Справа № 459/2569/14 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/2053/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням частково задоволено позов ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі Львівської обласної дирекції ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (р/р 290923655, МФО 325570, ) заборгованість за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. яка складається з: 27922 (двадцять сім тисяч) 08 доларів США - заборгованості по кредиту; 3723 (три тисячі сімсот двадцять три) 20 доларів США - заборгованості по сплаті відсотків; 15082 (п'ятнадцять тисяч вісімдесят два) 61 доларів США - пені за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків, всього разом у сумі - 46727 (сорок шість тисяч сімсот двадцять сім) доларів США 89 центів, що згідно курсу НБУ станом на 18.12.2014 року по курсу 15,76 грн. за один долар США, що становить 736431 (сімсот тридцять шість чотириста тридцять одну) грн. 55 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки припиненим.

Договір поруки від 19.07.2007 року укладений між ОСОБА_4 та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" на виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. визнати припиненим із 02.09.2013 року.

У зустрічному позові ОСОБА_2 до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", ОСОБА_4 про визнання протиправним внесення ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в односторонньому порядку змін до кредитного договору №014/0151/74/50667 від 19.07.2007 р. та зобов'язання проведення розподілу боргових зобов'язань, які виникли на підставі кредитного договору - відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що банком в односторонньому порядку було піднято відсоткову ставку за кредитним договором з 13% до 18%, дане підняття є неправомірним. Також покликається на те, що судом не взято до уваги те, що кредит брався нею під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 (на даний час шлюб між ними розірвано), на підставі рішення суду було проведено поділ їхнього майна та визначено по 1/2 частині нежитлового приміщення по АДРЕСА_1, яке було придбане за дані кредитні кошти. ОСОБА_4 відмовляється від сплати коштів за кредитним договором відповідно до належної йому частки, тому вважає що нести зобов'язання вони мають також у визначених частках.А відтак вважає, що банк повинен здійснити розподіл боргових зобов'язань, які виникли на підставі даного кредитного договору.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19 липня 2007 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на підставі якого банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 42 630 доларів США строком до 19 липня 2027 року зі сплатою 13 % річних. 19 липня 2007 року був також укладений договір поруки, на підставі якого ОСОБА_4 поручився перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" за виконання ОСОБА_2 боргових зобов'язань за кредитним договором від 19 липня 2007 року.

За умовами кредитного договору ОСОБА_2 зобов'язувалась щорічно укладати договори добровільного страхування. В протилежному випадку, у відповідності до п. 1.6 кредитного договору банк в односторонньому порядку наділявся правом збільшення відсоткової ставки на 5%.

В 2013 році ОСОБА_2 не уклала договір добровільного страхування, що послужило підставою банку для збільшення відсоткової ставки з 13 % до 18% річних, про що ОСОБА_2 була повідомлена у встановленому порядку.

Крім того, не виконуючи належним чином умов кредитного договору ОСОБА_2 допустила заборгованість перед банком як по виплаті відсотків так і тіла кредиту, в зв'язку з чим і була нарахована пеня за порушення графіку повернення кредиту.

Задовільняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2007 року суд першої інстанції вірно виходив з положень ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України встановивши при цьому, що позивач (банк) зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, натомість боржник (відповідач) своїх зобов'язань не виконує, а відтак сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку.

Також судом встановлено, що і не заперечується сторонами, про зміну відсоткової ставки з 02 вересня 2013 року за кредитним договором від 19 липня 2007 року поручитель банком не повідомлявся.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Оскільки з 2 вересня 2013 року було збільшено відсоткову ставку за кредитним договором, по якому поручався ОСОБА_4, тобто фактично збільшився обсяг його відповідальності без його згоди, то суд першої інстанції у відповідності до ч. 1 ст. 559 ЦК України прийшов до вірного висновку про припинення договору поруки.

Позивач ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" рішення суду не оскаржив.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" згоди на зміну сторони в кредитному договорі від 19 липня 2007 року не надає.

А тому суд першої інстанції на законних підставах відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позову про розподіл боргових зобов'язань за кредитним договором.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", які виразились в односторонньому порядку збільшенням відсоткової ставки кредитного договору, то як зазначено вище таким правом банк наділений у відповідності до умов зазначеного договору, що відповідно не суперечить вимогам закону.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура розгляду передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: