Справа № 466/9273/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючої - судді Баєвої О.І.

при секретарі - Лелик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні квартирою, -

в с т а н о в и в :

25 грудня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, в якій просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Заяву мотивує тим, що вона з відповідачами є наймачами квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат житловою площею 25,9 кв.м. і кухні, площею 12,7 кв.м. та комунальних вигод. Квартира не приватизована та належить ЛМР. Протягом останніх десяти років, з часу прийняття рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2003 р., розпорядження ШРА ЛМР від 09.04.2003 р. № 349 «Про укладення договору найму» та розпорядження ШРА ЛМР № 104 від 10.02.2004 р. «Про об'єднання особових рахунків квартир № 3 та № 4 в будинку АДРЕСА_1», ОСОБА_3 систематично звертається з позовами до суду про позбавлення її права на користування спірною квартирою. Суди відмовляли йому в позовах та визнавали за позивачкою право на проживання у вказаному помешканні. Відповідач перешкоджав їй вселятися у квартиру та вона вселялася за допомогою ДВС. Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 р. позов ОСОБА_3 був задоволений та суд визнав позивачку такою, що втратила право користування вказаною квартирою, однак Апеляційний суд Львівської області рішенням від 18.03.2014 р. скасував рішення районного суду та відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його позову. Незважаючи на це, ОСОБА_2 перешкоджає їй в доступі до квартири, поміняв замки від вхідних дверей та кімнати, погрожує їй, а ДВС відмовляється вселити її у спірну квартиру без судового рішення, а тому вона змушена звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є наймачами квартири АДРЕСА_1. Квартира не приватизована та належить ЛМР. Між сторонами існує тривалий конфлікт, внаслідок чого відповідач створює позивачці перешкоди в користуванні житлом.

У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 23.06.2011 р. ОСОБА_2 зобов'язано не чинити перешкод ОСОБА_1 у користуванні квартирою АДРЕСА_1.

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2013 р. позов ОСОБА_3 був задоволений та суд визнав ОСОБА_1 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1. Апеляційний суд Львівської області рішенням від 18.03.2014 р. скасував вищезгадане рішення районного суду та відмовив ОСОБА_3 у задоволенні його позову.

Таким чином, вищевказаними рішеннями судами було встановлено, що ОСОБА_1 має право на користування спірною квартирою.

Статтями 10, 12 та 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

У відповідності до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеними вимоги позивача в частині зобов'язання відповідача не чинити перешкоди в користуванні спірною квартирою, оскільки встановлено, що позивач на законних підставах має право користуватися спірною квартирою, однак позбавлена такої можливості.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю та зобов'язати відповідача ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 33, 60, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 9 ЖК України суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. І. Баєва