Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2374/15 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 13" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

при секретарі: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року про відмову у визнанні мирової угоди в процесі виконання по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 грудня 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 54360 грн. та судові витрати в розмірі 658,31 грн.

В лютому 2015 року ВДВС Мелітопольського РУЮ Запорізької області в порядку ст. 372 ЦПК України передало на затвердження мирову угоду від 04 лютого 2015 року, яка укладена між сторонами зведеного виконавчого провадження ВП №46241007, яке складається з виконавчих проваджень ВП № 45292886, ВП № 45981071, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

За вказаною мировою угодою ОСОБА_4 передає ОСОБА_3 у власність в рахунок компенсації заявлених вимог до боржника у виконавчому провадженні ВП № 45292886, відкритого з виконання виконавчого листа № 320/11126/13-Ц від 21.07.2014 року по стягненню з ОСОБА_4 суми в розмірі 54360 грн. та судового збору в розмірі 658,31 грн., та в рахунок компенсації заявлених вимог до боржника у виконавчому провадженні ВП№ 45981071 відкритого з виконання виконавчого листа № 320/12079/14-Ц від 5.01.2015 року по стягненню з ОСОБА_4 суми в розмірі - 1 155 642 грн. та судового збору в розмірі 3660 грн., наступне майно:

- квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 69,4 кв.м., яка належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Зубовою А.О., за реєстровим номером № 5186 від 19 жовтня 2004 року, та право власності за яким зареєстровано в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 27.10.2004 року за реєстровим номером № 7884606 відповідно до витягу з єдиного реєстру № 5214772;

- квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 63,6 кв.м., яка належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Чупрун Т.А., за реєстровим номером № 1420 від 17 лютого 2004 року, та право власності за яким зареєстровано в єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно 21.02.2004 року за реєстровим номером № 1908509 відповідно до витягу з єдиного реєстру серія НОМЕР_1

- земельну ділянку площею 0,1250 га, з кадастровим НОМЕР_2, яка знаходиться по АДРЕСА_3 з цільовим призначенням: обслуговування житлового будинку, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акту серія НОМЕР_3 зареєстрованого за № 44 згідно з рішенням 20 сесії 4 скликання Терпіннівської сільської Ради № 9 від 28.04.2005 року.

ОСОБА_3 зобов'язалась не відчужувати після реєстрації за нею права власності вказане нерухоме майно, отримане за цією мировою угодою, протягом шести років.

ОСОБА_4 зобов'язався повернути взяті у стягувачки ОСОБА_3 у позику грошові кошти у розмірі, зазначеному у п. 1 цієї мирової угоди (загальна сума - 1 214 320,30 грн.), протягом шести років з дня затвердження мирової угоди судом.

Крім того, ОСОБА_3, після повного отримання грошових коштів від ОСОБА_4 у розмірі 1 214 320,30 грн., зобов'язалась зробити відчуження, шляхом укладення нотаріально посвідченого правочину, свого права власності на зазначене нерухоме майно на користь ОСОБА_4

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року відмовлено у визнанні мирової угоди між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в процесі виконання, наданої ВДВС Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 372 ЦПК України, оскільки судом не зазначено, чим затвердження мирової угоди порушує права та обов'язки реєстраційної служби, неправильно застосовано ст. 175 ЦПК України, яка встановлює загальний порядок затвердження мирової угоди саме на стадії судового розгляду до ухвалення рішення по справі.

Просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про затвердження мирової угоди.

ОСОБА_4 повторно не зявився у судове засідання, направив заяву, в якій визнає апеляційну скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про визнання мирової угоди, за умовами якої боржник передає стягувачу в рахунок погашення боргу квартири та земельну ділянку, суд виходив із того, що така мирова угода не може бути визнана, оскільки вона не відповідає вимогам закону та виходить за межі предмету позову.

Висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами.

Згідно з ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання.

Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмову стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить законові або порушує права чи свободи інших осіб.

За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень ЦПК України.

Мирова угода між стягувачем ОСОБА_3 та боржником ОСОБА_4 укладена на виконання рішення суду про стягнення суми боргу, тобто предметом спору були грошові кошти.

Домовленість сторін мирової угоди виходить за межі предмету цивільного позову.

Зі змісту мирової угоди вбачається, що її предметом є передача нерухомого майна - земельної ділянки та квартир.

Між тим, набуття права власності, перехід права власності та відчуження нерухомого майна визначається цивільним законодавством. А звернення стягнення на нерухоме майно при відсутності коштів у боржника на погашення боргу здійснюється з додержанням порядку, визначеного ст.ст. 52, 58, 62, 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Окрім того, у пунктах 4,5,6 мирової угоди сторони зазначили, що ОСОБА_3 зобов'язується не відчужувати після реєстрації за нею права власності на нерухоме майно, отримане за мировою угодою протягом 6 років, а ОСОБА_4 зобов'язується повернути взяті у стягувача грошові кошти, ОСОБА_3 після повного отримання коштів зобов'язується зробити відчуження нерухомого майна шляхом укладення нотаріально посвідченого договору на користь ОСОБА_4

Наведені умови мирової угоди свідчать про те, що вона не сприяє закінченню виконавчого провадження, сторони виконавчого провадження укладенням даної мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які вже склалися та існують між ними.

Посилання суду на ст. 175 ЦПК України, про що зазначається в апеляційній скарзі, не змінює правильність оцінки суду змісту мирової угоди. Суд правильно визначив характер правовідносин і керувався при постановленні ухвали ст.372 ЦПК України, яка регулює питання щодо мирової угоди в процесі виконання судового рішення.

Ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин та у відповідності до ч.5 ст.300 ЦПК України заява ОСОБА_4 про визнання апеляційної скарги не впливає на результат перевірки законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: