Провадження №2/761/1218/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Панасенко Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олофінського Олега Васильовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач) 04 листопада 2014 року звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк» (далі - Відповідач № 1), Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олофінського Олега Васильовича (далі - Відповідач № 2) про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25 листопада 2013 року Відповідачем № 2 протиправно, всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 3482 на Іпотечному договорі, посвідченому приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстровим № 2625 від 29 серпня 2008 року, згідно якого квартиру номер АДРЕСА_1, що належить Позивачеві, було передано в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» в забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 по Кредитному договору № 4686-003/08Р від 29 серпня 2008 року, строк платежу за яким настав 20 травня 2013 року. Вважає виконавчий напис незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки на її думку, був вчинений Відповідачем № 2 без з'ясування обставин, зокрема, не з'ясував чи була заборгованість безспірною. Вказує, що із заборгованістю вона не погоджується, у зв'язку з чим просить суд ухвалити судове рішення, яким визнати вказаний виконавчий напис нотаріуса недійсним.

У судове засідання Позивач не з'явилася, подала до суду заяву, у якій позов підтримала та просила розглядати справу у її відсутність.

Сторона Відповідачів у судове засідання також не з'явилася. Про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник Відповідача № 1 про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, як і пояснень чи заперечень до суду не подавав.

Відповідач № 2 подав до суду письмові заперечення, в яких просив у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи тим, що звернення Відповідача № 1 щодо вчинення виконавчого напису ним було детально вивчено та перевірено документи, подані для вчинення напису за результатами перевірки яких він прийшов до висновку про безспірну заборгованість Позивача та невиконання нею зобов'язань за кредитним правочином та договором іпотеки, у зв'язку з чим ним було вчинено виконавчий напис. Зауважує, що твердження Позивача не відповідають дійсності в частині щодо відсутності у нього первинних фінансових документів, оскільки Відповідачем № 1 йому були надані всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису, у тому числі, докази направлення Позивачеві та отримання нею вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним правочином від 29 серпня 2013 року, яку Позивач отримала 11 вересня 2013 року, а також сам розрахунок заборгованості. Зауважив, що, на його думку, виконавчий напис вчинений у відповідності до норм діючого законодавства і, що посилання Позивача на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є безпідставним, оскільки виконавчий напис вчинений ним до прийняття вказаного Закону. Крім того, зауважив, що він є неналежним відповідачем у справі. Одночасно Відповідач № 2 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Суд вбачає можливим розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олофінським Олегом Васильовичем було вчинено виконавчий напис, згідно якого запропоновано звернути стягнення на квартиру номер АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, яка проживає за адресою: Кіровоград, АДРЕСА_1, народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умані Черкаської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1, на праві власності на підставі Договору купівлі продажу, посвідченого 22 серпня 2008 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. за реєстровим № 2556, зареєстрованого Кіровоградським бюро технічної інвентаризації в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27 серпня 2008 року, реєстраційний номер 22114942, номер запису 60341 в реєстровій книзі 170, витяг № 20027843 від 27 серпня 2008 року, зазначена квартира на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Водяницькою А.В. від 29 серпня 2008 року, передана в іпотеку Публічному акціонерному товариству комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» у забезпечення зобов'язань ОСОБА_1 по Кредитному договору № 4686-003/08Р від 29 серпня 2008 року, строк платежу за яким настав двадцятого травня дві тисячі тринадцятого року.

Як вбачається із виконавчого напису, період, за який стягується заборгованість охоплює із 11 грудня 2008 року по 20 травня 2013 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, запропоновано задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» у розмірі (станом на 20 травня 2013 року): за прострочений Кредит - 401 737,20 грн., за несплачені відсотки - 195 409,44 грн., Загалом - 597 146,64 грн.

Вважаючи виконавчий напис незаконним, Позивач звернулась до суду з позовом про визнання його недійсним.

Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частин 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений законом.

Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того, відповідно до статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Виходи зі змісту статті 110 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено випадки права позивача визначати підсудність справи за власним вибором, предметом спору даної категорії справ є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вказаною статтею також передбачено, що такі позови пред'являються до стягувача.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач звернулася до суду із позовом про визнання виконавчого напису недійсним та пред'явила позов, крім стягувача (Відповідача № 1), також до особи, яка вчиняла виконавчий напис - Відповідача № 2.

З огляду на викладене, оскільки Позивач до суду не з'явилася, правом щодо зміни предмета або підстави позову до початку розгляду справи по суті не скористалася, просила суд розглядати справу у її відсутність, у зв'язку з чим суд був позбавлений можливості роз'яснити Позивачеві про її право в частині щодо належного способу захисту, крім того, пред'явила позов до неналежного відповідача, підстави для задоволення позову відсутні.

Враховуючи викладене, суд знаходить позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 15, 16 Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», керуючись статтями 3, 4, 10, 11, 13, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Правекс-Банк», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Олофінського Олега Васильовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса недійсним - в і д м о в и т и.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :