Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Яблонській Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

30.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 22.02.2003 року з відповідачем вона зареєструвала шлюбу, від якого мають малолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя з відповідачем не склалося, так як останній зневажливо відноситься до неї, постійні сварки та скандали між ними призвели до втрати почуття поваги, любові та довіри. Умови, що склалися в родині, не сприяють нормальному розвитку дочки та їх подальшому спільному проживанню. Наміру продовження подружнього життя вона не має, вважає подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу неможливим та недоцільним. Неповнолітня дочка знаходиться на її утриманні, а відповідач будь-якої матеріальної допомоги на утримання дочки ОСОБА_3 не надає, належним чином доньку не утримує, внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_2, що зареєстрований 22.02.2003 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 19, після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін та стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з дати пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з»явилася, надала суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, наполягають на задоволенні позовних вимог у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві та просить шлюб, укладений 22.02.2003 року з ОСОБА_2, розірвати та після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін - «ОСОБА_1», а також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 не з"явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без його участі, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення за підставами, викладеними у позовній заяві та просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_1, не заперечує проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22 лютого 2003 року Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 19, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах даної цивільної справи (а.с.7).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якої батьком записаний ОСОБА_2, відповідач у справі (а.с.8). Дитина мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою, виданою КУП "Наш дім" Житсервіс № 2 м.Дніпрорудне за № 43 від 22.01.2015 року (а.с.9).

Шлюбні відносини між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, встановлені по справі та викладені у позові, які позивачем підтверджені та відповідачем не оспорені, свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення.

Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов'язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №-3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.61 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно довідки, виданої ВСП "Мелітопольське локомотивне депо" ДП "Придніпровська залізниця" № 7 від 20.01.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює на даному підприємстві на посаді машиніста та його доходи за період з 01.07.2014 року по 01.01.2015 року склали 36286,55 грн. (а.с.10).

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини та, крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, виходячи з прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з дати пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття з тих підстав, що відповідач на даний час офіційно працевлаштований, має регулярний дохід та постійне джерело прибутку, утриманців (неповнолітніх та непрацездатних осіб) не має, аліментів на користь інших осіб не сплачує, а позивачка самостійно матеріально утримувати малолітньою дочку та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, самостійно вона не в змозі.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивачка звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позву до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 60, 56, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 105, 110, 112, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 22 лютого 2003 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області, актовий запис № 19.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки ОСОБА_1 залишити без змін - «ОСОБА_1».

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця міста Дніпрорудне Василівського району Запорізької області (ІПН-НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН-НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30.01.2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі - 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області Ю.В. СИДОРЕНКО