Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/2095/15 Головуючий у 1-й інстанції: Троценко Т.А.
Є.у. № 310/9047/14-ц Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

Дзярука М.П.

При секретарі: Мосіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий азовський рибопереробний комплекс" на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий азовський рибопереробний комплекс" на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області Марчевської Ольги Миколаївни, заінтересована особа - Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль",

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс" звернулося до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Марчевської О.М., заінтересована особа - ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль".

В обґрунтування скарги ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс" посилалося на те, що на виконанні у ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 10.12.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про солідарне стягнення з ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс", ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитом в сумі 2 079 645,10 грн., пені - 34 536,49 грн., судового збору в сумі 1 700 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

10 жовтня 2014 року головним державним виконавцем ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Марчевською О.М. була винесена постанова про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Дану постанову заявник вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так, на виконання вимог ч. 1 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець вже визначав вартість майна, що склала 1 940 000 грн., при цьому мова про складність визначення ціни не велась, заперечення від стягувача не надходили. В порушення цього, для нанесення шкоди боржнику була призначена оцінка з залученням суб'єкта оціночної діяльності для визначення вартості майна та понесені витрати.

Дії державного виконавця направлені на утримання майна від передачі його боржнику. Останній, працюючи на обладнанні, міг би заробити гроші та розрахуватися з кредитором.

Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс" просив суд: визнати дії (бездіяльність) головного державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Марчевської О.М. при винесенні постанови про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.10.2014 року незаконними та такими, що спрямовані на додаткові, не передбачені законом витрати; зобов'язати головного державного виконавця ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області Марчевську О.М. скасувати постанову про призначення експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 10.10.2014 року.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК Українипід час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Суд першої інстанції, вірно застосувавши положення ст.ст. 383-387 ЦПК України, норми Закону України "Про виконавче провадження", дійшов до вірного висновку про те, що державним виконавцем Марчевською О.М. при винесенні оскарженої постанови від 10.10.2014 року права та свободи заявника порушені не були.

Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи, встановленим обставинам та наданим заявником доказам судом першої інстанцій наданий належний правовий аналіз, що відображено в оскаржуваній заявником ухвалі. Обставини, якими обґрунтовується апеляційна скарга, були предметом перевірки і оцінки суду, і вони не спростовують мотивованих висновків суду.

Так, ст. 3 ЦПК Українипередбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 383 ЦПКУкраїни, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження"державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право залучати у встановленому порядку до провадження виконавчих дій понятих, працівників органів внутрішніх справ, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Також, за нормами ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження"витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. До витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату, в тому числі, послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій.

За ч. 1 ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження"реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на виконанні у ВДВС Бердянського МРУЮ Запорізької області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого 10.12.2009 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області, про солідарне стягнення з ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс", ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованості за кредитом в сумі 2 079 645,10 грн., пені - 34 536,49 грн., судового збору - 1 700 грн. та витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

14.02.2012р. державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Оскільки рішення суду боржником самостійно не виконано, було розпочато примусове виконання цього рішення. В ході примусового виконання 10.07.2012р. державним виконавцем було описано та арештовано майно, яке належить боржнику.

16.07.2012р. державним виконавцем було призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Експертом надано звіт про незалежне оцінювання майна. Згідно договору № 05/038/13/А від 06.12.2013р. державним виконавцем було передано майно боржника на реалізацію.

Торги, які призначено на 25.02.2013р. не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. У зв'язку з чим, державним виконавцем було винесено акт про зниження вартості арештованого майна від 04.03.2013р., за яким майно було уцінено на 25 %.

Надалі торги було призначено на 29.03.2013р., проте, боржником не було надано торгівельній організації для огляду майно. В ході проведення виконавчих дій було встановлено, що майно, яке було описано та арештовано та за яким відповідальним зберігачем призначено боржника, відсутнє за місцем зберігання.

Торги було призначено на 21.10.2013р., але вони знову не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту. Після чого державним виконавцем було винесено акт про зниження вартості арештованого майна від 24.10.2013р., за яким майно було уцінено на 50 %.

Після цього торги було призначено на 22.11.2013р., проте договір про реалізацію арештованого майна, що укладений між органом державної виконавчої служби та ПП "СП "Юстиція" було розірвано, останнє втратило право на реалізацію арештованого державним виконавцем майна. У зв'язку з чим, торгівельна організація передала майно державному виконавцю.

Тобто, треті прилюдні торги не проводились, і, відповідно, майно на них не реалізовувалось, тому у державного виконавця були відсутні законні підстави для того щоб пропонувати стягувачу вирішити питання про залишення за собою нереалізованого майна, т.я. фактично його реалізація після повторної уцінки не відбулася.

За положеннями ч. 5 ст. 58 Закону України "Про виконавче провадження"звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Оскільки з дня підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання звіту про оцінку майна у виконавчому провадженні пройшло більше шести місяців, була здійснена повторна оцінка майна.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про незаконність дій державного виконавця не мають свого підтвердження, а висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні скарги є правильним та обґрунтованим, права заявника при винесенні оскаржуваної постанови порушені не були.

Докази та обставини, на які посилається ТОВ "Базовий азовський рибопереробний комплекс" в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки є повторенням підстав скарги, всебічна оцінка яким була дана судом першої інстанції.

Статтею 387 ЦПК Українипередбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону та не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307ч. 2, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Базовий азовський рибопереробний комплекс" відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 січня 2015 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: