Єдиний унікальний номер 725/4616/15-ц
Номер провадження 4-с/725/32/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Стоцька Л. А.

при секретарі Слободян В.О.

за участю:

скаржника: ОСОБА_1

представника скаржника: ОСОБА_2

представника Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 16.07.2015 року про стягнення виконавчого збору, -

ВСТАНОВИВ :

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 18.08.2015 року звернулася до суду з скаргою на постанову державного виконавця від 16.07.2015 року про стягнення виконавчого збору.

Посилалася на те, що постановою державного виконавця від 16.07.2015 року з ОСОБА_1 було стягнуто судовий збір.

Зазначену постанову вважає незаконною, оскільки вона не відповідає вимогам п.1.5 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерством юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Зокрема, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання, яким саме пунктом статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» керувався державний виконавця, а тому вважає, що неможливо встановити як розрахунок суми визначеної за виконавчий збір, так і правомірність її нарахування.

Крім того, у постанові від 16.07.2015 року, у її резолютивній частині, не вказано прізвища, імені та по-батькові особи, які направляється постанова.

Просила визнати постанову про стягнення виконавчого збору від 16.07.2015 року незаконною.

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги скарги підтримала, просила задовольнити.

Представник Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції у судовому засіданні заперечував проти скарги з підстав, викладених у поясненнях-запереченнях. Пояснив, що рішення суду у визначений виконавцем строк добровільно виконане не було у звязку з чим у виконавця були правові підстави для винесення постанови про стягнення з боржника виконавчого збору. Просив відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріли скарги та матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з поданої до суду скарги, боржник по виконавчому провадженню вважає, що її права були порушені, оскільки державним виконавцем було необґрунтовано винесено постанову про стягнення з неї виконавчого збору.

Так, судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 25.09.2013 року позов ОСОБА_5 було задоволено, зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні сходовою клітиною загального користування в будинковолодінні №32, що по вул..Тихорецькій в м.Чернівці шляхом демонтажу дверного полотна на сходовій клітині загального користування на рівні першого поверху.

28.10.2013 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист по виконанню рішення суду від 25.09.2013 року.

31.10.2013 року ОСОБА_5 звернулася до Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ з заявою про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №2-1668/12.

05.11.2013 року державним виконавцем Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 було відкрито виконавче провадження №40502747 по виконанню виконавчого листа №2-1668/12 від 28.10.2013 року та надано боржнику семиденний термін з дня винесення постанови для самостійного виконання рішення суду.

В подальшому, 03.10.2014 року, у звязку з зверненням державного виконавця до суду з заявою про розяснення рішення суду, виконавче провадження №40502747 було зупинено.

Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 19.11.2014 року заяву державного виконавця Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ про розяснення рішення суду було задоволено. Розяснено, що рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 25.09.2013 року зобовязано ОСОБА_1 усунути перешкоди ОСОБА_5 у користуванні сходовою клітиною загального користування між квартирами №2 та №4 в будинковолодінні №32, що по вул.Тихорецькій в м.Чернівці шляхом демонтажу дверного полотна на сходовій клітині загального користування на рівні першого поверху, перед сходовим маршем на другий поверх.

Постановою від 28.01.2015 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1668/12 від 28.10.2013 року було поновлено.

12.05.2015 року Першотравневим відділом ДВС Чернівецького МУЮ на адресу ОСОБА_1 було надіслано лист, в якому повідомлено про те, що станом на 07.05.2015 року відомості про виконання рішення суду від 25.09.2013 року в матеріалах виконавчого провадження відсутні. Також повідомлено про те, що 20.05.2015 року відбудеться перевірка виконання рішення суду за адресою м.Чернівці вул.Тихорецька, 32 (а.в.п.63 ОСОБА_4 2). Тобто, фактично державним виконавцем Бутович Л.В. було надано додатковий термін для самостійного виконання рішення суду.

Вказаний лист ОСОБА_1 отримала, що підтверджується наявним у матеріалах виконавчого провадження зверненням її представника на адресу Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ (а.в.п.57-58 ОСОБА_4 2).

У відповідності до вимог ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом ч.2 ст.25 Закону державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Аналізуючи наведені положення Закону, суд зауважує, що єдиною підставою для стягнення з боржника виконавчого збору є невиконання ним у визначений законом строк рішення суду.

Як вбачається з досліджених судом матеріалів виконавчого провадження №40502747, боржнику неодноразово встановлювався строк для добровільного виконання рішення суду, на що ОСОБА_1 не відреагувала.

У звязку з наведеним, рішення суду було виконане лише 16.07.2015 року у примусовому порядку з залученням до проведення виконавчих дій працівників органів внутрішніх справ.

Того ж дня державним виконавцем було закінчено виконавче провадження та одночасно винесено постанову про стягнення виконавчого збору з боржника (а.с.6).

Оскаржуваною постановою, керуючись ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» було стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 680 грн. 00 коп.

При цьому суд зауважує, що в даному випадку боржником не було виконане рішення немайнового характеру, а тому виконавчий збір стягується в розмірі, чітко визначеному Законом, тобто сорок неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та самостійно не розраховується державним виконавцем.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Таким чином, суд, ознайомившись з усіма доводами сторін та матеріалами виконавчого провадження, приходить до переконливого висновку, що дії виконавця були правомірними, оскільки боржник по виконавчому провадженню в добровільному порядку рішення суду не виконала.

Згідно ч.3 ст.387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3, п.18 постанови №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність було прийнято або вчинено відповідно до закону, у межах повноважень субєкта оскарження і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги. При цьому, визнаючи доводи скарги необґрунтованими і відмовляючи в її задоволенні, суд має зазначити в ухвалі, у звязку з чим і на підставі яких саме норм закону він дійшов такого висновку.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця були вчинені в межах його повноважень та відповідно до вимог Закону, а тому скарга ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 16.07.2015 року про стягнення виконавчого збору - необґрунтована та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.8, 57, 58,59, 383, 387, 208-210,231-232 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову державного виконавця від 16.07.2015 року про стягнення виконавчого збору відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів після оголошення ухвали суду.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Л. А. Стоцька