Саки сторонами було укладено договір банківського вкладу «Стандарт», сума вкладу складає 20 000 грн. до 11 до 11.05.2014 року , відсоткова ставка 17% річних.

19.06.2014 року ОСОБА_2 заявила про розірвання цих договорів та просила повернути їй усі суми вкладу разом з нарахованими відсотками.

Гроші до цього часу позивачем не отримані, тому вона звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29.01.2015 року ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення коштів за договором банківських вкладів /а.с. 79-82/.

З рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_2 і звернулася до суду з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 86-95/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення змінити в частині обґрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що сторони уклали договори, за якими позивач передала банку грошові кошти, але позивач не надала суду належних доказів наявності залишків грошових коштів на рахунках, зазначених нею в позовній заяві.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.10.2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», укладено договір № SAMDN3448 «Стандарт пенсіонерам,12 міс.» на підставі якого позивач передала, а банк прийняв 40 000 грн. строком по 04.10.2012 року включно під 14,5 % річних /а.с. 11, 12/.

05.10.2012 року ОСОБА_2 направила відповідачу заяву № SAMDN0209 на оформлення вкладу «Стандарт, 12 міс.», сума вкладу 6 000 доларів США, строком до 05.10.2013 року включно, процентна ставка 10% річних /а.с. 13/.

10.12.2012 року ОСОБА_2 написала відповідачу заяву № SAMDN9476 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» на суму 5300 доларів США, строком до 10.12.2013 року, процентна ставка 10% річних про що було укладено додаткову угоду та 16.12.2013 року додаткова угода про продовження депозитного договору № SAMDN9476 з 13.12.2013 року до 13.12.2014 року , процентна ставка 10,5% /а.с.14, зворот, 15/.

11.12.2013 року ОСОБА_2 звертається з заявою № SAMDNWFD500 вклад «Стандарт», сума вкладу 80 000 грн., строком до 11.12.2014 включно, з нарахуванням 20% річних /а.с. 16/.

11.02.2014 року ОСОБА_2 укладає договір № SAMDNWFD100 вклад «Стандарт» на суму 20 000 грн., строком до 11.05.2014 року, з нарахуванням 17% річних /а.с. 17/.

Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до закріплених в ЦК України та інших нормативно - правових актах визначення договору банківського вкладу, - банківський вклад (депозит)- це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України, в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується : договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншим нормативно-правовим актам у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п. 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції про ведення касових операцій банками України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 06.06.2011 року № 174 банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції у післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підписи працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Виходячи з вищевикладеного, письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно - правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29.10.2014 року № 6-118цс14.

У судовому засіданні представником позивача було пред'явлено оригінал договору № SAMDN3448 по вкладу «Стандарт 12 міс.» від 04.10.2011 року, також надана квитанція про внесення за цим договором 40 000 грн., але на квитанції відсутня печатка або штамп.

Також надано оригінал заяви № SAMDN0209 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» від 5.10.2012 року, та квитанцію про внесення коштів в сумі 6 000 доларів США, але відсутній договір між банком та позивачем.

Оригінал заяви № SAMDN9476 на оформлення вкладу «Стандарт 12 міс.» від 10.12.2012 року, також підтверджує внесення позивачем коштів у сумі 5300 доларів США та 700 доларів США, але договір між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» відсутній.

Щодо доводів позивача про перерахування 11.12.2013року вкладу в сумі 80 000 грн. та 11.02.2014 року вкладу в сумі 20 000 грн. то вони підтверджуються тільки заявою № SAMDNWFD500 Вклад «Стандарт» від 11.12.2013 року та договором № SAMDNWFD100 вклад «Стандарт», будь які квитанції про перерахування коштів відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що докази зарахування грошових коштів не можуть бути прийняті у якості доказів, що підтверджують наявність залишків грошових коштів на рахунках позивача, які вказані у позовній заяві.

Суд першої інстанції всебічно та повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які були надані сторонами, і постановив законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про безпідставність висновків суду першої інстанції щодо визнання ПАТ КБ «ПриватБанк» неналежним відповідачем та необхідності звернення позивача з позовом до створеного на території Криму «Фонду захисту вкладників» та безпосередньо до Російської Федерації, як держави, що здійснює окупацію Криму.

Тому ці висновки слід вилучити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції, що не впливає на правильність цього рішення щодо відмови позивачу у задоволенні позову до банку.

Зважаючи на визнання судового рішення безпідставним в частині обґрунтування в частині відмови у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції, відповідно до роз'яснень наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24.10.2008 року, судове рішення підлягає зміні в частині обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року - в частині обгрунтування підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення коштів по договорам банківських вкладів - змінити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.