Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5304/14-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 27 Доповідач Забродський М. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М.,Снітка С.О.

з участю секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк»

на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 17420,23 грн. за кредитним договором від 22 липня 2008 року та судовий збір в сумі 243,60 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідно до зазначеного договору ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 5865,02 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ОСОБА_2 та Банком договір і підтверджується підписом у заяві.

У зв'язку з порушенням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 13 березня 2014 року виникла заборгованість у розмірі 17420,23 грн.

Проте відповідач ухиляється від сплати її.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2014 року у задоволенні позову відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове яким позов задоволити в повному обсязі та стягнути судові витрати.

Посилається на те, що судове рішення є незаконним та необґрунтованим через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вважає, що суд першої інстанції неправомірно застосував строк позовної давності, оскільки визнання боргу перериває позовну давність у цивільних правовідносинах, на які вона поширюється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обґрунтована.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримав у ПАТ КБ «Приватбанк» строковий кредит у розмірі 5865,02 грн. на строк 12 місяців з 22 липня 2008 року по 22 липня 2009 року включно на придбання товару. Крім того, він отримав 225.04 грн. на оплату страхового платежу зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості.

Погашення заборгованості повинно здійснюватися з 10 по 15 число кожного місяця. Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти щомісячний платіж у розмірі 536,22 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за цим договором утворилася заборгованість станом на 13 березня 2014 року у розмірі 17420,23 грн., яка складається із пені у розмірі 16114,50 грн., 500.00 грн., штраф (фіксована частина), 805.72 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком позивача (а.с.4).

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що ПАТ КБ «Приватбанк» пропустив строк позовної давності про стягнення пені, передбаченої ст. 258 ЦК України.

Проте з таким висновком суду колегія суддів не погоджується.

Положеннями ч.1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки(ст. 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої ст. 258 ЦК України.

Нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосовувати позовну давність.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Проте, застосовуючи строк позовної давності, районний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_2 заяву про застосування такого строку не писав.

Частиною 3 статті 551 ЦК передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України, щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Такий правовий висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-100 цс 14, який також має враховуватися судами загальної юрисдикції в силу ст. 360-7 ЦК України.

Враховуючи те, що заборгованість по кредиту станом на 20.08 2009 року становила 5865,04 грн., яка відповідачем була сплачена до 20.08.2009 року, а пеня та штрафи станом на 13. 03. 2014 року становила 17 420,23 грн., що значно перевищує заборгованість по тілу кредиту. Т ому колегія суддів вважає за можливе зменшити розмір пені до 6 тис. грн.

Відтак рішення районного суду слід скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, згідно банківських квитанцій, сплачений судовий збір до суду першої інстанції та апеляційної інстанції у розмірі 365,04 грн. З урахуванням пропорційності до задоволених позовних вимого судові витрати стягуються з відповідача у розмірі 121,80 грн.

Крім того підлягають стягненню на користь позивача, витрати у розмірі 480.00 грн. за публікацію в газеті «Радянська Житомирщина» про виклик відповідача до суду.

Керуючись ст.ст. 209, 88,303,304,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 02 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 6 (шість) тисяч гривень та судові витрати у розмірі 601,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: