У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Коротуна В.М.,Попович О.В.,
Маляренка А.В.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Черкаського обласного комунального підприємства «Фармація» про стягнення заробітної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про стягнення заробітної плати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1 січня 2011 року по 18 лютого 2014 року вона працювала в Черкаському обласному комунальному підприємстві «Фармація» (далі - ЧОКП «Фармація»), а з 17 січня 2012 року - на посаді завідувача аптечним пунктом № 1 аптеки № 111. З 8 січня по 16 лютого 2013 року та з 25 травня по 18 лютого 2014 року вона виконувала обов'язки тимчасово відсутнього працівника, але роботодавець незаконно відмовився провести їй доплату у розмірі 50 % його посадового окладу, яка передбачена трудовим законодавством та колективним договором.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 21 травня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Не погодившись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_6 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом ЧОКП «Фармація» від 11 січня 2011 року № 1-к ОСОБА_6 зараховано на посаду завідувача аптечним пунктом № 2 аптеки № 204 ЧОКП «Фармація». Наказом від 17 січня 2012 року № 6а-к її було переведено на посаду завідувача аптечним пунктом № 1 аптеки № 111 з посадовим окладом згідно із штатним розписом.

Наказом від 11 лютого 2014 року № 57-к ОСОБА_6 було звільнено з займаної посади 18 лютого 2014 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни умов праці за пунктом 6 статті 36 КЗпП України.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 8 січня 2013 року по 16 лютого 2013 року і з 25 травня 2013 року по 18 лютого 2014 року крім своїх безпосередніх трудових обов'язків вона виконувала обов'язки відсутнього фармацевта. Вказані обставини не заперечуються відповідачем.

Положеннями статті 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу з іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.

Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Відповідно до пункту 1.3 розділу 1 «Загальні положення» укладеного між адміністрацією та трудовим колективом ЧОКП «Фармація» на 2010-2015 роки колективного договору (далі - колективний договір) умови даного колективного договору є обов'язковими для обох сторін і поширюються на всіх працівників підприємства та є обов'язковими як для адміністрації, так і для кожного працівника трудового колективу підприємства.

За пунктом 2.2 розділу «Організація виробництва та праці» колективного договору в посадових інструкціях працівників може бути передбачено виконання одних працівників обов'язків іншого лише у випадку його тимчасової відсутності у зв'язку з хворобою, або з інших поважних причин, лише за додаткову оплату, з урахуванням реальної можливості виконання їх та належної фахової підготовки і зайнятості при виконанні безпосередніх трудових обов'язків.

Згідно з пунктом 5.15 розділу 5 «Нормування та оплата праці» колективного договору адміністрація ЧОКП «Фармація» має проводити доплату у розмірі 50 % посадового окладу за суміщення професій (посад) на час відсутності працівника, а також за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт.

Зважаючи на те, що колективним договором передбачено доплату в розмірі 50 % посадового окладу за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника, ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про стягнення такої доплати.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не виконував роботи, які виходили за межі її посадових обов'язків.

Апеляційний суд рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав. Так, суд апеляційної інстанції визнав, що ОСОБА_6 фактично виконувала обов'язки тимчасово відсутнього працівника, однак виходив із того, що здійснення доплати в розмірі 50 % посадового окладу, яка передбачена колективним договором, суперечить законодавству.

Однак із таким висновком апеляційного суду повністю погодитися не можна, адже він не відповідає вимогам закону та не ґрунтується на доказах, наявних у матеріалах справи.

Як зазначалося вище, наказом ЧОКП «Фармація» від 17 січня 2012 року № 6а-к ОСОБА_6 було переведено на посаду завідувача аптечним пунктом № 1 аптеки № 111 з посадовим окладом згідно штатного розпису. Відповідно до Положення «Про аптечний пункт «Медичний кошик» аптечний пункт № 1 аптеки № 111 не являється юридичною особою, діє в загальному комплексі аптеки, знаходиться на балансі ЧОКП «Фармація», складає товарно-касовий звіт і подає в аптеку № 111 та є структурним підрозділом підприємства.

Умови колективних договорів і угод, укладених відповідно до чинного законодавства, є обов'язковими для підприємств, на які вони поширюються, та сторін, які їх уклали (частина 1 статті 5 Закону України «Про колективні договори і угоди»).

Пунктом 3.1.4 Наказом Міністерства праці та соціальної політики України міністерства охорони здоров'я України від 5 жовтня 2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров'я та установ соціального захисту населення», визначено, що доплати не встановлюються керівникам закладів, їх заступникам, керівникам структурних підрозділів та їх заступникам (за винятком завідувачів відділень соціальної допомоги та їх заступників, завідувачів ФАПів та аптечних кіосків).

Разом із тим згідно з пунктом 5.15 розділу 5 «Нормування та оплата праці» колективного договору адміністрація ЧОКП «Фармація» має проводити доплату у розмірі 50 % посадового окладу за суміщення професій (посад) на час відсутності працівника, а також за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт.

Ухвалюючи рішення, апеляційний суд не звернув уваги на те, що відповідно до пункту 1.7. колективного договору врегульовані колективним договором взаємовідносини передбачають, що встановлені законодавчими та іншими нормативними актами положення розглядаються як мінімальні та не можуть бути перепоною для встановлення більш пільгових умов.

Враховуючи вищевикладене, умова колективного договору щодо проведення доплати за час відсутності працівника поліпшує становище працівників, так як не встановлює винятків щодо працівників, на яких поширюється така норма.

Натомість положеннями КЗпП України та Законом України «Про колективні договори і угоди» забороняється включати до колективних договорів або угод умови, що погіршують порівняно з чинним законодавством становище працівників. Такі умови законодавством кваліфікуються як недійсні.

Отже, висновок апеляційного суду щодо відсутності підстав для стягнення з ЧОКП «Фармація» на користь ОСОБА_6 доплати за час відсутності працівника не є безспірним.

За таких обставин суд неправильно застосував норми матеріального права, в порушення норм процесуального права не встановив усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, відтак судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, визначених частинами 2, 3 статті 338 ЦПК України.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 12 грудня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді:В.М. Коротун
А.В. Маляренко
О.В. Попович
С.П. Штелик