Дата документу 21.04.2015
Справа № 334/2117/15-ц
Провадження № 2/334/1339/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Нікітенко Н.П.,

при секретарі Сагайдак Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши в заяві, що фактично шлюбні відносини з відповідачкою припинені з 2008 року через втрату почуття взаємної любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини.

09 грудня 1988 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 1300.

Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

У судове засідання позивач зявився, позов підтримав, просив про його задоволення, посилаючись на обставини справи, викладені в позовній заяві. Позивач зазначив, що до примирення не прагне, подальше збереження сімї вважає неможливим, просить розірвати шлюб, оскільки він існує формально.

Відповідачка у судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала повністю, на розірвання шлюбу погодилася, також вважає, що примирення не можливе.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони одружені з 09 грудня 1988 року. Шлюб зареєстровано у Ленінському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 1300.

Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не мають.

Шлюбні відносини сторін фактично припинені з 2008 року через втрату почуття взаємної любові, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. На момент подачі позову до суду ніяких відносин не підтримують, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть.

Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про його стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу.

За таких обставин суд вважає, що збереження сім'ї сторін є неможливим, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв'язку з чим їх шлюб підлягає розірванню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 105, 110-115 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 09 грудня 1988 року Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 1300.

ОСОБА_2 залишити шлюбне прізвище Воротінцева.

Рішення суду є документом, що підтверджує факт розірвання шлюбу судом після набрання ним законної сили.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу РАЦС для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Суддя: Нікітенко Н. П.