Справа № 474/135/15 ц.
Провадження № 2/474/91/2015 року.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.15 року

Врадіївський районний суд Миколаївської області

У складі головуючого судді Тихоненко М.І.

при секретарі судового засідання Степанову В.В., за участю відповідача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Врадіївка цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Третя особа: Відділ Державної виконавчої служби Врадіївського районного управління юстиції Миколаївської області.

В С Т А Н О В И В :

03.02.2015 року представник ПАТ КБ «Приват банк» (далі - банк) звернувся до Врадіївського районного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - боржник) про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 9 178,54 грн.

Позивач зазначив, що 27.05.2005 року між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н про надання кредиту у розмірі 2 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов зазначеного кредитного договору ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань та сплати відповідних платежів, внаслідок чого у неї станом на 30.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 25 026,16 грн., яка складається: 6 920,60 грн. - заборгованість за кредитом; 18 105,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.11.2011 року за цим же кредитним договором в звязку з заборгованістю з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» були стягнуті кошти в сумі 15 847,62 грн., що є підставою для відрахування від загальної суми боргу в сумі 25 026,16 грн., коштів стягнутих з ОСОБА_1 за рішенням суду на користь банку. Отже, з врахуванням вищенаведеного остаточна заборгованість у ОСОБА_1 по зазначеному кредитному договору перед банком станом на 30.11.2014 року становить в розмірі 9 178,54 грн. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану цивільну справу у відсутність представника позивача та позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Суд за даних обставин, вважає можливим при наявності у справі достатніх матеріалів про права і взаємовідносини сторін розглядати дану справу у відсутності представника позивача.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги ПАТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі 9 178,54 грн. не визнали та просили відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки є рішення Врадіївського районного суду від 01.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» за кредитним договором № б/н від 27.05 2005 року кредитної заборгованості в сумі 15 847,62 грн., яке на даний час виконується ВДВС Врадіївського РУЮ Миколаївської області на підставі виконавчого листа суду по виконавчому провадженню. Крім зазначеного, на думку відповідачки та її представника банк пропустив при зверненні з позовом до суду строк позовної давності, в зв'язку з чим вони просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог також з зазначених підстав.

Ухвалою суду від 24.04.2015 року до участі у справі залучено в якості третьої особи - відділ ДВС Врадіївського РУЮ Миколаївської області.

Представник третьої особи - відділу ДВС Врадіївського РУЮ Миколаївської області ОСОБА_5 проти задоволення позову не заперечував, зазначивши, що в провадженні ВДВС Врадіївського РУЮ знаходиться виконавче провадження № 31635560 по виконавчому листу № 2 -287/2011 по рішенню Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» заборгованості по кредитному договору від 27.05.2005 року в сумі 15 847,62 грн. Згідно виконавчого провадження з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» були стягнуті кошти в сумі 12 834,57 грн., остаток боргу на квітень 2015 року складає 4 797,91 грн.

Аналізуючи докази надані сторонами та їх пояснення, суд визнав доведеними такі факти:

- 27.05.2005 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приват Банк» укладено договір № SAMDN1838 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки з кредитним лімітом у розмірі 2 000 грн. Згідно умов договору п. 1.1 базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Протягом 30 днів з моменту виникнення заборгованості проценти нараховуються за ставкою 0,01% річних, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Термін дії картки 2 роки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від остатку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу - місяць наступний за звітним, тариф за отримання готівки 3% від суми операції. Згідно умов даного договору п.1.2 клієнт здійснює за допомогою картки операції по картрахунку, передбачені п. 2 цього договору, у відповідності з чинним законодавстовм та правилами користування платіжними картками, що є невідємлемою частиною цього договору; п. 3.1 підписання договору клієнтом підтверджує, що він ознайомлений з тарифіми банку, правилами, які зобовязується виконувати (договір SAMDN1838 від 27.05.2005 року);

- 13.06.2005 року ПАТ КБ «Приват Банк» відповідачу ОСОБА_1 було надано на кредитну карточку № 081052 кредитний ліміт в сумі 2 000 грн., яка з правилами користування карткою була ознайомлена ( анкета - заява ОСОБА_1 на отримання кредитної карти від 13.06. 2005 року);

- 17.07.2009 року у звязку із зміною типу банку найменування банку із Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_3 Банку «Приват Банк» було змінено на Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_3 «Приват Банк» (витяг із статуту ПАТ КБ "Приват Банк", довідка АА № 241170 з ЄРПОУ, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи А01 № 054809, банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011 року);

- рішенням Врадіївського районного суду Миколшаївської області від 01.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» була стягнута заборгованості по договору SAMDN1838 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 27.05.2005 року в сумі 15 847,62 грн.

- Згідно довідки із ВДВС Врадіївського РУЮ від 28.04.2015 року за виконавчим провадженням провадження № 31635560 по виконавчому листу № 2 -287/2011 по рішенню Врадіївського районного суду від 01.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» стягнуті кошти в сумі 12 834,57 грн., остаток боргу на квітень 2015 року складає 4 797,91 грн.

- Внаслідок порушення, невиконання умов кредитного договору № SAMDN1838 від 27.05.2005 року у ОСОБА_1 станом на 30.11.2014 року утворилася заборгованість в сумі 25 026,16 грн., яка склалдається: - 6 920,60 грн. - заборгованість за кредитом; - 18 105,56 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми банком була відрахована сума 15 847,62 грн., яка була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» на підставі рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.11.2011 року в рахунок погашення кредитної заборгованості по по кредитному договору № SAMDN1838 від 27.05.2005 року. Остаточна сума заборгованості у ОСОБА_1 перед ПАТ КБ «Приват банк» станом на 30.11.2014 року складає 9 178,54 грн. (розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.05.2005 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват банк» та ОСОБА_1, станом на 30.11.2014 року).

Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором.

Так, згідно зі статтями 526, 530 ЦК України, зобовязання має виконуватися до умов договору, норм ЦК, у встановлені строки.

Відповідно до приписів ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а також з підстав зазначених у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст. ст. 530,631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Статтею 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів та встановлених в судовому засіданні фактів, що 27.05.2005 року між ОСОБА_1 та банком було укладено кредитний договір. Відповідно до умов цього договору ОСОБА_1, 13.06.2005 року отримала кредит в розмірі 2 000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який становить два роки. Погашення заборгованості за кредитним лімітом та нарахованим процентам здійснюється щомісячними платежами у розмірі 7% від остатку заборгованості за кредитним лімітом на кінець звітного місяця. Період здійснення платежу місяць, наступний за звітним.

Згідно з пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 01.11.2011 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приват банк» була стягнута заборгованості по кредитному договору № SAMDN1838 від 27.05.2005 року в сумі 15 847,62 грн.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Отже при зверненні 03.02.2015 року банком до суду з позовом за захистом своїх порушених прав, банком пропущений передбачений законом строк позовної давності, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії платіжної картки боржником була отримана нова картка. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.09.2014 року № 134 цс14.

В матеріалах справи відсутні докази, що сторони у передбаченій ст. 207 ЦК Україні формі домовились про зміну строку позовної давності.

Таким чином, враховуючи те, що відповідачка у своїй письмовій заяві від 28.04.2015 року на адресу суду заявила клопотання про застосування строку позовної давності, а позивач пропустив строк звернення до суду (позовну давність), поважних причин пропуску строку не зазначив, є передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України підстави для відмови у позові.

Вказанні обставини є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 15, 60, 128, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_3 «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9 178, 54 грн. за кредитним договором № б/н від 27.05.2005 року відмовити у звязку з пропуском позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: