Справа № 161/3058/15-ц
Провадження № 2/161/1649/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

з участю секретаря Лукашевич І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2014 року ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» звернулось в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вказує, що 26.07.2007 року між товариством з обмеженою відповідальністю «УніКредит Банк» (надалі - ТОВ «УніКредит Банк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УніКредит Банк» (далі - ПАТ «УніКредит Банк»), та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card»№К14-4878, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачеві картковий рахунок 4878, видав платіжну картку та надав овердрафт з лімітом у розмірі 40932 грн., із процентною ставкою за користування кредитними коштами в розмірі 24% річних , та строком користування 364 календарні дні.Пунктом 6.1.4. договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878 передбачено обов'язок позичальника сплатити кредит та проценти за користування ним у строки та в порядку визначеному договором. Проте позичальник не дотримується умов договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-487, несвоєчасно та не у повному обсязі сплачує кредит та проценти за користування ним. Станом на 20.11.2014 року заборгованість за договором становить 39747,35 грн., яку просить стягнути із відповідача разом із судовим збором в розмірі 397,47 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності. У попередніх судових засіданнях представник позивача позовні вимоги підтримувала у повному обсязі, зазначила, що факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції, що вбачається із копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи та копії додатку до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи. Окрім того, вимоги заявлено позивачем в межах строків позовної давності. Щодо розміру заявлених ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» вимог, зазначила, що сума заборгованості нарахована із врахуванням тіла кредиту у розмірі 33121,03 грн., право вимоги за яким були передані позивачу за договором факторингу. Сума заборгованості відповідачем не оспорюється, а лише зазначається, щодо неправомірності передачі боргу фактору, хоча договір факторингу чинний та не визнавався недійсним у судовому порядку. Щодо зняття готівки відповідачем у 2010-2011 рр. за допомогою картки, пояснила, що ОСОБА_1 картки до установи банку не здавав, міг нею фактично користуватися, а термін дії картки продовжувався, як це було передбачено договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. У судових засіданнях, представник відповідача позовні вимоги не визнавала, вказувала, що позивачем належним чином у порядку ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитом, надані суду докази суперечливі, так як містять описки. Зокрема, у витягу з договору факторингу № 18/11, який є його невідємною частиною, зазначено, що позивачу передано право вимоги за тілом кредиту у розмірі 33121,03 грн., в той же час, по наявній виписці по особовому рахунку до вказаної суми також враховано відсотки за користування кредитом, окрім тіла кредиту. Вказана виписка по особовому рахунку сформована банком вже після передачі права вимоги за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку, а період прострочення у витягу та у виписку не співпадають.

Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, з врахуванням наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ «УніКредит Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878, за умовами якого банк зобов'язався відкрити відповідачу картковий рахунок 4878, видати платіжну картку та надати овердрафт з лімітом у розмірі 40932 грн., із процентною ставкою за користування кредитним коштами в розмірі 24 % відсотків річних та строком користування 364 календарні дні (а.с.10-13).

ТОВ «УніКредит Банк» належним чином виконало свої зобов'язання за договором, відкривши позичальнику картковий рахунок, видавши їй платіжну картку та надавши овердрафт. Факт отримання позичальником кредитної картки та в подальшому користування нею не заперечував представник відповідача у судових засіданнях.

Пунктом 6.1.4. договору про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878 передбачено обов'язок позичальника сплатити кредит та проценти за користування ним у строки та в порядку визначеному договором.

Ст. 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

За приписами ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом встановлено, що 18 листопада 2013 року №2235, ПАТ «УніКредит Банк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов'язань» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878 (а.с. 29-43). У свою чергу ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов'язань» на підставі договору факторингу від 18 листопада 2013 року №18/11 передало право вимоги до відповідача ТОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» (а.с. 18-28).

Згідно із ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Однак, відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як передбачено ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним.

У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна осіб у зобов'язанні пов'язана з тим, що попередні учасники зобов'язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов'язки переходять до суб'єктів, які їх замінюють.

Вимога, що передається іншій особі в порядку цесії, переходить до неї в тому обсязі, в якому вона раніше належала цедентові.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

У статті 517 ЦК України зазначено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Із вищевказаних договорів факторингу вбачається, що для підтвердження прав вимоги, що відступаються фактор отримав документацію (п.п. 4.2. договорів факторингу), та відступлення прав вимоги за договором здійснюються без згоди боржників (п.п. 4.4. договорів факторингу) (а.с. 20, 31). Факт передачі документації (документів та відповідної інформації) у повному обсязі фактору підтверджується підписання договору факторингу, що вбачається із пунктів 6 вищевказаних договорів факторингу (а.с. 21, 32).

Пунктами 4 договорів факторингу передбачено, реєстр боржників є невідємною частиною договору факторингу (а.с. 20, 31).

Як вбачається із Витягів з реєстру заборгованостей боржників від 18.11.2013 року, ПАТ «УніКредит Банк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов'язань» право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878 із сумою заборгованості по тілу кредиту у розмірі 33121,03 грн., за період прострочення 1447 днів, із процентною ставкою 45 % (а.с. 42). У свою чергу ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобов'язань» на підставі договору факторингу від 18 листопада 2013 року №18/11 передало право вимоги до відповідача ТОВ «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» на вищевказану суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі 33121,03 грн., за період прострочення 1447 днів, із процентною ставкою 45 % (а.с.43).

Однак, під час судового розгляду справи, представник позивача не змогла пояснити яким чином, у договорах факторингу було визначено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами у розмірі 45 %, так як остання не була визначена договором про відкриття та обслуговування карткового рахунку «Platinum Card» від 26.07.2007 року № К14-4878, не змогла пояснити строків нарахування простроченої заборгованості, та відмінностей наявних у витягу з реєстру заборгованостей боржників із випискою по особовому рахунку відповідача.

У звязку із суперечностями у витягах до договорів факторингу, виписці по особовому рахунку відповідача щодо суми заборгованості, її обрахування, в тому числі щодо тіла кредиту, нарахування відсотків, суд ухвалою суду витребував у позивача ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» оригінал договору № К14-878 про відкриття рахунку від 26.07.2007 року з додатками, укладеного між ТОВ «Унікредитбанк» та ОСОБА_1; оригінал договору факторингу № 2235 від 18.11.2013 року, укладеного між ПАТ «Унікредитбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» з усіма додатками до нього, в тому числі реєстр боржників, акт прийому-передачі прав вимог до боржників; оригінал договору факторингу № 18/11 від 18.11.2013 року, укладеного між ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань» та ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» з усіма додатками до нього, в тому числі реєстр боржників, акт прийому-передачі прав вимог до боржників; усі первинні документи, що були передані ПАТ «Унікредитбанк» для ТОВ «Факторингова компанія «Фонд боргових зобовязань», а в подальшому для ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» для підтвердження наявності кредитних зобовязань в сумі 33121,03 грн. ОСОБА_1 перед ПАТ «Унікредитбанк»; первинну бухгалтерську документацію (платіжні виписки, платіжні доручення, квитанції) щодо отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та повернення останнім коштів у період з 01.09.2009 року по 10.04.2012 року (а.с.183)

Проте, позивач у порушення вимог ст.ст. 64, 137 ЦПК України оригіналів вказаних документів не надав, мотивуючи це тим, що позивачем надано вичерпний перелік документів, що підтверджують вимоги до відповідача, а також суму боргу, яка є предметом спору, а передача первинних бухгалтерських документів не передбачалася за договором факторингу (а.с.185). Однак, суд вважає вказану відмову у виконанні ухвали суду необґрунтованою, оскільки позивач не позбавлений права звернутися із вимогою про надання документів визначених в ухвалі суду безпосередньо до банку, про що зазначено у договорах факторингу (пункти 6 договорів факторингу) та стверджувалось представником позивача під час розгляду справи.

Враховуючи, що позивачем не виконано ухвали суду про надання оригіналів документів, за відсутності обґрунтованих та поважних причини неможливості надання вказаних документів, суд вважає, що позивачем не доведено факт наявності зобов`язань у відповідача перед ним та їх порушення, оскільки останні не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_2 «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 64, 137, 209-210, 212-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРФІНРЕСУРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.