АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду , що не підлягає примусовому виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року повернуто заявнику ОСОБА_1 клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню для подання до належного суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою визнати постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 15 травня 2014 року по кримінальній справі відносно ОСОБА_1, такою, що має законну силу на території України в частині відшкодування збитку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Представник прокуратури заперечив проти апеляційної скарги.

. Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

29 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду м. Києва із клопотанням про визначення підсудності визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08 серпня 2014 року клопотання ОСОБА_1 про визначення територіальної підсудності було задоволено, підсудність справи з метою звернення до суду з клопотанням ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню визначено Дніпровському районному суду м. Києва.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним клопотанням, просив визнати постанову Ленінського районного суду м. Севастополя від 15 травня 2014 року у кримінальній справі щодо ОСОБА_1, такою, що має законну силу на території України в частині зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 - грошові кошти, які знаходяться на депозитних рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2, відкритих у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Згідно статті 399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 392-394 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Частиною 1 статті 394 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім'я (найменування) особи, що подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження; 2) ім'я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами , що додано до нього, особі , що його подала.

Повертаючи клопотання заявнику для подання до належного суду суд першої інстанції виходив з наступного.

З постанови Ленінського районного суду міста Севастополя від 15 травня 2014 року, вбачається що вона прийнята відповідно до норм КПК Російської Федерації, а копія постанови завірена печаткою Ленінського районного суду м. Севастополя, який створений за законодавством України (а.с. 20)

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Частинами 1, 2 та 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь- який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За таких обставин, Ленінський районний суд м. Севастополя, який утворений відповідно до Конституції та законів України, повинен був діяти відповідно до Закону України " Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України ".

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя судами Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях, змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам, та забезпечено розгляд кримінальних проваджень, підсудних місцевим (районним, міським, районним у містах, міськрайонним судам), розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - одним з районних судів міста Києва, визначеним Апеляційним судом міста Києва; кримінальних проваджень, підсудних Апеляційному суду Автономної Республіки Крим та Апеляційному суду міста Севастополя, - Апеляційним судом міста Києва. Справи, що перебувають у провадженні судів, розташованих на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, та розгляд яких не закінчено, передаються судам відповідно до встановленої цим Законом підсудності, протягом десяти робочих днів з дня набрання ним чинності або з дня встановлення такої підсудності.

Отже, Ленінський районний суд м. Севастополя зобов'язаний був передати кримінальну справу стосовно ОСОБА_1 до Апеляційного суду м. Києва для визначення підсудності відповідно до вищезазначеної норми закону, а відтак постанова, ухвалена цим судом відповідно до норм КПК Російської Федерації у зазначеній кримінальній справі є недійсною на території України і не створює правових наслідків.

Нормами діючого процесуального законодавства, зокрема розділом VIIIглави 1 та 2 ЦПК України, а також законом не визначені наслідки звернення до суду із клопотанням про визнання рішення суду, яке є недійсним на території України та не має юридичної сили, тому застосуванню підлягають загальні норми процесуального права, які визначають прийняття та розгляд позовів і заяв.

Колегія суддів вважає, що суд дійшов вірного висновку, що законом не визначені наслідки звернення до суду із клопотанням про визнання рішення суду, яке є недійсним на території України та не має юридичної сили, тому застосуванню підлягають загальні норми процесуального закону, які визначають прийняття та розгляд заяв та колегія суддів вважає, що враховуючи встановлені обставини справи, клопотання ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і підлягає поверненню заявнику.

Виходячи з положень глави 1 та 2 розділу VIII ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне змінити ухвалу суду та постановити ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню разом з додатками, що додано до нього повернути заявнику, виключивши для подання до належного суду.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312 ,313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року -змінити та постановити ухвалу, якою клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню разом з додатками, що додано до нього повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: