Справа № 303/7866/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 травня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача - Ігнатюка Б.Ю.

суддів - Панька В.Ф., Куштана Б.П.

при секретарі - Дашковській С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення,-

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення.

Позов мотивовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки і 30.04.2009 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок загальною площею 146,80 кв.м., житловою 65,10 кв.м., який розташований за адресою : АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк». Позивач звернувся до відповідачів з письмовою вимогою добровільно звільнити житловий будинок, які в добровільному порядку не звільнять будинок. Тому вважає, що відповідачі та усі мешканці підлягають виселенню.

Рішенням суду позовні вимоги задоволені частково: виселено ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2,, ОСОБА_5 з житлового будинку, у задоволенні позовних вимог про виселення інших осіб відмовлено.

ОСОБА_2 не погодився з цим рішенням, порушив питання про його скасування та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони та треті особи не явились, про причину неявки не повідомили. Про час та місце розгляду справи всі зазначені особи повідомлені належним чином, що підтверджено відповідними розписками. Тому суд вважав за можливе розглянути справу у їх відсутності та без фіксації судового процесу відповідно до ст.197, ч.2 ст.305 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2009 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, зазначений вище будинок, в якому проживають відповідачі і тому вони відповідно до ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України підлягають виселенню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до твердження вирішення даних позовних вимог рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2009 р. та необхідністю застосування вимог Закону про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті /надалі - Закон про мораторій/.

Ці доводи є безпідставними.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 24 грудня 2009 р., крім звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ОСОБА_3, виселено з будинку, який є предметом іпотеки - АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, ОСОБА_7 Відповідачами по даній справі є ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 Тому твердження апелянта про вирішення вказаним рішенням суду даного позову є таким, що не відповідає дійсності.

Рішення про звернення стягнення на майно, яке перебувало в іпотеці було прийнято у 2009 році, а Закон про мораторій прийнято лише в червні 2014 р. і він немає зворотної дії в часі. Саме по цій причині він не може бути застосований при вирішенні цієї справи і це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 25 березня 2015 р. у справі №6-44 с 15, яка є обов'язковою для врахування відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України.

Разом з цим відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яка є обов'язковою підставою ля скасування рішення; відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції є порушення норм матеріального права.

Як вказано вище, суд першої інстанції встановив, що відповідачі проживають в будинку, на який звернуто стягнення як на іпотечне майно у зв'язку з заборгованістю по кредитному договору. І це відповідає об'єктивним обставинам справи. Однак, суд першої інстанції не врахував, що застосування окремих частин ст.109 ЖК України та ст.40 ЗУ «Про іпотеку» можливе лише з дотриманням вимоги ч.2 ст.109 ЖК України, відповідно до якої громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

По справі встановлено, що будинок, який був переданий в іпотеку, не був придбаний за рахунок отриманого ОСОБА_14 кредиту і тому виселення громадян, які в ньому проживають можливе при умові надання іншого житлового приміщення. Це відповідає також правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у справі № 6-39 цс 15, в якій зазначено, що за змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

В матеріалах справи відсутні дані про можливість надання відповідачам іншого житла, що повинно бути доведено позивачем і саме по цій причині в задоволенні позову слід відмовити.

А тому, керуючись ст.ст.307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5, третіх осіб - ОСОБА_6, ОСОБА_7 про виселення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні зазначеного позову відмовити.

Рішення надирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: