Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Піх Ю.Р. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/7934/14-ц
05 травня 2015 року Справа № 22ц/778/1657/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Коллегія судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Кримська О.М., Подліянова Г.С.

секретар - Мельник З.П.

при участі: прокурора - адвоката -

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою Головного Управління Міністерства доходів у Запорізькій області на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.12.2014 року у справі за позовом Головного Управління Міністерства доходів у Запорізькій області до ОСОБА_1, третя особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про виселення із службового приміщення, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2009 року Головне Управління Міністерства доходів у Запорізькій області (далі-Управління) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про виселення із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення, посилаючись на те, що відповідач перебував з позивачем у трудових відносинах з 30 вересня 2005 року по 28 січня 2009 року, займаючи посаду Начальника Управління погашення прострочених податкових зобов'язань. За наказом № 21-о від 28.01.2009 року звільнена з роботи за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП. Для проживання, відповідачу та членам її сім"ї, за рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради від 31.08.2006 року, по службовому ордеру була виділена у користування службова квартира АДРЕСА_1. Після звільнення ОСОБА_1 в добровільному порядку не звільнила, у зв'язку з чим позивач просив суд примусово виселити відповідача із згаданого житлового приміщення.

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.12.2014 року з'явленні вимоги відхилені.

В апеляційній скарзі заявник просив скасувати судове рішення як не обґрунтоване, оскільки, на його думку, суд не правильно встановив обставини справи та неправильно застосував норми матеріального закону.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палаті з цивільних справ апеляційного суду дійшла до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.309 ЦПК суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду в першої інстанції і ухвалює нове рішення, якщо суд неправильно застосував норми матеріального права.

Із матеріалів справи слідує, що відповідач з 30 вересня 2005 року по 28 січня 2009 року, займаючи посаду Начальника Управління погашення прострочених податкових зобов'язань й за наказом № 21-о від 28.01.2009 року звільнена з роботи за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП. (а.с.7,99).

Рішенням Запорізької міської ради № 287/1 від 27.07.2006 року квартира АДРЕСА_1 включена до числа службових Державної податкової адміністрації Запорізької області (а.с.13).

За наслідками розгляду клопотання Державної податкової адміністрації Запорізької області 30.06.2006 року вирішено виділити відповідачу зазначене житлове приміщення на склад сім"ї два чоловіки та видано спеціальний службовий ордер (а.с.11,12,15).

Натепер, у спірній квартирі проживають та мають зареєстроване місце проживання члени сім"ї відповідача: чоловік, донька та її неповнолітня дитина та мати (а.с.176).

Статтею 124 ЖК України передбачено, що робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Аналогічні положення викладені в п.35 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року N 37.

Наведені правові приписи передбачають, по-перше, наявність між сторонами трудових відносин, а, по-друге, виселення має бути лише тоді, коли робітник припинив трудові відносини з підприємством, установою, організацією, що надали таке житло.

Трудові відносини - відносини, засновані на угоді між працівником і роботодавцем про особисте виконання працівником за плату трудової функції (роботи по певній спеціальності, кваліфікації або посади).

Працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Трудовий договір - це угода між працівником та конкретним роботодавцем, за яким працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену даною угодою відповідно до внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець зобов'язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю й угоду сторін.

Сторонами трудових угод є працівник і роботодавець.

Укладення трудового договору може бути підтверджено записом у трудовій книжці або наказом про прийняття на роботу.

У ст.1 Закону України Про державну податкову службу в Україні записано, що до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, спеціалізовані державні податкові інспекції, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).

Згідно Положення про Державну податкову адміністрацію у Запорізькій області слідує, що адміністрація є окремою юридичною особою з власним штатним розписом, відокремленим майном, кошторисом та організаційною структурою (а.с.14).

Із справи видно, що до 25.05.2005 року ОСОБА_1 працювала у Василівській міжрайонній Державній податковій інспекції у Запорізькій області на посаді начальника цієї установи (а.с.98).

З вказаної дати була звільнена з роботи за п.1 ст.36 КЗпП за погодженням сторін.

Через чотири місяці, а саме 30 вересня 2005 року, на конкурсній основі ОСОБА_1 прийнята на роботу до Державної податкової адміністрації у Запорізькій області (а.с.7,99).

Отже, спостерігається, що саме з 30.09.2005 року відповідач почав працювати в установі позивача.

Службова квартира - особлива категорія житла, яке надається людині саме у зв'язку з його роботою в певній організації або на конкретній посаді.

Відповідно до ст.118 ЖК службові жилі приміщення (квартири, окремі будинки) призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером своїх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Головною умовою для надання службової квартири є неможливість виконувати посадові обов'язки через відсутність житла в безпосередній близькості від місця роботи.

Відтак суд наголошує, що до основних ознак службового жилого приміщення відноситься, зокрема - характер трудових відносин працівника, що дає право на користування службовим житлом.

Ці вимоги встановлені Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 4.02.1988 р. N 37 (з наступними змінами та доповненнями, далі Положення).

Як встановлено судом, службове приміщення відповідачу було надано Державною податковою адміністрацією у Запорізькій області за місцем його роботи саме в установі позивача з яким він перебував у трудових відносинах.

Наказом № 21-о від 28.01.2009 року ОСОБА_1 звільнена з роботи за прогул на підставі п.4 ст.40 КЗпП.

Отже, у трудових відносинах з установою позивача, яка надала відповідачу службове приміщення, останній перебував 3 роки 4 місяці, що менше строку визначеного ст.125 ЖК, а тому не має статусу особи, яка не може бути виселена із службового приміщення без надання іншого житлового приміщення, оскільки у трудових відносинах з позивачем перебував менше 10 років.

Посилання відповідача на загальний стаж роботи в органах податкової інспекції, як підставу у відмові у виселенні не є виправданими, оскільки трудовий стаж (вислуга років) - це час (тривалість) трудової діяльності працівника і є лише підставою для одержання підвищеної заробітної плати, пенсії, допомоги за державним соціальним страхуванням, чергової та додаткової відпусток, пільг працівникам та інше.

Викладене суд першої інстанції не врахував, а тому дійшов неправильних висновків у справі.

Беручи до уваги наведене, скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Головного Управління Міністерства доходів у Запорізькій області задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26.12.2014 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги про виселення заявлені у справі задовольнити.

Висилити ОСОБА_1 із службової квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Головного Управління Міністерства доходів у Запорізькій області судові витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп..

Рішення судової колегії може бути оскаржене безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: Судді: