Справа № 450/3116/13 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.І.
Провадження № 22-ц/783/5094/15 Доповідач в 2-й інстанції:Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Іванової О.О.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_6, треті особи - Поршнянська сільська рада Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_7, Приватний нотаріус Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області - Шаровар Оксана Романівна, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

встановила:

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 року у задоволені вище вказаному позові відмовлено.

Рішення суду оскаржила представник позивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити вимоги позивача, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що суд прийшов до невірного висновку, що спірна земельна ділянка станом на 1998 рік не відносилась до спільної сумісної власності подружжя, а відтак згоди позивачки, як другого подружжя, на відчуження спірної земельної ділянки не було потрібно.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу - представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заперечення апеляційної скарги, вивчивши та перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених у судді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Копією запису акта про одруження № 43 від 31 грудня 1971 року слідує, що ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_2 (а.с.8-9 т.1).

На підставі рішення виконавчого комітету Поршнянської сільської ради від 03.03.1998 р. № 269, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянка площею 0,2024 га, розташовану в с. Липники, для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та видано Державний акт на право приватної власності на землю серії ЛВ № 17119 (а.с.21, 98 т.1).

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 грудня 2005 року, ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_6, продав зазначену земельну ділянку ОСОБА_4 (а.с.4 т.1).

Відповідно до положень статей 6, 22 ЗК України 1990 р., що був чинним на час надання спірної земельної ділянки у приварну власність ОСОБА_6, земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку й господарських будівель, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином у власність в безоплатному порядку частку із земельного фонду. Таке право мав та має кожний громадянин, в тому числі і позивачка.

Відтак, за таких обставин, у позивачки відсутнє право власності на частку спірної земельної ділянки виходячи із земельного Кодексу.

За таких обставин районний суд вірно відмовив у задоволені вимог позивачу.

Посилання апелянта на те, що частина земельної ділянки була придбана за кошти в ОСОБА_10, якому така була виділена під будівництво будинку, а згодом ця земельна ділянка була пере закріплена за її чоловіком, не ґрунтується на матеріалах справи і вимогах закону, а відтак не впливає на законність рішення суду, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка, яка була надана ОСОБА_10 для будівництва та обслуговування житлового будинку, не передавалась йому у приватну власність, а відтак не могла бути об'єктом купівлі-продажу і такий відсутній.

Знаходження на спірній земельній ділянці, як стверджує апелянт, будівельних матеріалів, які були придбані за спільні кошти подружжя, не впливає на правовий статус земельної ділянки.

Таким чином, суд першої інстанції, постановляючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним, всебічно дослідив обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним по справі доказам.

Оскільки судове рішення постановлене з додержанням норм матеріального й процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.