Дата документу 23.04.2015
Провадження № 2/334/198/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Вєтлугіній Г.С., за участю адвоката Кужель О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Всейуркаїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації про визнання договору недійсним, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми, -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом за захистом порушеного права споживача, у якому вказує , що 29.05.2014 року між ним та ПАТ «Всейуркаїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБІ Банк») було укладено Договір банківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1, який було укладено на умовах, що обмежують його права, з використанням нечесної підприємницької практики, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною.

Позивач вважає, що банк застосував щодо нього агресивну підприємницьку діяльність, яка фактично містить елементи примусу. Примус виражається в тому, що він, уклавши 25.04.2013 року Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013 по закінченні строку його дії не зміг отримати свої кошти, а умовою отримання цих коштів було лише укладання Договору банківського рахунку «Безлімітний», тобто він не мав іншого способу отримати вкладені у банк гроші та не мав іншого виходу, як укласти цей договір.

Після укладення Договору банківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 від 29.05.2014, грошові кошти з вкладного рахунку за вкладом на вимогу «Для виплат» ( рахунок-кореспондент) були перераховані на банківський рахунок «Безлімітний», а з нього грошові кошти були переказані на інший рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Приватбанк». При здійсненні операції переказу коштів на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Приватбанк», відповідач стягнув з позивача комісію за здійснення банківської операції у розмір 15% від суми вкладу, що становить 3950 доларів США.

Позивач доводить перед судом, що Договір банківського рахунку «Безлімітний» було укладено на вкрай невигідних умовах, т.я. після здійснення всіх банківських операцій він не отримав прибутку, на який розраховував від розміщення грошових коштів на банківському рахунку , а навпаки, ще й змушений був оплачувати послуги банку за здійснення переказу його ж грошових коштів на рахунок іншої банківської установи.

Оскільки договір було укладено з застосуванням до нього нечесної підприємницької діяльності, з застосуванням агресивної підприємницької діяльності з елементами примусу, ОСОБА_2 просив суд визнати недійсним Договір банківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 від 29.05.2014 року та стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у сумі 3950 доларів США; стягнути на його користь 10 000 грн. моральної шкоди; стягнути 3% річних за несвоєчасну виплату суми банківського вкладу; судові витрати покласти на відповідача.

В ході судового розгляду 27.11.2014 року та 04.03.2015 року позивачем було уточнено позовні вимоги, і у судовому засіданні 23.04.2015 року позивач підтримав їх у останній редакції, а саме, просив суд визнати недійсним Договір банківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 від 29.05.2014 року; зарахувати безпідставно отримані ПАТ «ВіЕйБі банком» грошові кошти у сумі 3950 доларів США на його валютний рахунок від 25.07.2012 року у ПАТ «ВіЕйБі банк»; зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб внести зміни до реєстру виплат коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився та за договорами банківського рахунку вкладників, а саме внести його - ОСОБА_2; стягнути на його користь 59629,2 грн; судові витрати покласти на відповідача.

Адвокат позивача у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та надав свої письмові заперечення проти позову, у яких зазначає, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими та безпідставними, недоведеними доказами. Дійсно, між банком та позивачем існували договірні відносини і на банківському рахунку було розміщено грошові кошти позивача, але позивачу було повернуто суму вкладу та нараховані відсотки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення позивача, думку адвоката, дослідивши надані докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов такого стиковку.

Відповідно до ст.. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Судом установлено, що 25.04.2013 рок у між ОСОБА_2 і ПАТ «Всейуркаїнський акціонерний банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБІ Банк») укладено Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013 (а.с.10)

Згідно умов п. 1.1 предметом Договору є розміщення вкладником у банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Швейцарський «Постійний» в доларах США на строк 13 місяців до 25.05.2014 року.

Згідно п. 1.3 сума початкового вкладу становить 26479 доларів США, що підтверджується квитанцією №25815111 від 25.04.2015 року. ( а.с.11).

Згідно п.1.5 встановлено відсоткову ставку за користування грошовими коштами на рівні 10,25 % річних.

Відповідно до п.1.2 Договору банк відкриває на ім'я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 (рахунок-кореспондент). При цьому ще 25.07.2012 року між позивачем та банком укладено договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» № НОМЕР_1 (в доларах США) (а.с22).

На цей рахунок - кореспондент банк перераховує нараховані проценти за забережня вкладу та може бути перерахований вклад по закінченні строк у його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів банк перераховує на рахунок.

25.05.2014 року закінчився строк дії Договору банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013, і позивач звернувся до банку з вимогою про виплату йому грошових коштів готівкою (а.с. 13-15).

Але ПАТ «ВіЕйБі Банк» у порушення приписів ч.1 , 2 ст. 1060 ЦК України, згідно якої договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Тобто, відповідач ухилився від виконання прийнятих на себе зобов'язань щодо повернення суми вкладу та нарахованих процентів.

З вимогами про повернення грошових коштів позивач звертався до банку 26.05.2014 року та 30.05.2014 року ( а.с.19-21), але грошових коштів не отримав.

29.05.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено Договірбанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) ( а.с. 5)

Згідно п.1.1, 1.2 цього договору банк відкриває на ім'я клієнта іменний поточний рахунок в національній валюті України «Безлімітний» НОМЕР_1 (надалі рахунок) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування відповідно до чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, умов Договору та Правил.

За відкриття та обслуговування рахунку клієнт сплачує комісійну винагороду банку згідно з чинними на дату надання послуги тарифами банку на розрахунково-касове обслуговування фізичних осіб за обраним клієнтом тарифним пакетом «Безлімітний». В день укладення договору клієнт ознайомлюється з актуальними тарифами, про що робить відповідну відмітку на примірнику банку. В подальшому тарифи доводяться до відома клієнта в установленому Правилами порядку.

З Тарифним пакетом « Безлімітний» ОСОБА_2 був ознайомлений, про що свідчить його підпис (а.с.6 ).

Згідно умов Договорубанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) на вказаному рахунку було розміщено грошові кошти з вкладного рахунку НОМЕР_2 (Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013) у сумі 26479 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 310205,27 грн. та проценти 2954,48 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 31 612,16 грн. ( копії меморіальних ордерів №1144990, 1144991 від 26.05.2014 року , а.с.16,17).

Після чого, платіжними дорученнями №1 від 06.06.2014 року та №2 від 17.06.2014 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» було здійснено переказ грошових коштів на загальну суму 25483 долари США на рахунок ОСОБА_2 у ПАТ «Приватбанк» ( а.с.7,8,12)

Згідно з п.1.9 Тарифного пакету « Безлімітний» за переказ грошових коштів з рахунків в інші установи та банки, банком - відправником утримано комісію за здійснення банківської операціїу розмірі 15% від суми переказу, у даному випадку ця сума становить 3950 доларів США.

Позивач доводить перед судом, що Договірбанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) від 29.05.2014 року було укладено на вкрай невигідних для нього умовах, який обмежує його права споживача з використанням нечесної підприємницької практики, яка включає будь-яку діяльність, що вводить споживача в оману або є агресивною.

Позивач вважає, що банк застосував щодо нього агресивну підприємницьку діяльність, яка фактично містить елементи примусу.

При цьому, примус виражається в тому, що він, уклавши 25.04.2013 року Договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013 по закінченні строку його дії не зміг отримати свої кошти готівкою, а умовою отримання цих коштів було лише укладання Договору банківського рахунку «Безлімітний», тобто він не мав іншого способу отримати вкладені у банк гроші та не мав іншого виходу, як укласти цей договір.

У ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів.

Ст. 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Отже, укладаючи Договірбанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) від 29.05.2014 року сторони договору виявили свою волю та свободу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує ст.. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» у яких передбачено підстави для визнання договору недійсним з підстав укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької діяльності. При цьому перелік несправедливих умов не є вичерпним.

Поняття нечесна підприємницька практика у розумінні положень вказаного Закону означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції.

Згідно з п.2 ч.1 ст.19, ч.2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність ( дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Підприємницька може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформації, необхідної для здійснення свідомого вибору.

Згідно ч. 4 ст. 19 цього Закону агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбаної продукції

Позивачем не надано доказів, які б доводили застосування до нього нечесної підприємницької діяльності або, що ця діяльність була агресивною, він не довів перед судом, що виконавець послуг ввів його в оману, надав нечітку, незрозумілу або двозначну інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору; докучав йому , неналежно впливав на нього, у зв'язку з чим він уклав такий договір.

Посилання позивача, що в інших банківських установах відсоткова ставка за розрахунково-касове обслуговування становить значно менший відсоток, не доводить нечесну підприємницьку діяльність відповідача або, що ця діяльність була агресивною.

У судовому засіданні позивач не заперечував, що укладаючи даний договір він розумів значення його положень, він ознайомився з умовами та Правилами, Тарифами, за якими здійснюється банком обслуговування іменного поточного рахунку.

Так, п. 2.1 Договорубанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) від 29.05.2014 року містить застереження, що підписуючи цей договір клієнт погоджується з викладеною пропозицією банку щодо відкриття та обслуговування рахунку на умовах, встановлених цим Договором, Тарифами та Правилами, доступними для ознайомлення клієнта на інформаційних стендах у приміщенні відділень Банку.

Підписуючи цей договір сторони підтверджують, що досягли згоди за всіма іншими умовами.

Доводи позивача, що він був поставлений банком у невигідні умови, т.я не мав іншої змоги отримати грошові кошти та іншого способу захистити порушене право, суд оцінює як неспроможні.

Законом , зокрема, ст.. 15,16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права та інтересу, а також визначено способи та порядок захисту порушеного права судом.

У даному випадку способом захисту порушеного права, який відповідав би приписам закону, було б звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про стягнення з відповідача суми грошових коштів розміщених на банківському рахунку.

Про порушення свого права ОСОБА_2 дізнався після закінчення строку дії Договору банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний»» №5726440/2013 - 26.05.2014 року, коли банк на його вимоги не виплатив йому суму вкладу, але позивач не використав такий спосіб захисту порушеного права, а уклав Договірбанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) від 29.05.2014 року, отримав належні йому кошти через іншу банківську установу, а тепер доводить, що укладення останнього договору порушило його права споживача.

З наданих відповідачем виписок по особовому рахунку ОСОБА_2 вбачається, що вклад разом з нарахованими процентами він отримав у повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Свої вимоги позивач обґрунтовує ч.1 ст.215 ЦК України відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.3 ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 10 та ст.. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

Позивач не довів належними і допустимими доказами заявлені позовні вимоги - не довів, що укладання оспорюваного договору суперечило його внутрішній волі, що його вибір не був вільним і до нього було застосовано примус або вплив з боку будь-кого.

Таким чином, у ході судового розгляду судом не встановлено обставин, які б були підставою для визнання Договорубанківського рахунку «Безлімітний» НОМЕР_1 ( в національній валюті України) від 29.05.2014 року недійсним, а тому вважає, що такі позовні вимоги є необґрунтованими та недоведеними, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

Всі інші позовні вимоги ОСОБА_2 є похідними від дійсності Договорубанківського рахунку «Безлімітний», а оскільки суд не вбачає підстав для визнання його недійсним, то й відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення грошових коштів та зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Щодо вимог про віднесення судових витрат на відповідача, то суд виходить з приписів ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої витрати здійснюються за рахунок держави, т.я позивачі у даній категорії справ звільняються від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215 ЦПК України, ст. 15,16,203,215, 509,627, 1060 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», суд, -

В и р і ш и в:

В і д м о в и т и ОСОБА_2 у задоволенні позову до ПАТ «Всейуркаїнський акціонерний банк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасової адміністрації про визнання договору недійсним, зобов'язання вчинити певні дії та стягнення суми

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.