Справа № 526/1274/15-ц
Провадження № 2/526/621/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Максименко Л.В.

при секретарі Павленко Т.І.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гадяч цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ "Гадячгаз" про відшкодування матеріальної шкоди понесеної на поховання,

в с т а н о в и в:

у липні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ "Гадячгаз" про відшкодування матеріальної шкоди понесеної на поховання, вказуючи, що в червні 2010 року їх чоловік та батько ОСОБА_4 став працювати охоронником ПАТ «Гадячгаз». 3 травня 2014 року ОСОБА_4 помер. Під час поховання померлого позивачами було витрачено 10704 грн., зокрема 4392 грн. - поминальний обід, 791,10 грн. ритуальні товари, 584 грн. послуги церкви, 4937 грн. придбання та встановлення надгробного памятника. Колективним договором укладеним між ПАТ «Гадячгаз» та профспілковим комітетом передбачено, що у разі смерті працівника оплата ритуальних послуг проводиться за рахунок власних коштів товариства з одноразовою видачею матеріальної допомоги сімї померлого в розмірі одного прожиткового мінімуму. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати понесені позивачами витрати на поховання рідного, тому звернулися до суду.

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що в травні 2014 року раптово помер їх чоловік та батько, про що вони повідомили товариство, де він працював, однак ніякої допомоги та підтримки від керівництва не отримали, їм допомогли працівники товариства власними коштами. В кінці травня відповідач виплатив 2200 грн. на поховання за рахунок коштів соцстраху. На їх звернення про виплати матеріальної допомоги відповідно до колективного договору їм відмовлено, тому вони звернулися до суду.

Представник ПАТ «Гадячгаз» ОСОБА_3 позов не визнав, суду пояснив, що товариство повністю розрахувалося з позивачами, так як виплатило їм 2200 грн., що покрило їх витрати на ритуальні послуги. Вважає, що дані кошти є власними коштами підприємства, тому підстав для інших виплат не вбачає. Оплачувати вартість памятника теж не вбачає підстав, оскільки він є власністю сімї, тому просив у задоволенні позову відмовити.

Допитана в якості свідка представник фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_5 пояснила суду, що в травні 2014 року від ПАТ «Гадячгаз» надійшла заява розрахунок для надання матеріального відшкодування застрахованим особам за рахунок коштів Фонду на поховання, які 26 травня були перераховані підприємству в сумі 2200 грн., які не персоніфікуються. Ці гроші є коштами соцстраху, які формуються за рахунок відрахувань до фонду із заробітної плати застрахованих працівників, після чого розподіляється між підприємствами за їх заявками і не є власними коштами товариств.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 жовтня 1990 року.

Від шлюбу є син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

3 червня 2010 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу охоронником ПАТ «Гадячгаз», що підтверджується копією трудової книжки.

3 травня 2014 року в м. Полтава ОСОБА_4 помер.

Згідно договору замовлення на організацію та проведення поховання від 05.05.2014 між ОСОБА_1 та СПД ФО ОСОБА_6 останнім надано товари ритуальної належності на суму 791 грн. 10 коп.

Відповідно до накладної №54 від 5 травня 2014 року та квитанції №18 від 5 травня 2014 року, виданими СПД ФО ОСОБА_6, ОСОБА_1 сплачено за ритуальні товари та послуги 791 грн.10 коп.

Згідно накладної №15 від 5.05.2014 ОСОБА_1 сплачено за ритуальні послуги церкви 584 грн.

Згідно квитанції кафе «Вогник» від 6 травня 2014 року № 136 ОСОБА_1 за поминальний обід сплатила 4392 грн.

24 червня 2014 року між ОСОБА_1 та СПД ФО ОСОБА_6 укладено договір на виготовлення памятника з граніту вартістю 4937 грн.

Відповідно до накладної №78 від 24 червня 2014 року та квитанції № 20 від 24 червня 2014 року ОСОБА_1 сплачено за памятник граніт 4937 грн.

