Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/77/15-ц Головуючий у 1-й інст. Ковальчук М. В.
Категорія 49 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, посилалась на те, що з 01.09.2007 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Між сторонами виникли неприязні стосунки, через які вони не можуть разом проживати оскільки відповідач часто зловживає спиртними напоями, а тому позивач вважає, що шлюб між ними слід розірвати та визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її проживання для подальшого виховання.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 30 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований у виконавчому комітеті Бучманівської селищної ради Олевського району, Житомирської області за актовим записом №4 від 01.09.2007 року - розірвано. Місцем проживання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначено за місцем проживання матері - ОСОБА_2 Прізвище ОСОБА_2 після розірвання шлюбу в органах ДРАЦС залишено - «ОСОБА_2».

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони 01 вересня 2007 року у виконавчому комітеті Бучманівської селищної ради Олевського району Житомирської області зареєстрували шлюб. Від щлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом з позивачкою.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позову про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вжити заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній ( ст.55 СК).

Згідно з ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникли неприязні відносини і вони не підтримують подружніх стосунків, разом не проживають, спільного господарства не ведуть.

З врахуванням наведених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що сім'я сторін розпалася, їхнє спільне життя суперечить їхнім інтересам, а збереження сім'ї неможливе, оскільки ОСОБА_2 категорично проти збереження шлюбних відносин.

Твердження відповідача про порушення судом норм матеріального і процесуального права, оскільки суд не виконав вимоги ст.111 СК України, згідно якої суд вживає заходів щодо примирення подружжя, є безпідставними.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вказано, що передбачене ч.1 ст.111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Як вбачається з журналу судового засідання Олевського районного суду Житомирської області від 30.03.2015 року (а.с.18-20), відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи у межах заявлених вимог, дав належну оцінку доводам і запереченням сторін.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді