Справа № 705/1768/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2015 року Уманський міськрайонний суд

Черкаської області

в складі: головуючого-судді Гончарука В.М.

при секретарі Шаповал Н.В.

за участю представників:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Уманська районна державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2014 року, скасування державної реєстрації права власності на частину земельної ділянки та визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа без самостійних вимог: Уманська районна державна нотаріальна контора про скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10 грудня 2014 року виданого на імя ОСОБА_4 на ? частини земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на ? частин земельної ділянки та визнання права власності на спадкове майно у вигляді ? частин земельної ділянки, площею 7,7085 га розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за ОСОБА_3 В позові позивач вказує, що 07.02.2014 року у с. Текуча Уманського району померла його матір ОСОБА_5. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді будинку з надвірними спорудами у с. Текуча, приватизованої земельної ділянки біля нього площею 0,3285 га, та земельної ділянки площею 7,7085 га, розташованої на території Текучанської сільради. За життя мати розпорядилася вказаним майном, склавши заповіт на позивача та його брата ОСОБА_4, відповідача у справі. 23.03.2014 року позивач звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після цього позивач декілька разів намагався звязатися з братом телефоном для вирішення питання, як і коли вони будуть оформляти спадщину, але він не йшов на контакт. У вересні 2014 року позивач звернувся до нотаріальної контори щоб оформити свою частину спадщини, але нотаріус в усній формі відмовив йому у цьому, повідомивши, що є новий заповіт від імені матері, згідно якого вона все майно заповіла тільки брату, але він заяву про прийняття спадщини не подавав, тобто, він пропустив строк на прийняття спадщини. На початку грудня 2014 року знову звернувся до нотаріуса, який на цей раз повідомив, що вже є рішення суду і брату встановили додатковий строк для прийняття спадщини, а тому він запросив позивача до нотаріальної контори для оформлення на його імя обовязкової долі спадщини, так як він є інвалідом І групи. 10.12.2014 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, кадастровий номер :03:000:0486, наданої для ведення сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району вартістю 53452,64 грн.

Відповідачу, відповідно, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки цього ж майна. В той же час, будучи обуреним поведінкою брата, який, на думку позивача, примусив їх матір змінити заповіт на свою користь, навмисно пропустив строк для подачі заяви до нотконтори про прийняття спадщини, не дивлячись не неодноразові звернення пропозиції позивача зробити це разом, та мав намір заволодіти всім майном, поставивши позивача перед фактом, що у нього новий заповіт, згідно якого все мамине майно має перейти йому.

Отримавши від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій в звязку з пропуском встановленого законом 6-ти місячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відповідач, не ставлячи позивача до відому, не прохаючи у позивача, як у спдакоємця, який прийняв спадщину, письмової згоди на подання заяви про прийняття ним спадщини, як це передбачено ч.2 ст. 1272 ЦК України, звернувся до суду з заявою про встановлення йому додаткового строку для прийняття спадщини, і заявив, що крім нього інших спадкоємців немає, та зазначає відповідачем у справі Текучанську сільську раду. 29.10.2014 року Уманський міськрайонний суд задовольнив позов ОСОБА_4 та встановив йому додатковий строк для прийняття спадщини. Проте, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2014 року було скасовано та ухвалено нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

У звязку з викладеним, позивач вважає, що відповідач пропустив строк для прийняття спадщини, і підстави для його встановлення відсутні, тобто, відповідач не має права на спадкове майно після смерті їх матері. Єдиним спадкоємцем за законом вважає тільки себе. Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, а саме, на ?, позивач уже отримав тому йому потрібно отримати таке свідоцтво ще на ? його частини, але оскільки таке свідоцтво безпідставно видано на імя відповідача і нотаріус сам не може скасувати його, то воно має бути визнано недійсним.

Тому подавши до суду заяву про збільшення позовних вимог, остаточно просив суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яке було видано 10.12.2014 року Уманською районною державною нотаріальною конторою на імя ОСОБА_4 на ? частки спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, кадастровий номер :03:000:0486, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району Черкаської області, недійсним; скасувати державну реєстрацію права власності на ? частки земельної ділянки, зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 43 за адресою: Черкаська область, Уманський район, Текучанська сільська рада, на імя ОСОБА_4, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва пл. 7,7085 га.; визнати за позивачем право власності на ? частини вищевказаної земельної ділянки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримав свої позовні вимоги з урахуванням вимог заяви про збільшення позовних вимог, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 збільшені позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що оскільки рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2015 року лише скасовано рішення Уманського міськрайонного суду від 29.10.2014 року про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, у чому, на його думку, не було ніякої необхідності, оскільки, коли особа прийняла спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не подала заяву протягом 6-ти місяців до нотаріальної контори, обгрунтованою є відмова в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, так як спір з приводу спадщини відсутній. Погоджуючись з рішенням апеляційного суду, вважає, що дане судове рішення не визначає право на спадщину ОСОБА_3, оскільки враховуючи що мати проживала з ним і померла в м. Умань, він правомірно прийняв спадщину, отримавши свідоцтво на спадщину. Вказав, що оскільки ОСОБА_3 спадщину не прийняв, а тому його вимоги про визнання права власності на ? частини земельної ділянки не підлягають до задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечував.

Третя особа державний нотаріус Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, але надіслав на адресу суду листа в якому просить слухати справу без участі представника нотаріальної контори.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно державного акту серія ІV-ЧР №001703 виданого 24.03.2004 року на підставі розпорядження Уманської райдержадміністрації №83 від 22.03.2004 року матері позивача та відповідача у справі ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 7,7085 га, що розташована на території Текучанської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 10).

За життя мати позивача та відповідача у справі ОСОБА_5 залишила заповіт від 18.09.2002 року, яким належний їй будинок з надвірними спорудами та все своє майно заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_7 в рівних долях (а.с. 3).

07.02.2014 року мати позивача та відповідача у справі ОСОБА_5 померла у с. Текуча Уманського району.

У березні 2014 року позивач звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

У вересні 2014 року позивач звернувся до Уманської районної державної нотаріальної контори для оформлення своєї частини спадщини. Проте, постановою державного нотаріуса ОСОБА_6 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2014 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті матері ОСОБА_5, померлої 07.02.2014 року, у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 4). При цьому, від нотаріуса позивач дізнався, що існує новий заповіт, складений його матірю ОСОБА_5, яким вона все майно заповіла тільки його брату відповідачу у справі ОСОБА_4 (а.с. 7).

10.12.2014 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна, яке складається з земельної ділянки площею 7,7085 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району. ОСОБА_4, відповідно, було надано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частки цього ж майна (а.с. 8).

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2014 року у цивільній справі №705/6018/14-ц, 2/705/1820/14 за позовом ОСОБА_4 до Текучанської сільської ради про встановлення додаткового строку для прийнятття спадщину було визначено ОСОБА_4 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, яка померла 07.02.2014 року в с. Текуча Уманського району Черкаської області строком на 2 місяці (а.с. 5). Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05.03.2015 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.10.2014 року скасовано з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову (а.с. 6-7).

Згідно ст.ст. 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмовиві дїї прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Постановою Пленуму Верховного ОСОБА_5 України від 30.05.2008року № 7 «Про судові практику у справах про спадкування» в пункті 27 розяснено, що відповідно до статті 1301 ЦК свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки відповідач вважається таким, що пропустив строк для прийняття спадщини, тобто, ОСОБА_4 немає права на спадкове майно після смерті матері, що змінює розмір часток у спадковому майні, то суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в частині визнання недійсними свідоцтва про спадщину за заповітом від 10.12.2014 року.

Так як, судом визнано недійсним вищевказане свідоцтво, то не підлягають задоволенню позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності на ? частини земельної ділянки, площею 7,7085 га, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району, після смерті ОСОБА_5, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме за ОСОБА_4 та про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частини зазначеної земельної ділянки в звязку з тим, що на час реєстрації земельної ділянки відповідачем свідоцтво було чинним і реєстрація проведена була правомірно. Суд не має права заміняти органи нотаріату і визнавати право власності на спадкове майно без відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, підстав для відмови у видачі свідоцтва суд не вбачає. Після отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно після смерті матері, та звернення до реєстраційної служби, запис про власника буде змінений згідно свідоцтва.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судові витрати пропорційно до частини задоволених позовних вимог в розмірі 243,60 грн. на користь держави, так як позивач при поданні позову звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України ст.ст. 328, 1216, 1217, 1268, 1269, 1278, 1301 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постановою Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори від 10 грудня 2014 року на імя ОСОБА_4 на ? частини земельної ділянки, площею 7,7085га, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району, після смерті ОСОБА_5 нідійсним.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності на ? частини земельної ділянки, площею 7,7085 га, розташованої на території Текучанської сільської ради Уманського району, після смерті ОСОБА_5, зареєстрованої в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 та про визнання за ОСОБА_3 права власності на ? частини зазначеної земельної ділянки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги, через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Головуючий