Справа № 451/1742/14 Головуючий у 1 інстанції: Семенишин О.З.
Провадження № 22-ц/783/2374/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Стоянівської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області, третя особа - Державний нотаріус Радехівської державної нотаріальної контори Львівської області Луців Ірина Пилипівна, про визнання недійсним та скасування заповіту, визнання не законним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

встановила:

рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2014 року вищевказаний позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано заповіт, посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської Ради народних депутатів 23 січня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2. Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 1732/98, видане ОСОБА_7 державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Вирішено питання судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 29 січня 2015 року зазначено, що визнано недійсним та скасоване вищевказане свідоцтво від 27 липня 1998 року.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_4, просить його скасувати й ухвалити нове, яким відмовити у задоволені вимог позивачу, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим. Так, зокрема, апелянт зазначає, що: позивач не подала до суду необхідних доказів на ствердження того, що її батько ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_9; ні вона (апелянт), ні батько позивача не оскаржували заповіт ОСОБА_9, який був вчинений 23.01.1998 року на користь своєї дружини та свідоцтво про право на спадщину, видане за цим заповітом на його дружину ОСОБА_7, яка є її (апелянта) матір'ю та матір'ю батька позивача, а відтак позивач не має права на оскарження заповіту та свідоцтва про право на спадщину. Крім того, зазначає, що позивач пропустила строк звернення до суду.

Вислухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Встановлено, що в листопаді 2014 року ОСОБА_2, 1996 р. народження, звернулася до суду із зазначеним позовом про визнання незаконним та скасування заповіту, складений ОСОБА_9 та посвідчений секретарем виконкому Стоянівської сільської Ради народних депутатів 23 січня 1998 року, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_7 державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Радехівський район, Львівська область, після смерті спадкодавця ОСОБА_9

На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дід - ОСОБА_9, яким перед смертю було складено заповіт, що посвідчений 23 січня 1998 року виконавчим комітет Стоянівської сільської ради народних депутатів Радехівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 2, відповідно до якого усе своє майно заповів своїй дружині - ОСОБА_7

27 липня 1998 року державним нотаріусом Радехівської нотаріальної контори Луців І.П. видано ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 1732/98, відповідно до якого до складу спадкового майна померлого входило житловий цегляний будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за вказаною вище адресою та земельна частка (пай) площею 1,74 га землі.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її баба - ОСОБА_7, якою 29 жовтня 2008 року було складено заповіт, що був посвідчений державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. за № 5173, відповідно до якого все своє майно ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_4 (дочці).

Посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер її батько - ОСОБА_8, а заповіт, який укладений ОСОБА_9, не міг бути посвідчений секретарем виконавчого комітету Стоянівської сільської Ради народних депутатів 23 січня 1998 року, у тому числі з тих підстав, що заповідач помер на наступний день після його укладення та перебував у безпорадному стані, а сам заповіт не відповідав вимогам ЦК УРСР, Закону України «Про нотаріат», Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні» та іншим підзаконним нормативним актам, відтак, за таких обставин, його не можна вважати законним, а тому і свідоцтво про право на спадщину, яке видавалося на підставі вказаного заповіту не може бути законним в цілому.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Зазначеним вимогам закону рішення районного суду не відповідає.

Встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_4 Позивач ОСОБА_2 є дочкою ОСОБА_8 (а.с.27, 29).

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_4 року, ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.25, 35).

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на будівлі від 25 січня 1989 року, яке видане на підставі рішення Радехівського райвиконкому № 9 від 19.01.1989 р., будинковолодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_9 (а.с.31).

Як вбачається із будинкової книги господарства та трудової книги ОСОБА_8, останній з 31.12.89 р. звільнений з тракторної бригади колгоспу «Жовтень» та став працювати з лютого 1990 р. слюсарем-електриком Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплокомуненерго», а з листопада 1992 року - знову у колгоспі, виписаний з двору 19.11.1987 р. (а.с.37-38, 63, 64 ).

На випадок своєї смерті ОСОБА_9, складено заповіт, який посвідчений 23 січня 1998 р. виконавчим комітетом Стоянівської сільської ради і зареєстрований в реєстрі № 2, відповідно до якого усе своє майно, належне йому, заповів дружині ОСОБА_7

27 липня 1998 року державним нотаріусом Радехівської державної нотаріальної контори Луців І.П. видано ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_9

До спадкового майна, на яке видано свідоцтво, входить житловий будинок з господарськими спорудами за адресою - АДРЕСА_1, право на земельну частку (пай) площею 1,74 га (а.с.32).

29 жовтня 2008 року ОСОБА_7 склала заповіт, який посвідчений нотаріально, відповідно до якого все своє майно заповіла дочці ОСОБА_4 (а.с.36).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01.01.2004 р., спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Таким чином, на час смерті спадкодавця ОСОБА_9 діяв ЦК 1963 року.

Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом (частини 1, 2 ст. 524 ЦК 1963 р.).

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 вищевказаного ЦК).

Статтею 527 ЦК 1963 р. було передбачено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК 1963 р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Відтак, спадкоємцями після смерті ОСОБА_9 були його дружина - ОСОБА_7, син - ОСОБА_8 та дочка - ОСОБА_4

Будь-яких дій на заперечення, оскарження заповіту ОСОБА_9, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане після смерті спадкодавця ОСОБА_9 його дружині ОСОБА_7, ніхто із потенційних спадкоємців не оспорював, в тому числі і батько позивачки.

Як вбачається із спадкової справи спадкодавця ОСОБА_9 після його смерті в нотаріальну контору про прийняття спадщини звернулась лише його дружина - ОСОБА_7

На час складання заповіту, видачі зазначеного вище свідоцтва права позивачки не були порушені, оскільки її батько пережив спадкодавця і помер лише в 2011 році, тобто після 13-ти років після смерті спадкодавця та після видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_9, яке було видане його дружині ОСОБА_7

Право на позов - це право на звернення до суду у визначеному процесуальному порядку за захистом порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи інтересу.

Норми Конституції зазначають, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст. 55), а також те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, право на пред'явлення позову і право на задоволення позову є складовими права на позов, а відтак, за обставин викладених вище, вимоги позивача до задоволення не підлягають, оскільки відсутність права на позов в матеріальному розумінні веде до постановлення рішення про відмову в задоволенні позову.

А тому рішення районного суду підлягає до скасування, з ухваленням нового рішення - про відмову у позові. За таких обставин, виходячи з того, що додатковим рішенням суду зазначено дату видачі скасованого судом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до скасування підлягає і додаткове рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 29 грудня 2014 року та додаткове рішення цього суду від 29 січня 2015 року скасувати й ухвалити нове, яким в позові ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.