Справа № 0805/4947/2012
Провадження № 2/314/3/2015
Повне рішення суду, складено 02 березня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 26 лютого 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми боргу,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, який уточнив під час судового розгляду справи, і в якому вимагає стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 11062500 гривень.

Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, у жовтні 2006 року він позичив відповідачу ОСОБА_2 готівкові гроші у сумі, еквівалентній 375000 доларам США, на придбання механічного току та переоформлення договорів оренди земельних ділянок; з цього приводу 18.10.2006 року відповідач оформив розписку, в якій зобов'язався повернути гроші до 01.10.2009 року. Оскільки відповідач у зазначений строк позичені гроші не повернув, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами.

Під час судового розгляду справи представники позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали позов, просять його задовольнити, врахувавши обставини, викладені у позовній заяві. Представники позивача наполягають на тому, що відповідач позичив гроші у зазначеній сумі та позивачу досі їх не повернув.

Представник відповідача ОСОБА_5 позов не визнав, пояснивши, що відповідач повернув гроші, отримані за розпискою, у повному обсязі, щодо повернення грошей наявна розписка самого позивача ОСОБА_1 від 15.09.2011 року, оригінал якої поданий суду під час судового розгляду справи.

Представники позивача оспорили належність розписки про повернення боргу від 15.09.2011 року, стверджуючи про її фальсифікацію, натомість представник відповідача наполягає на її належності.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, підстав для задоволення позов не знаходить.

Так, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду розписку від 18.10.2006 року (а.с.58), за змістом якої ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 375000 доларів США для купівлі механічного току та переоформлення договорів оренди земельної ділянки, і зобов'язався повернути ці грошові кошти до 01.10.2009 року. На момент розгляду справи належність цієї розписки відповідачем та його представником не оспорюється.

Разом з цим, представником відповідача суду подана розписка позивача ОСОБА_1 від 15.09.2011 року (а.с.155), з печаткою ТОВ "Компанія ФЕНІКС 2009", зі змісту якої вбачається, що йому ОСОБА_2 повернута грошова сума у розмірі 375000 доларів США, що була отримана згідно розписки від 18.10.2006 року. Під час судового розгляду справи представники позивача не заперечували належність підпису ОСОБА_1, проте стверджували про фальсифікацію розписки, зокрема, про те, що її текст був нанесений на чистий аркуш паперу з підписом ОСОБА_1 та печаткою ТОВ "Компанія ФЕНІКС 2009".

З метою перевірки доводів представників позивача про фальсифікацію розписки про повернення грошових коштів, за їх клопотанням була проведена комплексна судово-технічна та судово-хімічна експертиза зазначеного документа з питань: яким способом на розписку нанесені друкований текст, відбиток печатки та підпис? чи піддавався відбиток печатки та підпис термічному впливу барабана електрографічного друкуючого пристрою? чи містяться у документі на поверхнях барвникових речовин відбитка печатки та підпису порошкова речовина електрографічного тонера? яка послідовність нанесення у документі відбитка печатки, підпису та текстової частини? яка марка тонера та модель принтера використовувалася для нанесення текстової частини документа, та в якому році з'явилися тонер та принтер, за допомогою яких нанесена текстова частина документа? Згідно висновку експерта № 3860/3861 Львівського НДІСЕ від 28.11.2014 року (а.с.167-169), друкований текст розписки від імені ОСОБА_1 виконаний електрофотографічним способом друку з використанням пристрою ПК-лазерного принтера або копіювально-розмножувального апарату типу "XEROX", відтиск круглої печатки нанесений за допомогою рельєфної еластичної друкарської форми, а підпис від імені ОСОБА_1 - за допомогою кулькової ручки; питання щодо встановлення факту впливу на фарбувальні речовини відтиску печатки та підпис ОСОБА_1 термічної дії барабана електрографічного (лазерного) пристрою не вирішувалось з причини відсутності методики; на поверхні фарбувальних частин штрихів відтиску печатки ТОВ "Компанія ФЕНІКС 2009" та підпису ОСОБА_1, так і навколо них з достатньо рівномірною щільністю спостерігаються окремі порошинки тонеру електрографічного (лазерного) багатофункціонального знакосинтезуючого пристрою; встановити послідовність нанесення відтиску круглої печатки ТОВ "Компанця ФЕНІКС 2009" та виконання підпису ОСОБА_1 неможливо через відсутність перетину між ними; також неможливо встановити послідовність нанесення друкованого тексту, відтиску печатки та підписку від імені ОСОБА_1 через відсутність необхідного обладнання.

Таким чином, експертний висновок прямо не підтверджує, що текст на розписці позивача був нанесений пізніше, ніж печатка та особистий підпис ОСОБА_1 Та обставина, що експертизою встановлена наявність порошинок тонеру на відтиску печатки ТОВ "Компанія ФЕНІКС 2009" та підписі ОСОБА_1, сама по собі не свідчить, що у даному випадку мала місце умисна фальсифікація з боку відповідача, тим більше, що конкретних обставин, при яких у нього міг з'явитися чистий аркуш з підписом позивача та відтиском печатки очолюваного ним підприємства, суду не наведено. При цьому суд звертає увагу, що за усталеними звичаями ділового обороту, відповідальність за зберігання печаток та документів, в яких наявний підпис фізичної особи, покладається на володільця печатки та/або підпису.

Та обставина, що відповідач на початку судового розгляду намагався заперечувати вимоги позивача через безгрошовість договору позики, але потім визнав факт її отримання, не дає суду підстави для сумніву в його позиції, оскільки зміна підстав для заперечення позову є його процесуальним правом і не може тягнути негативних наслідків.

Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд дійшов до висновку, що представники позивача не довели належними доказами факт фальсифікації розписки про повернення боргу від 15.09.2011 року.

Згідно ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно чч.1, 2 ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Таким чином, зобов'язання відповідача ОСОБА_2 щодо повернення грошової суми, отриманої ним від позивача ОСОБА_1 згідно розписки від 18.10.2006 року, припинені належним виконанням, а тому вимоги позивача є безпідставними. У зв?язку з цим у задоволенні позову має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування суми боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

26.02.2015 року

02.03.2015