Справа № 361/7538/14-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н.П.
Провадження № 22-ц/780/678/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 38 13.05.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого - Мережко М.В.,

Суддів - Данілова О.М.,Суханової Є.М.

При секретарі - Франюк Т.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мати ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина на належне майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою ; АДРЕСА_1 .

При житті ОСОБА_5 своїм майном не розпорядилася, а тому спадкування всіх її прав та обов'язків здійснюється за законом.

Спадкоємцями першої черги є - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 , дочки померлої . У визначений законом строк, всі спадкоємці звернулися до нотаріальної контори з питань прийняття спадщини.

У 2013 році стан здоров'я ОСОБА_5 погіршився. Мати злягла та потребувала догляду. Відповідачка ОСОБА_3 приїздила до матері один раз на рік, а ОСОБА_4 відвідувала матір ще рідше, жодної допомоги вони їй не надавали.

Позивач вважає, що відповідачів слід усунути від права на спадкування, оскільки вони не приймали участі у матеріальному утриманні матері та догляді за нею як хворою людиною, не цікавилися станом здоров'я та не відвідували її. Крім того, відповідачі не надали жодної матеріальної підтримки під час проведення організації поховання та не приймали участі у цьому.

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_3 пояснила, що кожного року їздила до матері у відпустку. В цей період доглядала за нею, купувала ліки та інші необхідні речі. ОСОБА_2 не бажала її присутності та виганяла із будинку. Пенсію матері у розмірі 1260 грн. отримувала позивач.

Відповідачка ОСОБА_4 , заперечуючи проти позову , пояснила, що у 1973 році її батьки отримали у радгоспі будинок. У цей час позивач проживала у с. Заворичі, після погіршення стосунків із чоловіком, остання стала проживати з матір'ю. Відповідачі піклувалися про матір , як могли .

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити . В апеляційній скарзі посилалася на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для вирішення справи ,що висновки суду не відповідають обставинам справи , судом не взято до уваги

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив із того, що позивач не надала доказів потреби спадкодавця у допомозі відповідачів , про умисне ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцю, і що останні мали таку можливість проте ухилялися від її надання , а також що ОСОБА_5 була у безпорадному стані через похилий вік та хворобу.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи .

Як видно із матеріалів справи , ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с. 10) .

ОСОБА_2( позивач) , ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( відповідачі) є дітьми померлої ОСОБА_5 ,та відповідно спадкоємцями першої черги. ( т.1 а.с. 18-19).

Як видно із копії спадкової справи № 391/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5, заяву про прийняття спадщини подала ОСОБА_2 - 18 червня 2014 року , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - 25 липня 2014 року (т.1 а.с. 50, 55-56).

До спадкової маси майна померлої ОСОБА_5, входить житловий будинок відповідними надвірними будівлями та спорудами за адресою ; АДРЕСА_1 , земельна частка ( пай) (т.1 а.с.15-17, 59) .

Згідно із довідкою виконавчого комітету Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області 3 545 від 09 вересня 2014 року ОСОБА_2 з 1973 року по даний час постійно проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 разом з матір'ю, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5.( т.1 а.с. 21)

Відповідно до довідки № 141 від 27 лютого 2014 року, виданої виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_2 провела поховання померлої матері за власний рахунок. До дня смерті з померлою проживала разом та вела спільне господарство.( т.1 а.с. 20) .

Як видно із копій паспортів , ОСОБА_4, ОСОБА_3 , починаючи із 1989 та 19990 року відповідно , проживають і зареєстровані в м. Алчевськ ( т.1 а.с. 36-40, а.с. 42-44) .

Як видно із довідки Управління соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області від 12 серпня 2014 року № 2033 ОСОБА_4 прибула із Луганської області , м. Алчевськ, ( АДРЕСА_2) до АДРЕСА_3 , і зареєстрована , як переселенець з зони АТО ( т. 1,а.с.,81 , 82).

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той із подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані .

Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного Кодексу України не були зобов'язані утримувати спадкодавця.

Усунення від права на спадкування спадкоємців за законом та за заповітом можливе виключно на підставі рішення суду.

Обов'язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений в статті 51 Конституції України. Таке піклування може полягати в особистому догляді за батьками, допомозі в побуті, захисті прав й інтересів, матеріальній підтримці тощо.

Статтями 202, 203 Сімейного Кодексу України встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Заявляючи вимогу про усунення від спадкування позивачка посилалася на ухилення відповідачів від надання допомоги матері.

Як видно із довідки Бобрицької медамбулаторії загальної практики сімейної медицини, виданої 11 лютого 2015 року, загальний стан хворої ( ОСОБА_5.)у 2013 році потребував стаціонарного лікування та обстеження. Рідні та хвора від госпіталізації відмовилися . Хвора потребувала стороннього догляду , який забезпечували ОСОБА_2 та її діти. Стан хворої прогресивно ускладнювався , у зв»язку з чим вона потребувала більше сторонньої допомоги ( годівля сторонніми, заміна волого- поглинаючих серветок та допомога при фізіологічних випорожненнях) . Померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , видано свідоцтво про смерть на руки дочці ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 233) .

Згідно відповіді Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19 лютого 2015 року , останні роки життя ОСОБА_5 , постійно проживала у АДРЕСА_1 , через тяжку хворобу була прикутою до ліжка , потребувала с сторонньої допомоги , яку їй надавала дочка ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 238- 245)

За змістом ст. 202,203 сімейного Кодексу України , ст. 51 Конституції України , повнолітні діти зобов»язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків /.

Як видно із матеріалів справи , єдиним доказом на спростування доводів позивача , відповідачі надали акт депутатського свідчення від 10 жовтня 2014 року, складеного депутатом Бобрицької сільської ради Обіух М.К. згідно якого ,за результатами опитування свідків вбачається, що ОСОБА_4 з весни 2013 року проживала в АДРЕСА_1, що належав її матері ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5, доглядала матір разом із сестрою ОСОБА_2, купувала ліки та їжу, годувала та прала речі. ОСОБА_3 періодично приїздила до матері у с. Бобрик, доглядала її та приймала участь в утриманні.( т.1 а.с. 83) .

Разом з тим, як видно з пояснень відповідачів , вони більше двадцяти років назад виїхали із села Бобрик , і проживали в м. Алчевськ. періодично приїздили до матері у гості . Відповідно до ст. 60 ЦПК України , будь-яких доказів ,що відповідачі протягом 2013 -2014 років опікувалися матір»ю , яка потребувала сторонньої допомоги, як матеріальної так і моральної підтримки , суду першої інстанції , апеляційної інстанції не надали.

Факт ухилення відповідачів від надання допомоги та утримання матері підтверджується тим, що відповідачі не брали участі не тільки в утриманні , а й в похованні матері .

Враховуючи наведене, колегія суддів , дослідивши обставини справи, дійшла висновку, що позов є обґрунтованим і таким ,що підлягає задоволенню, оскільки позивач довела,що відповідачі , ухилялися від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_5,, яка через похилий вік ( 85 років) , буда у безпорадному стані, потребувала сторонньої допомоги.

На спростування доводів позивача відповідачі не надали переконливих доказів , які б свідчили про піклування, утримання та надання допомоги ОСОБА_5, натомість , суд достовірно встановив про відсутність спілкування та підтримання зв»язків відповідачів з родичами ,зокрема з ОСОБА_5, що дає суду підстави зробити висновок про усунення відповідачів від права на спадкування після померлої ОСОБА_5

Керуючись ст..ст. 303, 307,309, 313 - 316, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

В и р і ш и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 грудня 2014 року - скасувати. Увалити нове рішення .

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення від права на спадкування - задовольнити.

Усунути ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 від права на спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді