Солом'янський районний суд м. києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі судді Кицюк В.С.,

за участю секретаря Божкова В.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2015 року позивач звернувся в суд із вищезазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд визначити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності сторонам, виділивши в користування позивачу окрему кімнату загальною площею 26,4 кв.м, а відповідачу окрему кімнату загальною площею 20,2 кв.м, а кухню, вбиральню, ванну кімнату та коридор залишити в загальному користуванні (а.с.1-3, 50)

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених судом вище.

Відповідач подала заяву, в якій вона також не заперечувала щодо запропонованого позивачем встановлення порядку користування спільною квартирою, чим факто визнала позов (а.с.51)

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Саме на сторони згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В разі ж визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду від 30 травня 2013 року за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частини (а.с.4)

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2012 року шлюб між сторонами розірвано, 19.11.2012 року рішення набуло чинності (а.с.5)

27 жовтня 2014 року Солом`янським районним судом м. Києва було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язано останню не чинити перешкод позивачу в здійсненні ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та постановлено вселити його у зазначену квартиру (а.с.6-7)

З матеріалів справи вбачається, що останнє рішення перебувало на виконанні у відділі державної виконавчої служби Солом`янського районного управління юстиції в м.Києві, що свідчить про те, що сторони в добровільному порядку не можуть прийти до висновку про порядок користування в спірній квартирі у зв`язку з чим і звернулися до суду (а.с.15)

Відповідно до положень ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Так, згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За відсутності такої згоди порядок володіння та користування майном може бути визначений судом за позовом одного або декількох співвласників.

Відповідно до ст. 150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок ( частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Частиною 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Встановлення порядку користування приміщеннями квартири між співвласниками відповідно до змісту ст. ст. 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності та не змінює розміру часток належних кожному із співвласників.

Так, відповідно до технічного паспорту на спірну квартиру від 06.04.2015 року, виданого КМБТІ, вона складається з двох кімнат, має загальну площу - 94,0 кв.м., житлову - 46,6 кв.м. Перша кімната - 26,4 кв.м, друга - 20,2 кв.м. В квартирі знаходиться кухня -23,6 кв.м, вбиральня - 1,3 кв.м, ванна кімната - 3,2 кв.м, коридор - 3,8 кв.м, передпокою 7,5 кв.м та веранда 8,0 кв.м (а.с.48-49)

Відповідно до роз`яснень, у п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року «Про судову практику по справах за позовами про захист прав приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можна виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватись як окремі квартири, або їх можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це було заявлено позов.

Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України.

Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени родини власника квартири, які проживають разом із ним в належній йому на праві власності квартири, користуються жилим приміщенням нарівні із власником цієї квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно довідки Житлово-експлуатаційного товариства з обмеженою відповідальністю «Оселя» від 22 жовтня 2014 року у зазначеній квартирі проживають чотири особи, а саме позивач, відповідач, спільний син сторін - ОСОБА_4, 2004 р.н., та донька відповідача від першого шлюбу - ОСОБА_5, 1984 р.н. (а.с.42)

Зважаючи на те, що в спірній квартирі зареєстровані та проживають спільний син сторін - неповнолітній ОСОБА_4, 2004 р.н., та донька відповідача від першого шлюбу - ОСОБА_5, 1984 р.н., які зареєстровані в даній квартирі 14.05.2005 та 24.02.2011 відповідно, суд приходить до висновку про необхідність їх залучення до участі в справі в порядку ст.35 ЦПК України в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

На підставі викладено та керуючись ч.2 ст.195 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Поновити судовий розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення порядку користування жилим приміщенням.

Залучити до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_3, та ОСОБА_5.

Направити третім особам копію позовної заяви.

Продовжити розгляд справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Кицюк