АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1693/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження 22-ц/774/542/К/15 інстанції - Вікторович Н.Ю.
Категорія № 44 (1) Доповідач - Ляховська І.Є.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Михайлів Л.В.,

при секретарі - Булах К.А.,

за участю: -представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року представник позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_9 У спірній квартирі мешкають відповідачі, які рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25.11.2013 року визнані такими, що втратили право користування вказаною квартирою. На підставі зазначеного рішення суду ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були зняті з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, однак на вимогу позивача відмовляються виселятись зі спірної квартири та не впускають її до квартири, чим чинять перешкоди в користуванні власністю. Просив суд постановити рішення, яким усунути ОСОБА_8 перешкоди у користуванні житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 та виселити відповідачів з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4. задоволено, стягнуто солідарно зі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зокрема, на її думку, судом, при ухваленні рішення 25.11.2013 року не враховано факт, що при підписанні договору купівлі-продажу ОСОБА_9 надав неправдиву інформацію про осіб, права та інтереси яких порушуються внаслідок підписання договору; також не звернуто уваги на те, що вона сплачує за житлово-комунальні послуги у спірній квартирі, та не взято до уваги факт проживання в квартирі малолітньої ОСОБА_11

У судове засідання відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, будучі повідомленими про час та місце розгляду справи в порядку ст.. 76 ч. 3 ЦПК України через житлово-експлуатаційну організацію - ТОВ "Сітісервіс-КР", до суду апеляційної інстанції не з'явились.

Між тим, відповідач ОСОБА_3 надала суду письмове клопотання про відкладення розгляду справи через перебування на стаціонарному лікуванні та у зв'язку з проведенням терапевтичних процедур.

Зважаючи на те, що доказів на підтвердження цього факту ОСОБА_3 не надала, своїх засобів зв'язку, за якими її можливо б було повідомити у розумні строки про наступне судове засідання, не повідомила, а також приймаючи до уваги наявне у справі аналогічне письмове клопотання від 14 січня 2015 року до суду першої інстанції про відкладення розгляду справи через хворобу та перебування на лікарняному, яке також не підтверджено доказами, колегія суддів прийшла до висновку про неповажність причин неявки ОСОБА_3 до суду апеляційної інстанції та можливість розгляду її апеляційної скарги у її відсутність на підставі наявних у справі матеріалів.

Представник позивача ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 02 квітня 2013 року, укладеного між нею та ОСОБА_9, належить квартира АДРЕСА_1.

Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстровано у Державному реєстрі прав на нерухоме майно відповідно до Витягу про реєстрацію права власності від 02.04.2013 року (а.с. 6-8).

Відповідно до довідки дільниці № 1 КП "Житлово-експлуатаційна організація № 8" від 14.01.2014 року, за адресою: АДРЕСА_1 на теперішній час ніхто не зареєстрований (а.с. 9).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі, будучі знятими з реєстрації у спірній квартирі, продовжують у ній мешкати, чим спричиняють перешкоди позивачу, як власнику, в користуванні квартирою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право приватної власності є непорушним.

Як убачається з матеріалів справи, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - Дзержинський РВ ДМС в м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, та зняття з реєстрації з місця проживання - задоволений частково: ОСОБА_4 усунено перешкоди в користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1; ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 позбавлено права користування зазначеним житловим приміщенням, у решті позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 14-16).

Відповідно до ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 відхилена, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року залишено без змін (а.с. 71).

Крім того, рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 відмовлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи, що вищезазначеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що відповідачі втратили право користування спірною квартирою та зняті з реєстрації за даною адресою, ці обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Правильно встановивши зазначені обставини та надавши їм належну юридичну оцінку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для усунення позивачу перешкод в користуванні власністю та виселення відповідачів зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 не містять підстав для її задоволення.

Так, відповідач посилається на те, що попередній власник квартири ОСОБА_9 свідомо ввів в оману позивача та при підписанні договору купівлі-продажу квартири від 02 березня 2013 року надав неправдиву інформацію про осіб, права та інтереси яких порушуються внаслідок підписання такого договору; не повідомив позивача про те, що до укладення договору купівлі-продажу з нею вже звертався до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, проте такі факти не зазначені у тексті рішення суду від 25 листопада 2013 року.

Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача з попереднім рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року, яким відповідачі визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою.

Між тим, зазначене рішення було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року залишено без змін.

Посилання апеляційної скарги на те, що в тексті оскаржуваного рішення не приділено уваги тому факту, що на даний момент у спірній квартирі мешкає та перебуває на реєстраційному обліку малолітня ОСОБА_11, належними та допустимими доказами у даній справі не підтверджено.

Крім того, право малолітньої ОСОБА_11 - дочки відповідача ОСОБА_6 - на користування спірною квартирою було предметом розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій, про що свідчать рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2013 року та ухвала апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2015 року, якими встановлено, що малолітня ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, у спірній квартирі не проживає разом із своєю матір'ю.

Також не можуть бути взятими до уваги посилання ОСОБА_3 на той факт, що вона здійснює оплату за житлово-комунальні послуги на підставі договору від 19.03.2007року про реструктуризацію заборгованості по спірній квартирі, оскільки зазначений факт не має правового значення для вирішення даного спору.

Доводи апеляційної скарги в частині порушення судом принципів змагальності та диспозитивності при розгляді справи, на думку колегії суддів, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Як убачається із матеріалів справи, суд належним чином повідомив відповідача про час та місце розгляду справи. ОСОБА_3 приймала участь у розгляді справи в суді першої інстанції, надавала свої пояснення, заявляла клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення іншої справи, яке було задоволено (49, 50 - 51), а також клопотання про відкладення розгляду справи від 14.01.2015 року, яке відхилено судом через ненадання відповідачем доказів на підтвердження поважності причин неявки. Такі докази не надані ОСОБА_3 і в подальшому, суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На думку колегії суддів, неявка ОСОБА_3 до суду в день ухвалення оскаржуваного рішення суду не призвела до порушення принципу змагальності сторін та неправильності судового рішення, у зв'язку з чим посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права не можуть бути взятими до уваги.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи, надав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді:

І.Є.Ляховська

Судді: А.П.Барильська

Л.В.Михайлів