Справа № 286/1224/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Олех Ю. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, а саме того, що заповіт, складений 16.02.1984 року ОСОБА_3 в Можарівській сільській раді Овруцького району Житомирської області на ім'я ОСОБА_1, при житті був складений і належав ОСОБА_3, померлій ІНФОРМАЦІЯ_1, є складеним на ім'я позивача і на даний час належить йому, та визнання за ним права власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, який належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, мотивуючи тим, що після смерті останньої відкрилась спадщина на майно, зокрема на спірне домоволодіння, позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, так як у встановлений законом строк подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом, однак нотаріус законною постановою відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та не вставленням факту належності заповіту, оскільки у заповіті допущені помилки у прізвищі і по-батькові спадкодавця та по-батькові спадкоємця, тому просить на підставі ст.ст.321, 328, 346, 392, 1268 ЦК України позов задоволити, встановити факт належності заповіту та визнати за ним право власності на спірне майно.

Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, проти задоволення позову не заперечує, що розцінюється судом, як визнання позову. Відтак, з огляду на норми ст.ст.158, 169 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи за відсутності сторін.

Тому, перевіривши законність визнання позову відповідачем, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Верпа Овруцького району Житомирської області померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема домоволодіння по АДРЕСА_1, 1957 року побудови, що стверджується довідкою виконавчого комітету Раківщинської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 01.04.2015 року № 216. При житті ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на належний їй житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами не виготовила і своє право власності на нього належним чином не зареєструвала, що стверджується довідкою КП «Коростенське МБТІ» від 10.02.2015 року № 19.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника.

Позивач стверджує, що він є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом та прийняв спадщину.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Проте, як видно з копії заповіту, посвідченого секретарем виконкому Можарівської сільської ради народних депутатів Паєнтко О.П. 16.02.1984 року, зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій за № 5, він складений від імені ОСОБА_3, яка проживає у с.Верпа Овруцького району Житомирської області, на користь ОСОБА_1, якому вона заповіла все належне їй майно.

З постанови державного нотаріуса Овруцького державної нотаріальної контори Фрусевич І.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2015 року № 403/02-31 та копії спадкової справи № 348/2011 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 шляхом своєчасного подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини за заповітом, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок із-за відсутності правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та не встановлення факту належності заповіту, оскільки у заповіті спадкодавець вказаний як «ОСОБА_3», а спадкоємець як «ОСОБА_1», тоді як у свідоцтві про смерть спадкодавця записано «ОСОБА_3», а у паспорті спадкоємця - «ОСОБА_1». Інших спадкоємців немає. Як стверджується довідкою виконкому Можарівської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 01.04.2015 року № 215, ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1, до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 одна.

Тобто з наведеного випливає, що при складанні заповіту від 16.02.1984 року у ньому було допущено помилки в прізвищі і по-батькові спадкодавця та по-батькові спадкоємця, що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 та паспорта НОМЕР_2 ОСОБА_1.

У суду не має підстав не довіряти наявним в матеріалах справи документальним доказам, оскільки оригінали документів, які подані заявником суду в копіях, зберігаються у позивача і не викликають сумніву у їх належності йому та його померлому спадкодавцю, а тому суд вважає доведеним факт того, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і посвідчений секретарем виконкому Можарівської сільської ради народних депутатів Паєнтко О.П. 16.02.1984 року, зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за № 5, належить ОСОБА_3 і складений на ім'я ОСОБА_1. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно для оформлення спадщини. З огляду на викладене, вимогу позивача про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задоволити.

Згідно з наданою Реєстраційною службою Овруцького районного управління юстиції Житомирської області 09.04.2015 року у відповідь на запит суду Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об'єктів нерухомого майна, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження не зареєстровані.

Тобто, ОСОБА_3 правовстановлюючих документів на спірне домоволодіння при житті не виготовила, своє права власності належним чином не зареєструвала, а тому позивач не може оформити спадщину, маючи на це право.

Частиною 5 ст.1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, зокрема якщо це право не визнається іншою особою.

На підставі викладеного за позивачем слід визнати право власності на спірне домоволодіння.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 867,43 грн.

Відтак, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 158, 174, 196, 212-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Встановити факт того, що заповіт, складений від імені ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 і посвідчений секретарем виконкому Можарівської сільської ради народних депутатів Паєнтко О.П. 16.02.1984 року, зареєстрований в книзі запису нотаріальних дій за № 5, належить ОСОБА_3 і складений на ім'я ОСОБА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1, 1957 року побудови, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Вачко