Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №337/283/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бредун Д.С.
Провадження № 22-ц/778/1897/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

" 12" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

при секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" на ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ПАТ "Державний ощадний банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь 2 882,89 грн., а також витрати зі сплати судового збору у сумі 243,60 грн.

Ухвалою судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді, ПАТ "Державний ощадний банк" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п.1.ч.1.ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

При постановленні ухвали суд керувався п.2 ч.2 ст.122 ЦПК Українита виходив з того, що в провадженні суду знаходилась справа за позовом ВАТ "Державний ощадний банк України" до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу. 09 лютого 2001 року по справі ухвалено рішення про задоволення позову ВАТ "Державний ощадний банк України"в повному обсязі, яке набуло законної сили 20 лютого 2001 року (а.с.4).

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПКсуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПКпісля набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

За змістом зазначених норм цивільного процесуального закону суд вправі відмовити у відкритті провадження у справі за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З тексту позовних заяв, щодо якої вирішується питання про її прийняття та яка була розглянута 09 лютого 2001 року, вбачається, що позивачем відповідно до положень ст.1191 ЦК України ставиться питання про стягнення з відповідача в порядку регресу матеріальної шкоди (3578, 58 грн. - матеріальної шкоди, 216,00 грн. - витрати на проведення експертної оцінки, 51,00 грн. - державне мито , а всього - 3653, 66 грн.), заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 18.09.2000 року на перехресті пр.Леніна та вул. Грязнова в м.Запоріжжі з вини водія ОСОБА_3, який на момент ДТП працював водієм ВАТ "Державний ощадний банк України" з підстав того, що товариство відшкодувало шкоду, завдану відповідачем (а.с.4).

Таким чином, вказані підстави досліджувалися судом при ухваленні рішення 09 лютого 2001 року.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Довід апеляційної скарги, що зазначене рішення виконане не в повному обсязі, а лише в частині стягнення 962 грн.69 коп., не спростовує висновків суду, оскільки як вбачається зі змісту позовної заяви та не заперечується позивачем, сума, про стягнення якої просить позивач, а саме: 2882 грн. 89 коп. входить до складу стягнутої за рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 09 лютого 2001 року матеріальної шкоди (962 грн.69 коп. + 2882 грн. 89 коп. = 3653 грн. 66 коп.) (а.с.1-2). Сам по собі факт невиконання в повному обсязі рішення суду від 09 лютого 2001 року не може бути підставою для повторного звернення до суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Посилання апеляційної скарги на те, що законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з ухваленням рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про відшкодування матеріальної шкоди не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за завдання матеріальної шкоди, не може бути прийнятим до уваги, оскільки позовних вимог у порядку ст.625 ЦК України, яка регламентує відповідальність за порушення грошового зобов'язання, або інших вимог, пов'язаних з виконанням судового рішення ПАТ "Державний ощадний банк" не заявляв.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк" відхилити.

Ухвалу судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 21 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: