Провадження № 22-ц/779/2329/2015
Головуючий у 1 інстанції Хоростіль Р. В.
Суддя-доповідач Меленко О.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Меленко О.Є.

суддів Васильковського В.М., Малєєва А.Ю.

секретаря Мельник О.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

представника ПАТ «Банк «Золоті Ворота» Якубовського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «Банк «Золоті Ворота» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 листопада 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2014 року ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 439 796 грн. 11 коп. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 04 грудня 2007 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №02/250Ф, згідно з яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 200 000 грн. зі сплатою 16,16% річних у період з 04.12.2007 року по 03.12.2012 року та 21,16% у період після 03.12.2012 року, зі сплатою 0,2% від суми кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, з кінцевим строком повернення 03.12.2012 року.

Посилаючись на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 439 796 грн. 11 коп., просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 листопада 2014 року задоволено позов ПАТ «Банк «Золоті Ворота» до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Золоті Ворота» заборгованість за кредитним договором № 02/250Ф від 04.12.2007 року за період з 04.12.2007 року по 24.06.2014 року у розмірі 439796 грн. 11 коп. з яких: 170000,03 грн. кредит; 131932,35 грн. проценти; 21200,46 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості; 116663,73 грн. - пеня, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального і процесуального права.

Так, на думку апелянта, судом не враховано, що позивачем в односторонньому порядку було змінено умови зобов'язання та строк договору про надання споживчого кредиту №02/250Ф від 04.12.2007 року. Згідно вимоги №01/601 від 26.03.2009 року, на підставі п.3.3.1 кредитного договору та ст. 1050 ЦК України позивач вимагав дострокового виконання боргових зобов'язань у повному обсязі протягом 30 днів з дати отримання такої вимоги. Вказана вимога була отримана боржником 16.04.2015 року, і в строк до 16.05.2015 року виконана не була. Отже перебіг строку позовної давності за вказаним позовом почався з 17.05.2009 року та закінчився 17.05.2012 року. Таким чином позивач звернувся в суд з позовом пропустивши строк позовної давності, а суд першої інстанції в порушення вимог ч.4 ст. 267 ЦК України прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції, апелянт просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник вимоги підтримали з тих же мотивів, що зазначені у апеляційній скарзі.

Представник ПАТ «Банк Золоті Ворота» доводи апеляційної скарги не визнав, просить її відхилити; рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, доводи представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 04.12.2007 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №02/250Ф, згідно з яким останній отримав кредит в розмірі 200 000 грн. зі сплатою 16,16 % річних у період з 04.12.2007 року по 03.12.2012 року та 21,16% річних у період після 03.12.2012 року , зі сплатою 0,2 % від суми кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, з кінцевим строком повернення 03.12.2012 року.

У зв'язку з неналежним виконанням боржником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, позивач здійснив нарахування заборгованості. Так станом на 24.06.2014 року сума заборгованості за кредитним договором №02/250Ф від 04.12.2007 року становила 439 796 грн. 11 коп.

Задовольняючи позов ПАТ «Банк Золоті Ворота» суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість по кредиту, яка підлягала стягненню. При цьому суд вважав, що підстави для застосування позовної давності відсутні, оскільки сторонами погоджено кінцевий строк погашення кредиту - 03.12.2012 року, і саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності.

Однак погодитись з таким висновком суду, колегія суддів Апеляційного суду Івано-Франківської області не може, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Кредитним договором, що був укладений між сторонами було передбачено зміну тривалості позовної давності ( до трьох років) лише в частині, що стосувалася неустойки. Що ж до вимог про стягнення тіла кредиту, відсотків така залишилася загальною - три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З матеріалів справи вбачається, що з жовтня 2008 року відповідач жодних платежів за кредитним договором не здійснював. 26.03.2009 року відповідачу була направлена вимога кредитора про дострокове виконання зобов'язання на суму 191 970, 99 грн. протягом тридцяти днів з дня отримання такої (а.с.11-12). При цьому у вказаній вимозі зазначено, що сума заборгованості є загальною і складаєтьсь із залишку по кредиту, заборгованості по відсотках та пені.

Згідно копії повідомлення про вручення поштового відправлення, така вимога була отримана боржником (ОСОБА_2.) 16.04.2009 року. В добровільному порядку протягом встановленого кредитором строку в тридцять днів, така заборгованість не була погашена. В матеріалах справи є також дані про те, що маючи намір отримати кошти за кредитним договором (борг в повному обсязі), у червні 2009 року ПАТ «Банк Золоті Ворота» було вчинено виконавчий напис нотаріуса, згідно з яким з прилюдних торгів було реалізовано належний ОСОБА_2 транспортний засіб - автомобіль MAN 19.364 FLT, що перебував у заставі.

Зважаючи на те, що позивач скористався правом, передбаченим п. 3.3.1 договору та в односторонньому порядку змінив строк виконання зобов'язання, то перебіг строку за вказаним позовом розпочався 17.05.2009 року та закінчився 17.05.2012 року. Разом з тим, з позовом ПАТ «Банк Золоті Ворота» звернувся тільки 30.07.2014 року.

У відповідності до ч.4 ст.267 ЦК України відповідачем було заявлено клопотання про застосування спливу позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів Апеляційного суду приходить до висновку, що рішення судом першої інстанції постановлене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому воно підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі наведеного та ст.ст. 257, 261, 267 ЦК України, керуючись ст.ст.307, 309, 313-315, 316, 317 ЦПК України, колегія судів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 листопада 2014 року скасувати, ухваливши нове рішення.

В задоволенні позову ПАТ «Банк «Золоті Ворота» до ОСОБА_2 про стягнення коштів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.Є. Меленко

Судді: В.М. Васильковський

А.Ю. Малєєв