Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 вересня 2015 року м. Первомайськ

Справа :484/2150/15-ц

Номер провадження : 2/484/1030/15

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі

головуючого судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Озернюк М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням

встановив:

03.06.2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в особі представника ОСОБА_2, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 10 в будинку № 71 по вул. Камяномостівська в м. Первомайську Миколаївської області.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона є основним квартиронаймачем вказаного житлового приміщення. Відповідно до довідки про склад сімї, виданої приватним підприємством «Водолій», в даній квартирі зареєстровано три особи: позивачка, її донька ОСОБА_4 та відповідачка. Остання фактично за місцем реєстрації з 2006 р. не проживає в звязку з виїздом на інше постійне місце проживання до м. Києва. Тому просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач та її представник не зявились; представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність; позов підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у звязку з неявкою всіх сторін у судове засідання.

Враховуючи, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечувала, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до довідки Приватного підприємства «Водолій», Миколаївська область, м. Первомайськ, , № 957 від 23.09.2015 р., виданої квартиронаймачу ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. У зазначеній довідці вказано, що ОСОБА_3 не мешкає за місцем реєстрації з 2009 року по теперішній час.

Згідно з актом ПП «Водолій» від 27.05.2015 р., складеного комісією у складі ОСОБА_5, проживаючої ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_6, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_5, та ОСОБА_7 головного інженера ПП «Водолій», ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, дійсно зареєстрована, але не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, з 2009 року.

Згідно з довідкою Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області № 274/04-08 від 08.04.2015 р., 06.11.2009 р. Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_3.

Як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації № 01-07/1422 від 24.03.2015 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, а фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_9, перебуває на обліку в управлінні та отримує державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку на період з 09.10.2012 р. по 25.07.2015 р.

Вищезазначені обставини стверджують про вибуття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на інше постійне місце проживання.

Згідно зі ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Виходячи із змісту закону в поєднанні з нормами ст.ст. 1, 6, 9 ЖК України, ст. 29 ЦК України місцем постійного проживання особи є житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, має передбачені ст. 64 ЖК України права та несе обов'язки щодо користування цим приміщенням.

Положеннями ст. 33 Конституції України та вимогами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року громадянам гарантована свобода пересування і вільний вибір місця проживання, тому сама по собі наявність чи відсутність прописки (реєстрації) не може бути підставою як для визнання права користування жилим приміщенням за особою, так і для відмови в цьому.

В цьому ж законі визначено поняття місця проживання особи, яким є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад 6 місяців на рік.

Відповідно до ст. 107 ЖК України в разі вибуття наймача або члена його сім'ї на постійне місце проживання до іншого населеного пункту він втрачає право користування займаним приміщенням з дня вибуття.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникають в практиці застосування судами Житлового кодексу України» наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це.

На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 107 ЖК України, ст.ст. 11, 60, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 10 в будинку № 71 по вул. Камяномостівська в м. Первомайську Миколаївської області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Суддя Т.Ю. Фортуна