Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/153/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Березівський районний суд Одеської області

у складі судді Курти Л.С.

при секретарі Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, голови Гуляівської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_2, Державного казначейства у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та діями посадової особи органу місцевого самоврядування,

ВСТАНОВИВ:

02.02.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, голови Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_2, Державного казначейства у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та діями посадової особи органу місцевого самоврядування.

У судовому засіданні вона підтримала позовні вимоги, пояснила, що Гуляївською сільською радою Березівського району Одеської області та її головою, ОСОБА_2, порушується її право на отримання у власність земельної ділянки у звязку з чим їй спричинена моральна шкода у сумі 25 000 гривень.

Представники Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали і пояснили, що Гуляївська сільська рада усі питання, повязані з виділенням земельної ділянки ОСОБА_1 розглядала колегіально, виконавчим комітетом або сесією. Порушень з боку сільської ради допущено не було і моральну шкоду у сумі 25 000 гривень їй завдано також не було.

ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала і пояснила, що вона, як сільський голова, жодного питання одноособово не приймала. Усі заяви ОСОБА_1 розглядались виконавчим комітетом та сесією, рішення приймались відповідно до діючого законодавства у межах наданих їм повноважень. Вважає, що моральну шкоду ОСОБА_1 її діями не завдано.

Представник управління Державної казначейської служби України у Березівському районі Одеської області у судове засіданні не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності

Заслухавши позивача, відповідача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і Законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Березівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року домоволодіння №3 по вул.Лермонтова у с.Гуляївка Березівського району Одеської області визнано спільною сумісною власністю сторін. ОСОБА_1 виділена ? частина вказаного будинку та господарських споруд: коридор, площею 3,4 кв.м, кухню, площею 9,1 кв.м, жилу кімнату, площею 13,2 кв.м, прибудову літ.А, площею 4,3 кв.м, коридор, площею 5,4 кв.м, сарай літ З, Т,Д,Е, погреб літ.Ж, ? частина гаражу ( а.с.48). Питання про поділ земельної ділянки судом не вирішувалось.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року пройшло державну реєстрацію. Згідно до витягу про держану реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано у спільну часткову власність ? частина житлового будинку №3 по вул. Лермонтова у с.Гуляївка Березівського району Одеської області( а.с.54), хоча розподіл проведено в натурі.

Відповідно до ч.1 ст.ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі.

Як вбачається із рішення Березівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року, суд виділив ОСОБА_1 в натурі ? частину житлового будинку, розташованого по вул.Лермонтова, 3, у с.Гуляївка Березівського району Одеської області

Відповідно до ч.2 ст.367 ЦК України у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до витягу з реєстру про право власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано у спільну часткову власність ? частина житлового будинку № 3, розташованого у с. Гуляївка Березівського району Одеської області по вул.Лермонтова, хоча рішенням суду частина будинку ОСОБА_1 була виділена в натурі.

Виходячи із положень ч.1 ст.356 ЦК України , право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відсотками від цілого або у дробовому вираженні.

Відповідно до ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з зазначенням частини кожного з учасників спільної власності або без визначення частки учасників спільної власності.

Неправильне тлумачення рішення Березівського районного суду Одеської області

від 18 квітня 2006 року органами, які здійснювали державну реєстрацію, стало підставою для ухвалення відповідних рішень сесією Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, які були оскаржені ОСОБА_1 до суду.

Постановою Березівського районного суду Одеської області від 25 лютого 2014 року та постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року вказані порушення були виправлені, а рішення скасовані.

У порядку виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 листопада 2014 року, 06.03.2015 року сесія Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області вирішила передати безкоштовно у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку у розмірі, пропорційному до ? частини домоволодіння, яке знаходиться у власності ОСОБА_1, від загальної земельної ділянки площею 0,29 г, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Гуляївської сільської ради за адресою: вул.Лермонтова, 3, с.Гуляївка Березівського району Одеської області ( а.с.97). .

ОСОБА_1 мала право на виконання рішення Березівського районного суду Одеської області від 18 квітня 2006 року.

Відповідно до ч.1 ст.221 ЦК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

ОСОБА_1 не зверталась до суду для розяснення рішення від 18 квітня 2006 року.

Вважаючи, що рішення Гуляївської сільської ради Березівського району області та її голови є незаконними, ОСОБА_1, посилаючись на ст.ст.1173-1174 ЦК України, просить стягнути на її користь моральну шкоду у сумі 25 000 гривень.

.Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, окрім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республики Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки,

якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди», визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування зазначеної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру і обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат і з урахуванням інших обставин, при цьому має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

. Суд вважає, що ОСОБА_1 не довела наявність вини Гуляївської сільської ради та голови Гуляївської сільської ради ОСОБА_2 та спричинення ними їй моральної шкоди .

Згідно до ч.1 ст.60 ЦК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання позивача на те, що вона хворіє та перебуває на лікуванні не доводить спричинення їй моральної шкоди відповідачами.

Керуючись ст..ст.10,11,209,212,214 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 у позові до Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області, голови Гуляївської сільської ради Березівського району Одеської області ОСОБА_2, Державного казначейства у Березівському районі Одеської області про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органу місцевого самоврядування та діями посадової особи органу місцевого самоврядування відмовити.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ КУРТА Л.С.