1Справа № 335/1302/15-ц 2/335/764/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Кравченко Л.Ю. при секретарі Григоренко Н.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 17.05.2013 року між нею та відповідачем укладено договір довічного утримання, за умовами якого відповідач зобов'язався забезпечити належне утримання та догляд, а вона передає у власність йому житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Під час відсутності відповідача догляд повинна здійснювати дружина сина - ОСОБА_3 Відповідач належним чином умови договору не виконує. Тому просить розірвати договір довічного утримання від 17.05.2013 року, укладений між нею та відповідачем.

В судовому засідання позивач на задоволені позову наполягає та пояснила, що у неї троє дітей. Вона людина похилого віку, дуже хворіє та їй важко ходити. Вона мешкає в будинку із молодшим сином, який є відповідачем. 17 травня 2013 року вона із сином уклала договір довічного утримання, але син договір не виконує. Обумовлені договором 1000 гривень відповідач ніколи не витрачав на її утримання. Відповідач витрачає на її утримання не більше 500-600 гривень на місяць, їй гроші не дає. Відповідач купив їй лише кімнатні тапочки та халат. Відповідача дуже часто не буває вдома. Він закрив в будинку на замки всі двері. Також позивач пояснила, що дійсно восени 2014 року ОСОБА_2 возив її на прийом до лікаря в м.Дніпропетровськ. До дому приходить кілька разів на місяць жінка прибирати будинок, якій платить відповідач. Вона просила відповідача поділитися майном із старшим сином ОСОБА_4, але відповідач відмовився. У неї крім ОСОБА_2 є ще двоє дітей, яким треба залишити спадок. Тому просить розірвати договір.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позову наполягає та пояснив, що договір не містить чітких умов догляду, тобто є неконкретним. Відповідач неналежно виконує умови договору. Якісь продукти харчування відповідачем надавалися позивачу, але не в повному обсязі. ОСОБА_2 дуже часто виїжджає за кордон і не доглядає за матір'ю.

В судовому засіданні відповідач заперечує проти задоволення позову та пояснив, що його матері 73 роки і вона дуже хворіє. Він довгий час мешкає разом із матір'ю у двоповерховому будинку. Після смерті в 2006 році вітчима, він, за домовленістю із старшим братом ОСОБА_4 та сестрою ОСОБА_5 взяв на себе повне забезпечення та утримання матері. Мати дуже довіряла йому і у 2010 році на його ім'я видала генеральну довіреність строком на 5 років та склала заповіт на майно. Під час шлюбу із ОСОБА_3 з 2012 по листопад 2014 року він мешкав у квартирі дружини, але кілька разів на день він провідував матір. За обоюдною згодою із позивачем 17 травня 2013 року він із матір'ю уклав договір довічного утримання. Він постійно сплачує комунальні послуги, витрати на лікування матері. Він неодноразово влаштовував позивача на лікування до санаторію. Зазначена в договорі сума в розмірі 1000 гривень є умовною, оскільки він кожен місяць значно більше витрачає на утримання матері. В 2014 році він разом із колишньою дружиною ОСОБА_3 возив матір на консультацію з приводу хворих ніг до лікаря в м.Дніпропетровськ та купував ліки. Для полегшення побуту матері він винайняв жінку, яка прибирає будинок. Їжу мати сама собі готовить. В кімнаті матері він встановив кондиціонер, зробив капітальний ремонт будинку. Кілька разів на рік на декілька у тижнів він виїжджає за кордон до сина або по справам. За своєї відсутності в місті він передає гроші сестрі ОСОБА_5 для того, щоб остання купувала продукти та ліки матері. ОСОБА_5 завжди розповідала про те на що витрачені гроші. Матір складає список необхідних продуктів та речей і він все купує, та ні в чому їй не відмовляє. Продукти, ліки та речи купувалися в магазинах, аптеках та на ринку. Він ніколи не зберігав чеки та квитанції щодо придбання продуктів для матері, оскільки ніяких претензій з боку матері щодо виконання ним договору не було. Восени 2014 року після майже 9-ти річної відсутності з'явився ОСОБА_4 Мати просила, щоб він придбав для ОСОБА_4 автомобіль. Після того як він відмовився, ОСОБА_4 став підбурювати мати розірвати договір. У зв'язку з цим після листопада 2014 року він почав зберігати квитанції, що підтверджують витрати на утримання матері. Мати мешкає на першому поверху будинку, який складається з 4-х кімнат та знаходиться у її повному розпорядженні. На другому поверсі мешкає він. Йому довелося нещодавно поставити замки на двері, оскільки після того як додому став приходити старший брат ОСОБА_4 стали пропадати речі, а саме: посуд, диван, холодильник. Із заявами про злочин, скоєні ОСОБА_4, він звертався до міліції.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що позов є надуманим, необґрунтованим та викликаний тим, що відповідач відмовився купувати автомобіль ОСОБА_4 Останній має претензії на спадщину після позивача. При укладанні договору довічного утримання позивач та відповідач дійшли згоди щодо визначення кола обов'язків ОСОБА_2 При укладанні спірного договору позивач ознайомлювалася з його змістом. Якщо позивач вважає договір неконкретним, то ОСОБА_1 може звернутися до суду щодо внесення додаткових умов договору.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що з липня 2012 року по листопад 2014 року вони з відповідачем перебували у шлюбі і мешкали у неї вдома. ОСОБА_2 постійно опікувався матір'ю, доглядав за нею, купував їжу та ліки. В 2013 році ОСОБА_2 довів їй до відома, що вирішив із матір'ю укласти договір довічного утримання. За умовами договору вона повинна була доглядати позивача під час відсутності ОСОБА_2 Часто відбувалося так, що вони разом із відповідачем виїжджали за межі України. Тому ОСОБА_2 залишав гроші на продукти та ліки для матері своїй сестрі ОСОБА_5 В листопаді 2014 року вона із відповідачем та ОСОБА_5 возили позивача на консультацію до лікаря.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що після смерті вітчима у 2006 році ОСОБА_2 забрав собі 2 вантажні та 1 легковий автомобіль, при цьому ні йому, ні сестрі ОСОБА_2 нічого не дав. З ОСОБА_2 він знаходиться у неприязних стосунках. З квітня 2014 року ОСОБА_4 став постійно відвідувати матір. До цього часу він не хотів спілкуватися із братом, тому 9 років не приходив до матері. Відповідача часто не буває вдома. Зі слів матері йому відомо, що відповідач погрожував відібрати пенсію та покласти її до психічної лікарні. Відношення брата до матері дуже погане. Вважає, що матір в небезпеці. Але забрати до себе додому не може, щоб уникнути сварки. Він кожен день приходить до матері. При цьому він не бачив, щоб відповідач приносив продукти харчування. Один раз на тиждень приїздить сестра ОСОБА_5 з продуктами. В будинку 2-3 рази на місяць прибирає жінка, яку винайняв ОСОБА_2 Вважає несправедливим те, що він та сестра ОСОБА_5 доглядають матір, а відповідач завжди відсутній. Про спірний договір йому стало відомо від матері. Він заінтересований в тому, щоб розірвати договір. Мати дійсно йому віддала свій диван та посуд. Від матері йому відомо, що ОСОБА_2 купує їй продукти харчування, але те, що купує брат, їсти матері неможливе, оскільки воно не корисне. При цьому, які саме шкідливі продукти купує ОСОБА_2 пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона приходиться середньою дочкою позивача та сестрою відповідача і ОСОБА_4 Зі всіма родичами знаходиться у добрих стосунках. ОСОБА_2 до та після укладення договору повністю утримував матір. В такому обсязі як утримує та забезпечує всім необхідним ОСОБА_2 не зможе утримувати ані вона, ані ОСОБА_4 Якщо ОСОБА_2 уїжджав, то завжди залишав їй гроші на продукти харчування для матері та просив приглядіти за нею. В залежності від необхідних ліків брат залишав їй не менше 1000 гривень на місяць. Вона завжди звітувала перед братом за витрачені гроші. Вона ніколи продукти за свої гроші матері не купувала. Мати дуже вибаглива відносно їжі і вона покупає лише те, що остання замовляє. Через те, що їй на замовлення купують продукти у великій кількості, частина продуктів неодноразово псувалася. ОСОБА_2 купує їй необхідні речи. Навіть пальто, в якому мати перебуває в залі судового засідання, їй купив він. Мати дуже хоче уваги, щоб хто-небудь постійно з нею сидів поруч. Приблизно у 2013-2014 році мати їздила у санаторій на Великому Лузі, який сплатив ОСОБА_2 Також восени 2014 року вона разом із братом та ОСОБА_3 возили матір на консультацію до лікаря в м.Дніпропетровськ. Лікар виписав багато ліків, які купував ОСОБА_2

Суд, вислухавши доводи сторін та пояснення свідків, вивчивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Судом встановлено, що згідно із паспортом громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та зареєстрована в АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва НОМЕР_1 від 27.07.1994 року виданого Виконавчим комітетом ЗМР народних депутатів право приватної власності на будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1, реєстраційний запис у книзі МБТІ №86 за реєстровим № 13190 від 27.07.1994 року.

04.06.2010 року ОСОБА_1 заповідала все належне їй майно, де б воно не було із чого б воно не складалося на день смерті ОСОБА_2

Довіреністю від 14.06.2010 року ОСОБА_1 доручила ОСОБА_2 користуватися та розпоряджатися усім належним їй майном строком до 14.06.2015 року.

17.05.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Морозовою В.М., реєстровий запис №1155.

Пунктом 1 договору передбачено, що ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 73/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.7 договору ОСОБА_2 зобов'язується довічно повністю утримувати ОСОБА_1 забезпечивши її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, залишивши в її довічному безкоштовному користуванні зазначену частину житлового будинку.

Сторони дійшли згоди про те, що дружина набувача - ОСОБА_3 також зобов'язується довічно повністю утримувати забезпечивши її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною медичною допомогою, залишивши в її довічному безкоштовному користуванні зазначену частину житлового будинку.

Пунктом 8 договору встановлено, що вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, необхідної медичної допомоги) визначена сторонами в сумі 1000 грн. щомісяця та підлягає індексації у встановленому законом порядку.

Згідно з п.9 договору, цей договір може бут розірваний за рішенням суду:

- на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання своїх обов'язків, незалежно від її вини;

- на вимогу набувача.

Пунктом 17 договору передбачено, що договір складений в трьох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса, другий віддається відчужувану, а інший видається набувачу.

На договорі міститься власноручно виконаний підпис ОСОБА_1 та прізвище "ОСОБА_1"

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 17.05.2013 року приватним нотаріусом ОСОБА_6 внесено запис на підставі договору довічного утримання №1154 від 17.05.2013 року про реєстрацію права приватної власності на 73/100 частину будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_2

Відповідачем надані копій чеків придбання продуктів харчування з 06.11.2014 по 24.03.2015 року на загальну суму 6292,08 грн. та копії квитанцій придбання ліків з 13.03.2015 по 27.03.2015 року на суму 76,67 грн.

05.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про злочин, в якій просив внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_4 за ст..189 КК України, оскільки останній вимагає через мати ОСОБА_1 придбати йому автомобіль. В разі незгоди ОСОБА_4 погрожує звернутися до суду із позовом про розірвання договору утримання.

Відповідно до висновку дільничного інспектора міліції від 23.02.2015 року на заяву ОСОБА_2, яка надійшла 09.02.2015 року до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про те, що його брат ОСОБА_4 вимагає гроші повідомлено, що між братами виникли розбіжності через спадщину. При цьому був опитаний ОСОБА_4, який повідомив, що пропонував ОСОБА_2 придбати йому легковий автомобіль в обмін на те, що ОСОБА_4 буде приглядати за хворою та старенькою матір'ю. Тому у події ознак злочину не встановлено.

Листом Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України від 23.02.2015 року за №29/к-79 ОСОБА_2 повідомлено, що його звернення розглянуто і за наслідками перевірки даних, які б вказували на наявність в події ознак злочину, не виявлено.

24.03.2015 року ОСОБА_2 звернувся до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про злочин скоєний ОСОБА_4, передбачений ч.1 ст.296, ст..356 КК України.

Як вбачається з копії закордонного паспорту громадянина України ОСОБА_2 з 26.06.2014 по 01.07.2014 року; з 04.09.2014 по 30.09.2014 року перетинав кордон України.; з 11.09.2014 по 24.09.2014 року знаходився у США.

Частинами 1, 2 ст. 749 ЦК України передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

2. Якщо обов'язки набувача не були конкретно визначені або у разі виникнення потреби забезпечити відчужувача іншими видами матеріального забезпечення та догляду спір має вирішуватися відповідно до засад справедливості та розумності.

Пунктом 1 ч.1 ст.755 ЦК України встановлено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст.. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач неналежно виконує свої обов'язки по її утриманню та догляду, передбачені договором.

Навпаки, наведеними доказами відповідачем підтверджено, що ним на виконання умов договору повністю утримується ОСОБА_1 та забезпечено її харчування, одяг, догляд, необхідна медична допомога.

Те, що у відсутності відповідача ці обов'язки за його рахунок виконує ОСОБА_5, згідно з ч.1 ст. 528 ЦК України, не суперечить суті встановленого договором зобов'язання. Позивач з цього приводу також будь яких претензій не висловлювала.

Тому суд, оцінив докази в їхній сукупності, вважає, що немає ніяких законних підстав для розірвання договору довічного утримання.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 208, 212-215 ЦПК України, ст. 744-755 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Ю.Кравченко