Згідно ст.10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Чинним законодавством передбачено, що колективним договором встановлюються гарантії, компенсації та пільги, дотримання яких є обовязком для власника.

17 січня 2013 року виконкомом Гадяцької міської ради зареєстровано колективний договір між правлінням та профспілковим комітетом ПАТ «Гадячгаз» на 2013 -2014 роки.

Відповідно до п. 1.4 цього договору сторони, які уклали цей колективний договір, не можуть в односторонньому порядку припинити виконання його положень.

Згідно п. 8.2 Колективного договору між правлінням та профспілковим комітетом ПАТ «Гадячгаз» на 2013-2014 роки до осіб, з вини яких не виконується, а також порушується зобовязання по колективному договору, відповідні заходи приймаються згідно законодавства.

Відповідно п. 1.2 Положення про надання матеріальної допомоги працівникам ПАТ «Гадячгаз», що є додатком № 16 до колективного договору у разі смерті працівника оплата ритуальних послуг проводиться за рахунок власних коштів товариства з одночасною видачею матеріальної допомоги сімї померлого працівника в розмірі одного прожиткового мінімуму.

Таким чином, правління ПАТ «Гадячгаз» як сторона, що визнала колективний договір нормативним актом, зобовязана дотримуватися та виконувати його умови.

Поміж тим, з матеріалів справи вбачається, що правління ПАТ «Гадячгаз» взагалі проігнорувало вимоги колективного договору та жодних власних коштів на поховання працівника не надала.

Заперечення проти позову та надані в судовому засіданні пояснення представника товариства не ґрунтуються на законі і є явно надуманими та розцінюються судом як спосіб уникнення виконання зобовязань, прямо покладених на них колективним договором.

Обґрунтування заперечень проти вимог позивачів ґрунтується на виплаті сімї померлого 2200 грн., які були перераховані товариству фондом соціального страхування за їх заявкою на поховання працівника і які покрили витрати, визначені колективним договором. Очевидно, що ці кошти є коштами фонду соцстраху, які акумулюються за рахунок відрахувань застрахованих осіб із заробітної плати і виплачуються через підприємство, де працювала померла особа. Виплата коштів прямо передбачена ст. 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованнями» за якою право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням у звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, мають застраховані особи та члени їх сімей, які проживають в Україні. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи, якщо інше не передбачено законодавством. Порядок таких виплат затверджений Постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності №26 від 22.12.10. Розмір виплат на поховання в сумі 2200 грн. встановлений цим же органом відповідно до їх Постанови №55 від 16.11.2011.

Таким чином заперечення проти позову та його мотивацію суд визнає нікчемними.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про поховання та похоронну діяльність», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не

суперечать законодавству; предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами

поховання та облаштування могили (колумбарної ніші); ритуальні послуги - послуги, пов'язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Суд вважає, що позивачами надано належні та допустимі докази про понесені ними витрати на ритуальні послуги, повязані з похованням, які не виходять за межі розумності та доцільності, не є надмірними і проведені відповідно до звичаїв та традицій.

Витрати на проведення поминальних обідів, які проводяться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, а відтак стягненню не підлягають, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Так як колективний договір передбачає оплату ритуальних послуг до яких згідно закону відноситься облаштування місця поховання, суд вважає, що стягненню підлягають і витрати, повязані позивачами на придбання памятника, які теж на думку суду не є надмірними.

В звязку з задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягти і з відповідача витрати, повязані з оплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 25 ЗУ «Про поховання та похоронну діяльність», ст.ст. 10-13, 253-255 КЗпП, ст.ст. 10, 61 ч.3, 88, 209, 213, 217, 214, 223 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

- позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ "Гадячгаз" про відшкодування матеріальної шкоди понесеної на поховання задовольнити частково.

Стягти з ПАТ "Гадячгаз" на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 суму понесених витрат на оплату ритуальних послуг на поховання чоловіка та батька ОСОБА_4 в загальній сумі 6312,10 грн., матеріальну допомогу в звязку зі смертю працівника в розмірі 1218 грн. та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Головуюча: Л. В. Максименко