Справа № 175/1201/15-ц
Провадження № 2-о/175/26/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борисова С.А.

при секретарі Єльшиній А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ювілейне цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу подружжям, яке має дитину. Свої вимоги обґрунтовують тим, що 06 серпня 2004 року зареєстрували шлюб. У шлюбі народилася дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між сторонами не склалося, оскільки виявилось, що у заявників протилежні погляди на сімейне життя. Фактично шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, спільне господарство не ведеться, проживають окремо. Заявниками досягнуто згоди щодо постійного поживання спільної дитини з матір'ю, батько бере на себе обов'язок приймати участь у вихованні та утриманні дитини, про що свідчить договір про призначення місця проживання дитини та участь батьків у їх вихованні від 20 березня 2015 року. Також, ними укладено договір про розмір аліментів на дітей, вказана угода посвідчена нотаріально. За таких обставин, просили шлюб, укладений між ними, розірвати.

Заявники в судове засідання не зявилися, але надали письмову заяву в якій підтримали вимоги заяви та просили розірвати шлюб.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що вимоги заяви підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, вживати заходів до примирення подружжя у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Судом встановлено, що заявники 06 серпня 2004 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №508.(а.с.13). Від даного шлюбу у них народилася дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.(а.с.14).

20 березня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у їх вихованні. Зі змісту даного договору вбачається, що вони досягли згоди та засвідчують своє волевиявлення, що після розірвання шлюбу між ними, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 буде проживати разом з матірю за адресою: вул. Теплина, 33/19 в смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області. Батько після розірвання шлюбу буде проживати окремо від матері та дитини, що за домовленістю батьків не є перешкодою для реалізації батьком прав і обов'язків з виховання та утримання дитини. Після припинення між батьками шлюбних відносин батько зобов'язується приймати спільну і рівну за обсягом з матірю участь у забезпеченні життя дітей. Мати гарантує батькові право вільно відвідувати і спілкуватися з дітьми у встановлений час, а також брати участь у вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджатиме життю, здоровю та нормальному розвитку дитини. Крім того, заявниками укладено нотаріально посвідчений договір про розмір аліментів на дитину. Таким чином, спорів щодо порядку виховання та утримання дитини між заявниками немає.(а.с.15,16).

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам обох з подружжя, а тому відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

Враховуючи обставини наведені вище, з врахуванням того, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі заявників, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дитину.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу за взаємною згодою подружжя.

Керуючись ст.ст. 110, 109 СК України, ст. ст. 10, 60, 212, 213, 234, 235 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 про розірвання шлюбу подружжям, яке має дитину - задовольнити.

Шлюб, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 06 серпня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №508 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище сторін залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Суддя С.А. Борисов