РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №668/402/15-ц

Пров. №2/668/586/15

29.04.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого Булах Є.М.

при секретарі Яворській Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення банківського вкладу , процентів, неустойки та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу(депозиту). Відповідно до укладеного 03.01.2014 року договору банківського вкладу № 007-21061-030114 у доларах США з строком дії до 08.01.2015 року під процентну ставку 10% річних та відкриттям платіжної картки № 3294 позивач розмістила в установі банку грошові кошти в сумі 2000,00 дол.США, проценти за використання яких нараховувались на платіжну картку № 3294. До дня закінчення дії договору № 007-21061-030114 від 03.01.2014 року, позивач листом від 29.12.2014 року заявила банку про намір отримати суму вкладу. Однак з 09.01.2015 року позивач грошові кошти, зараховані на картковий рахунок, не отримала у звязку із відсутністю в установі банку готівкової валюти, у звязку із чим позивачу фактично не повернуті сума вкладу 2000,00 дол.США та проценти, нараховані за останній місяць вкладу у сумі 33,01 дол. США. Вважає, зазначені дії з боку відповідача порушенням своїх прав, у звязку із чим позивач нарахувала окрім іншого до стягнення з відповідача суму неустойки у розмірі 304,95 дол. США, інфляційні витрати в сумі 60,99 дол.США та 3% річних в сумі 0,83 дол.США. Крім іншого, позивач вважає, що діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних переживаннях з приводу невпевненості та невизначеності щодо свого фінансового стану, роздратованості щодо неможливості планування проведення новорічних свят, яку оцінено позивачем в сумі 5000,00 грн. Просила суд стягнути з відповідача на свою користь банківський вклад в сумі 2000,00 дол.США; проценти за зазначеним вкладом в сумі 33,01 дол.США; неустойку у вигляді пені в сумі 304,95 дол.США; інфляційні витрати в сумі 60,99 дол.США; 3% річних в сумі 0,83 дол.США та моральну шкоду в сумі 5000,00грн.

До початку розгляду справи по суті позивач надала суду заяву від 31.03.2015р., якою уточнила позовні вимоги станом на 31.03.2015 року, остаточно просила стягнути з відповідача банківський вклад в сумі 2000,00 дол.США; проценти за зазначеним вкладом в сумі 33,01 дол.США; неустойку у вигляді пені в сумі 3171,49 дол.США; 3% річних в сумі 8,68 дол.США та моральну шкоду в сумі 5000,00 дол.США.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат в сумі 60,99 доларів США просила залишити без розгляду.

Суд, ухвалою від 29.04.2015 року позовні вимоги в частині стягнення інфляційних витрат в сумі 60,99 доларів США залишив без розгляду.

Позивач у судове засідання не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду письмову заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду письмові заперечення на позов, мотивуючи тим, що на час звернення позивача до суду із вимогами в банку на підставі рішення № 51 від 02.03.2015 року виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 03.03.2015 року діє тимчасова адміністрація,у звязку із чим на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється.

Суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обовязковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності(ст. 157,158 ЦПК України).

За таких обставин та враховуючи вимоги ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів у заочному порядку, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до договору банківського вкладу № 007-21061-030114 від 03.01.2014 року, ОСОБА_1 розмістила у ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти у вигляді вкладу в сумі 2000,00 дол.США з строком дії до 08.01.2015 року під процентну ставку 10% річних та відкриттям платіжної картки № 3294 для нарахування та виплати процентів.

Факт розміщення грошових коштів в сумі 2000,00 дол.США в установі ПАТ «Дельта Банк» підтверджується квитанцією № 30418841 від 03.01.2014 року.

Відповідно до п. 1.10 договору № 007-21061-030114 від 03.01.2014 року, вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 3294.

Письмовою заявою від 29.12.2014 року, ОСОБА_1 повідомила ПАТ «Дельта Банк» про небажання продовжувати дію договору № 007-21061-030114 від 03.01.2014 року та заявила про видачу їй грошових коштів за вказаним договором.

З долученої відповідачем та наявної у матеріалах справи виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 № 3294 у ПАТ «Дельта банк» вбачається, що активний залишок на останньому становить 21000,00 грн.

Однак, як вказує позивач, отримати наявні на картковому рахунку грошові кошти в сумі 2000,00 дол.США, які дорівнюють сумі вкладу, та проценти за останній місяць його використання в сумі 33,01 дол.США, остання не має можливості через відмову ПАТ «Дельта Банку» у такій видачі через відсутність валютних ресурсів.

На час розгляду справи сума грошових коштів з рахунку позивача № 73294 не виплачена.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Частиною 2 статті 1060 ЦК України передбачено, що незалежно від того чи був укладений договір банківського вкладу на умовах видачі вкладу на першу вимогу чи на умовах повернення вкладу із закінченням встановленого договором строку, банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору, заміна умов зобов'язання, виплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. А також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на зазначене та беручи до уваги відмову відповідача на вимогу вкладника здійснити виплати ОСОБА_1 за договором вкладу, а також нараховані відсотки, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог про стягнення з відповідача суми вкладу у розмірі 2000,00 доларів США із нарахованими відсотками у розмірі 33,01 доларів США, а також пені та три відсотки річних.

В обґрунтування своїх заперечень проти заявленого позову відповідач посилається на відсутність в нього обовязку по поверненню вкладу, сплаті пені, відсотків та інфляції внаслідок не виконання ним своїх обовязків по поверненню вкладу з огляду на п. 4 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого банк, який перебуває в процесі ліквідації, з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, яка виконує функції з ліквідації банку, припиняється нарахування відсотків, неустойки(штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Суд вважає посилання відповідача на вказану норму Закону частково не правомірним виходячи з наступного.

П. 4 ч.2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зазначеній редакції діє з 04.07.2014 року.

Відповідно до копії рішення від 02.03.2015 року № 51 Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі постанови Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, вирішено розпочати процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 03.02.2015 по 02.06.2015 року включно( рішенням № 71 від 08.04.2015 року внесено зміни до рішення № 51 від 02.03.2015 року щодо строків тимчасової адміністрації та подовжено її до 02.09.2015 року) .

Відповідальна особа Фонду гарантування вкладів призначена у ПАТ «Дельта Банк» 02.03.2015 року.

Як вбачається з відомостей, які містяться в ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на сьогоднішній день ПАТ «Дельта Банк» знаходиться лише в стані припинення.

Таким чином, заперечення відповідача про відсутність у позивача права вимоги до банку за період з 09.01.2015 року по 02.03.2015 року не відповідають вимогам закону.

Вирішуючи питання, щодо правомірності нарахованих сум пені та 3 відсотків річних заявлених позивачем до стягнення з відповідача, суд виходить з наступного.

З наданого позивачем та перевіреного судом розрахунку суми заборгованості ПАТ «Дельта Банк» вбачається, що ОСОБА_1 обраховує суму боргу банку станом на 31.03.2015 року за наступними статтями: 2000,00 дол.США-сума вкладу; 33,01 дол.США- сума відсотків за користування вкладом за останній місяць; 3171,49 дол.США-сума пені; 8,68 дол.США- 3% річних.

Відповідно до наведених вище норм чинного законодавства, нарахування санкцій за невиконання умов договору банківського вкладу після дати призначення у ПАТ «Дельта Банк» відповідальної особи Фонду гарантування вкладів, не відповідає приписам закону.

У звязку із викладеним суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Дельта банк» пені та 3% річних за період з 09.01.2015 по 02.03.2015 рр. та які відповідно становлять: 2049,86 дол.США-сума пені; 5,62 дол США-3% річних є законними та обґрунтованими, а відтак вимоги про стягнення нарахованих сум за період з 03.03.2015 по 31.03.2015р.р. задоволенню не підлягають.

Крім того, оскільки штрафні санкції за невиконання грошових зобовязань мають нараховуватись у національній валюті то відповідно до встановленого НБУ офіційного курсу гривні до долара США на момент нарахування штрафних санкцій, правомірним буде стягнення з відповідача зазначених сум у вказаний період саме у гривні: 32326,29 грн. - сума пені; 88,62 грн. - сума 3% річних.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (Із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року N 5) у заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини її життя у період невиконання відповідачем грошових зобовязань не характеризуються ознаками моральних страждань, та позивачем не надано підтверджених доказами обґрунтувань розміру заявленої моральної шкоди, у звязку із чим суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Враховуючи викладене позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Окрім цього, оскільки відповідно до Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при поданні позову то відповідно до ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 1% від ціни позову, яка на час розгляду справи склала 64475,5 грн., тобто 644,75 грн.

Керуючись Конституцією України, ст. ст.526, 611, 625, 1060,1074 ЦК України, Законом України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.8,10,11,88,209,212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 суму банківського вкладу 2000,00 дол.США; проценти за вкладом в сумі 33,01 дол.США; неустойку у вигляді пені в сумі 32326,29 грн; 3% річних в сумі 88,62 грн.

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в дохід держави суму судового збору у розмірі 644,75 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області через Суворовський районний суд м. Херсона. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2