Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 3 липня

2015 року,

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30 травня 2011 року вона надала

ОСОБА_5 позику у розмірі 64 000 грн, що на день позики становило

8 000 доларів США. Позичені у неї гроші ОСОБА_5 отримала в присутності свідків та зобов'язувалася повернути до 30 травня 2013 року. Оскільки у визначений строк кошти не повернула, просила стягнути з відповідача борг за договором позики за курсом НБУ, індекс інфляції та три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення в розмірі 124 433,25 грн.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня

2015 року, залишеним без зміну ухвалою апеляційного суду Львівської області від 3 липня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову про стягнення заборгованості за договором позики, суд вірно виходив із того, що факт укладення договору позики між сторонами не підтверджений належними доказами, розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передачу йому позикодавцем визначеної суми або визначеної кількості речей, відсутні.

Розписка, складена позивачем, про передачу нею коштів не є належним доказом на підтвердження укладення договору позики.Факт вчинення договору позики, укладення якого відповідачем заперечується не може доводитися поясненнями свідків.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 202, 203, 207, 208, 218, 1046, ч. 2 ст. 1047 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Залізничного районного суду м. Львова від 16 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 3 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

В.М. Колодійчук