Справа №472/1370/14-ц 14.04.2015 14.04.2015 14.04.2015
Провадження №22-ц/784/901/15 Суддя по 1 інстанції - Орленко Л.О.
Категорія 54 Доповідач апеляційного суду - Шолох З.Л.
Ухвала

Іменем України

14 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шолох З.Л.,

суддів - Довжук Т.С., Коломієць В.В.,

при секретарі судового засідання - Горенко Ю.В.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

- представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації

Миколаївської області

на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року

за позовом

ОСОБА_2 до відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області про порушення трудових прав,

в с т а н о в и л а :

15 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області (далі - Відділ освіти) про визнання незаконним наказу про її звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову вказувала, що з 28 серпня 2007 року працювала на посаді директора Новосвітлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів.

Наказом начальника Відділу освіти № 184-к від 29 серпня 2014 року її звільнено з займаної посади на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків та прогул, за згодою профкому (протокол № 1 від 28 серпня 2014 року).

Копію наказу та трудову книжку вона отримала в цей же день - 29 серпня 2014 року.

Позивачка посилалась на те, що вона сумлінно виконувала свої обов'язки, а її звільнення проведено з грубим порушенням чинного трудового законодавства, з особистих мотивів, та просила визнати назаконним наказ про звільнення, поновити її на посаді директора Новосвітлівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, а також 10 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої їй незаконним звільненням. Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на дотримання чинного законодавства при звільненні позивачки.

Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано незаконним наказ про її звільнення, поновлено позивачку на роботі та стягнуто з відповідача на її користь 29 542, 74 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з відрахуванням із цієї суми прибуткового податку та інших загальнообов'язкових платежів. Стягнуто з відповідача на її користь 2 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 782,63 грн. судового збору на користь держави. Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць та поновлення на роботі звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі Відділ освіти, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 й поновлюючи її на роботі, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що при її звільненні порушені вимоги чинного трудового законодавства, в зв'язку з чим задовольнив позов та стягнув на її користь моральну шкоду, спричинену незаконним звільненням.

Згідно із ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України «Про освіту», цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За змістом ч. 2 ст. 26 Закону призначення на посаду та звільнення з посади педагогічних працівників державного або комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснюється відповідним органом управління освітою за поданням керівника загальноосвітнього навчального закладу.

З підстав передбачених п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до нього раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення і він знову допустив порушення трудової дисципліни.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення, як догана або звільнення.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення має враховуватися ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 має вищу педагогічну освіту та 23 роки педагогічного стажу (вчитель початкових класів), працювала в Новосвітлівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів з 1990 року, а безпосередньо на посаді директора цієї школи з 28 серпня 2007 року (наказ начальника відділу освіти Веселинівської райдержадміністрації № 145-к від 28 серпня 2007 року).

З 21 квітня 2009 року їй присвоєно кваліфікаційну категорію "спеціаліст вищої категорії".

За результатами останньої атестації, проведеної 9 квітня 2014 року, підтверджена її кваліфікаційна категорія «спеціаліст вищої категорії» та відповідність займаній посаді (а.с. 17-18 т.1).

17 квітня 2014 року школу відвідав новопризначений голова Веселинівської райдержадміністрації, який після спілкування з колективом повідомив їй, що колектив школи незадоволений її роботою, як директора.

В період з 17 квітня по 20 серпня 2014 року позивачка безперервно перебувала на лікарняному та у відпусках (щорічній, а також як одинока мати, яка виховує двох малолітніх дітей) (а.с. 56-60 т.2). В цей період посадові обов'язки директора виконувала завуч школи ОСОБА_5

В період відсутності позивачки на роботі відповідач створив робочу групу та здійснив перевірку фактів, викладених у зверненні 17 квітня 2014 року педагогічного колективу шкоди про неналежну етичну поведінку директора в колективі (грубощі, приниження тощо) (а.с. 63-64 т.1), а також у зв'язку із заявою від 28 квітня 2014 року колективу батьків школи з проханням перевірити використання батьківських коштів, які здаються на харчування учнів (а.с. 89 т.1).

За результатами перевірки, яка відбулася у школі 23 квітня та 19 травня 2014 року, Відділом освіти видано накази:

- наказ № 103 від 30 квітня 2014 року, в якому зазначено, що ОСОБА_2 допускала порушення Інструкції ведення класних журналів, фіктивно записувала уроки у класні журнали, не відпрацьовувала вхідну документацію, не приділяла належної уваги роботі з молодими педагогами, не дозволяла педагогічному колективу користуватися ноутбуком та принтером. Пунктом 3 наказу визначено, що після виходу ОСОБА_2 з лікарняного оголосити їй догану (а.с.82-86 т. 1);

- наказ № 128 від 10 червня 2014 року, в якому викладені недоліки щодо організації харчування учнів. Зазначено, що адміністрація школи не здійснює контроль за дотриманням норм та правил організації харчування дітей, роботою бракеражних комісій, сертифікацією отриманих продуктів, умовами та термінами зберігання продуктів, технологією приготування їжі, санітарно-гігієнічним станом харчоблоків. У наказі також зазначено (п. 3), що після виходу директора ОСОБА_2 з відпустки оголосити їй догану (а.с. 100-102 т. 1).

Зазначене дає підстави вважати, що фактично рішення про оголошення доган прийнято уповноваженим органом без попереднього витребування пояснень особи щодо якої здійснювалася перевірка та визначення наявності та ступеню її вини.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що перевірка здійснювалася лише стосовно фактів зазначених у зверненні педагогічного колективу та батьків. Як за результатами перевірки, та і в судовому засіданні не все викладене у зверненнях підтвердилося. До того ж, документація щодо здійснення директором управлінської діяльності знаходилася у сейфі кабінету директора, а тому не перевірялась через відсутність останньої на роботі з вищезазначених підстав.

Порушення Інструкції з ведення класних журналів, зазначені в наказі № 103 від 30 квітня 2014 року, стосуються обов'язків позивачки, як вчителя-предметника, а не директора.

Порушення, зазначені в наказі № 128 щодо організації харчування дітей, стосуються переважно фактів виявлених в момент перевірки, здійсненої 19 травня 2014 року. Тобто в період коли позивачка не працювала, перебуваючи на лікарняному та у відпустках, а тому в цей період свої посадові обов'язки не виконувала.

Судом також встановлено, що копії наказів № 103 та № 128, що видані за результатами перевірки, до школи не направлялись, хоча вони містять вказівку про необхідно взяття їх до неухильного виконання з метою усунення виявлених недоліків (п. 2 наказів).

20 серпня 2014 року в перший день виходу позивачки із відпустки, в приміщенні школи представники Відділу освіти усно її ознайомили з вищезазначеними наказами та запропонували надати письмові пояснення щодо зазначених фактів у строк до 26 серпня 2014 року (а.с. 105-107 т. 1).

21 серпня 2014 року позивачка прибула до Відділу освіти з метою отримання копій документів, які покладені в основу перевірки для надання обґрунтованих пояснень, а настпного дня отримала їх, узгодивши свій візит з керівництвом Віділу освіти, що підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків працівники Відділу освіти ОСОБА_6та ОСОБА_7, а також ОСОБА_8 (водій).

Її заява щодо цього зареєстрована у Відділі освіти 21 серпня 2014 року за № 1265 (а.с. 11-12 т.1). На зазначене, як на поважність своєї тимчасової відсутності на робочому місці 21 серпня 2014 року, посилалась позивачка в пояснювальній записці, наданій на вимогу начальника Відділу освіти.

27 серпня 2014 року наказами № 166 та № 167 позивачці оголошено дві догани:

- наказом № 166 за недобросовісне виконання посадових обов'язків, грубі порушення в організації харчування учнів;

- наказом № 167 за службову недбалість та недобросовісне виконання посадових обов'язків, порушенян норм педагогічної етики (а.с. 130-131 т. 1).

В основу наказів щодо накладення дисциплінарних стягнень покладені результати здійсненої перевірки та вищезазначені накази Відділу освіти № 103 від 30 квітня 2014 року та № 128 від 10 червня 2014 року.

Із наказами про оголошення доган позивачка ознайомлена 28 серпня 2014 року (а.с. 132 т.1).

З 29 серпня 2014 року позивачка звільнена з посади директора школи наказом начальника відділу освіти від 29 серпня 2014 року № 184-к на підставі пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин посадових обов'язків та прогул, за згодою профкому (протокол № 1 від 28 серпня 2014 року) (а.с. 139 т.1) .

Як зазначено в наказі та вбачається із пояснень представника відповідача, в основу звільнення позивачки покладено дві догани від 27 серпня 2014 року (накази № 166 та № 167), а також відсутність її на робочому місці 21 серпня 2014 року більш ніж 3 години (з 9 год 30 хв. до 17 год.), що є прогулом.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що після оголошення позивачці доган 27 серпня 2014 року, вона не вчиняла порушень трудової дисципліни та посадової інструкції, тому відсутність її на робочому місці 21 серпня 2014 року не може бути покладена в основу систематичності для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України про звільнення.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачка не вчиняла прогулу 21 серпня 2014 року, оскільки її тимчасова відсутність на робочому місці пов'язана з перебуванням у Відділі освіти з метою отримання документів для надання пояснень на вимогу керівника. Такі причини правомірно визнано судом поважними, що унеможливлювало її звільнення з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

З урахуванням викладеного, колегія і не вбачає підстав для відмови у відшкодуванні моральної шкоди, яку суд першої інстанції стягнув на користь позивача на підставі ст. 237 -1 КЗпП України, обґрунтовуючи її незаконним звільненням.

За такого, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для звільнення позивачки не впливають на правильність висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області відхилити, а рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу пртягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: