У х в а л а

іменем україни

15 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Дербенцевої Т. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом Приватного підприємства «Свяс» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсним договору позики, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, Приватного підприємства «Свяс» про визнання договору позики недійсним, за касаційними скаргами Приватного підприємства «Свяс», ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_9, на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року Приватне підприємство «Свяс» (далі - ПП «Свяс») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 26 березня 2009 року ПП «Свяс» в особі тодішнього директора ОСОБА_4 уклало з ОСОБА_5 договір позики, за умовами якого остання надала підприємству поворотну фінансову допомогу на суму 264 350 грн, яку той зобов'язався повернути не пізніше 26 травня 2009 року. Вважало, що вказаний договір укладений директором з перевищенням своїх повноважень та на порушення інтересів підприємства, оскільки згідно з п. п. 4.3.5 статуту підприємства виключно до компетенції власника відноситься прийняття рішення про отримання кредитів. Крім того, договір позики сторонами досі не виконано, оскільки ПП «Свяс» не отримало від ОСОБА_5 обумовлену суму позики.

Посилаючись на вказані обставини, просило визнати вказаний договір позики недійсним.

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ПП «Свяс» про визнання договору позики від 26 березня 2009 року, укладеного між ПП «Свяс» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_5, недійсним.

Посилалась на те, що обтяження ПП «Свяс» борговим зобов'язанням на суму 264 350 грн на підставі вказаного договору впливає на її майнові права.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2014 року в задоволенні позовів ПП «Свяс» та ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2014 року в частині відмови в задоволенні позову ПП «Свяс» скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ПП «Свяс», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення в частині відмови в задоволенні позову ПП «Свяс» просить скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_9, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просять скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги ПП «Свяс», ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_9, необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову ПП «Свяс», суд першої інстанції виходив із того, що позивачем пропущено строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України. Будь-яких поважних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач не навів.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції, з висновками якого в цій частині погодився і апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що остання не довела у суді обставин, на які посилалось як на обґрунтування своїх вимог.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ПП «Свяс» та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд правильно виходив із необґрунтованості позову. Відмова у позові з підстав пропуску строку позовної давності можлива лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим, а у разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарг про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційних скарг та залишення рішення суду першої інстанції у нескасованій частині та рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Приватного підприємства «Свяс», ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який діє в інтересах ОСОБА_9, відхилити.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2014 року у нескасованій частині та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

Т. П. Дербенцева

О. П. Касьян