Дата документу 14.05.2015
Справа № 320/2401/15-ц
Провадження: № 2/320/1579/15
14 травня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді - Васильцова О.В.,
при секретарі - Назаренко І.М.,
позивачки - ОСОБА_1,
представника позивачки - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, вселення та виселення,
Позивачка звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, шляхом виселення без надання іншого приміщення для мешкання та її вселення.
Свій позов позивачка обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Вказаний житловий будинок їй належить на підставі договору дарування. Після отримання даного будинку за договоро дарування у Мелітопольському бюро технічної інвентаризації зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок, про що був виконаний відповідний запис за № 4715 від 15 листопада 2002 року. В житловому будинку проживав і був зареєстрований її колишній чоловік.
19 січня 2015 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний, однак в житловому будинку, позивачка проживати не може, оскільки її колишній чоловік погрожує фізичною розправою. 04 червня 2014 року о 10 год. відповідачем були заподіяні тілесні ушкодження, позивачці, що підтверджується випискою історії хвороби № 2194. З 04 червня 2014 року позивачка вимушена проживати у родичів та батьків. в будинок відповідач її не впускає, погрожує вбивством. В кінці лютого 2015 року відповідач з'явився батька позивачки та погрожував вбивством зі зброї. після чого було викликано наряд міліції по даній справі проводиться досудове слідство. Відповідач зловживає спиртними напоями, притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп'яніння.
Відповідач своїми незаконними діями створив мені перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, яке належить їй на праві приватної власності.
Проживання разом з відповідачем в житловому будинку несе загрозу для життя та здоров'я позивача.
Позивачка зазначає, що на теперішній час вона стала вимагати від відповідача звільнити житловий будинок, на що отримала відмову.
Відповідач створює для позивачки, як для власника перешкоди у володінні та користуванні належним житловим будинком.
Іншим чином усунути порушення в користуванні житловим будинок позивачка не має можливості.
На підставі вищевикладеного позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні. Висилити з житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_3 без надання іншого житлового приміщення.
До судового засідання позивачка не з'явилася, однак з'явився її представник, який підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, про час і дату судового засідання був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим ухвалити заочне рішення за його відсутності на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши та з'ясувавши обставини справи, прийшов до наступного: позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 41 Конституції України кожний мас право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право власності може бути придбано у порядку, визначеному законом.
Відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України право приватної власності непорушно.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює у відповідності до закону по власній волі незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 317 ЦК У країни власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
На зміст права власності не впливає місце мешкання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник має право здійснювати відносно свого майна любі дії, які не суперечать закону.
Відповідаю до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного мешкання, мешкання членів родини, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист права усім суб'єктам права власності.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогами про заборону виконувати ним дії, які можуть порушити його право, або с вимогами про виконання певних дій для попередження такого порушення.
Відповідно до ст. 391 ЦК Украйни власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частку будинку ), квартиру, користуються ним для власного мешкання, мешкання їх членів родини, і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, продати, подарувати, заповідати, здавати у оренду, обміняти, закладати, укладати інші не заборонені законом утопи.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з договором дарування житлового будинку від 08 серпня 2002 року позивачка є єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1.
Разом із тим, відповідно до довідки виконавчого комітету Костянтинівської сільської ради будинку АДРЕСА_1 прописаний та проживає відповідач ОСОБА_3.
Відповідно до рішення Мелітопольського міськрайоного суду від 19 січня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.
Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не є родичами, відповідач своїми діями створює для позивачки, як для власника перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належним її житловим будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в частині усуненні перешкод в користуванні житловим приміщенням та виселення зі спірного приміщення ОСОБА_3 є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Крім того під час дослідження доказів, які містяться в матеріалах цивільної справи суд вертає увагу на протиправну поведінку відповідача, відносно позивачки, що підтверджується випискою з історії хвороби.
Задоволення позовної вимоги про виселення відповідача з будинку у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства і забезпечує захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача та забезпечує звільнення приміщення для позивача, отже, задоволення вимоги про вселення позивачки ніяким чином не вплине на захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача, ця вимога є зайвою, надмірною, фактично у повній мірі охоплена вимогою про виселення відповідача з будинку, тому не має потреби окремо її задовольняти.
На підставі вищевикладеного, оскільки ОСОБА_3 не є родичем та не є членами родини позивачки і своїми діями створюють для неї, як для власника перешкоди у володінні, користування та розпорядженні належним їй житловим будинком, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки в усунення перешкод в користуванні та виселення зі спірного житлового приміщення відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 317,319,328,383,386,391 ЦК України, ст.10,11, 60, 61, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, вселення та виселення - задовольнити частково.
Усунути перешкоди ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у користуванні житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій область 12 серпня 2003 року, з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1., без надання іншого житлового приміщення.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій область 12 серпня 2003 року, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 виданий Мелітопольським РВ УМВС України в Запорізькій область 03 лютого 1998 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, суму судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.
У решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
СУДДЯ: