Справа № 365/800/14-ц
Номер провадження: 2/365/13/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2015 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі :

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

при секретарі судового засідання НОСОВІЙ О.О.

за участю

позивачки ОСОБА_1

представників позивачки ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача Згурівської селищної ради ГРИЩУКА М.Ф.

відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_7

представника відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Згурівського району Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсними рішення селищної ради та державного акту,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що у 1982 році її сім'ї для зайняття городництвом було надано земельну ділянку площею шість соток по АДРЕСА_1, дану земельну ділянку вони використовують до цього часу. У 2005 році позивачка звернулась до Згурівської селищної ради із заявою про приватизацію вищевказаної земельної ділянки. Рішенням Згурівської селищної ради від 03.08.2005 № 147 згода на приватизацію надана. Після складання і затвердження проектної документації позивачка отримала Державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Після звернення до відділу Держземагенства у Згурівському районі позивачка дізналась, що власником її земельної ділянки є інша особа. Згідно рішення Згурівської селищної ради № 10 від 16.02.1996 року ОСОБА_9 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,25 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,10 га, що розташовані в АДРЕСА_1. Рішенням Згурівської селищної ради від 16.11.2011 року № 40 рішення Згурівської селищної ради від 16.02.1996 року № 10 визнано таким, що втратило чинність та ОСОБА_9 надано у власність земельну ділянку загальною площею 0,3913 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га, що розташовані в АДРЕСА_1. В результаті цього земельна ділянка ОСОБА_9 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства збільшилась на 0,1413 га, що могло мати місце за рахунок виділення останній додаткової земельної ділянки. ОСОБА_9 було видано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3913 га. Позивачка вважає, що Державний акт серії НОМЕР_1 є нікчемним, оскільки виданий на земельні ділянки з різним цільовим призначенням, що суперечить Наказу Державного Комітету України по земельним ресурсам від 04.05.1999 року № 43. Попередньо видані ОСОБА_9 Державні акти на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,10 га є чинними, їх державна реєстрація не скасована. Під час виготовлення технічної документації по складанню Державного акту серії НОМЕР_1 не були погоджені межі земельної ділянки із суміжними землекористувачами, а саме позивачкою ОСОБА_1 Враховуючи вищевикладене, позивачка ОСОБА_1 просить суд:

1. Визнати недійсним рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16.11.2001 року № 40 про визнання рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16.02.1996 року № 19 таким, що втратило чинність.

2. Визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_9 та скасувати його державну реєстрацію.

3. Стягнути з відповідачів на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_10 та її представники ОСОБА_2, ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задоволити. Додатково сторона позивачки пояснила, що при погодженні меж земельних ділянок переданих у власність ОСОБА_9 до акту погодження меж були включені лише власники суміжних земельних ділянок, що є дискримінацією та порушує права позивачки як землекористувача. З позивачкою ОСОБА_10 межі даних земельних ділянок погоджені не були, хоча їй земельна ділянка площею 0,06 га була передана в постійне користування рішенням правління колгоспу з 1982 році. Оскільки, позивачка не надавала згоди на вилучення або викуп наданої їй в користування земельної ділянки, то збільшення площі земельної ділянки ОСОБА_9 відбулось за рахунок земельної ділянки позивачки. Рішенням Згурівської селищної ради № 40 від 16.11.2001 року незаконно було збільшено розмір земельної ділянки ОСОБА_9 та затверджено проектну документацію, що суперечить нормам законодавства, оскільки отримати документ, що посвідчує право власності можливо лише після встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі спірної земельної ділянки в натурі на даний час не встановлені, межові знаки відсутні. Державний акт серії НОМЕР_1 виданий з численними порушеннями, а тому підлягає скасуванню. Рішення Згурівського районного суду від 26.11.2013 року № 365/853/13-ц, яким за відповідачем ОСОБА_7 визнано право власності на земельну ділянки загальною площею 0,3913 га згідно Державного акту серії НОМЕР_1, було прийняте без урахування майнових прав на землю позивачки.

Представник Згурівської селищної ради Грищук М.Ф. проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_9 у встановленому чинним законодавством порядку набула у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,3913 га, розташовані по АДРЕСА_1. На ім'я ОСОБА_9 був виготовлений Державний акт на право власності на земельні ділянки, який відповідав чинному на той час законодавству. Державний акт був отриманий ОСОБА_9 раніше, ніж державний акт був отриманий позивачкою ОСОБА_1, а отже і право власності ОСОБА_9 на земельні ділянки виникло раніше. Порушення прав позивачки як власника земельної ділянки в даному випадку не вбачається.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_7 подав до суду письмовы заперечення проти позову. Свої заперечення обґрунтовував тим, що позивачкою до суду не було надано підтвердження відмови у внесенні відомостей про земельну ділянку у Державний земельний кадастр та видачі витягів з ДЗК, оскільки наданий лист відділу Держземагенства у Згурівському районі від 05.08.2014 року № 1048/1-2537/6-14 носить рекомендаційний характер. Позивачка просить визнати недійсним рішення Згурівської селищної ради від 16.11.2001 року № 40, про те не зазначає причин та в якій частині дане рішення має бути визнане недійсним, а так само не зазначає, які права та інтереси позивачки порушені цим рішенням. Відповідно до рішення Згурівського районного суду від 26.11.2013 року № 365/853/13-ц відповідач набув у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_2 та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га кадастровий номер НОМЕР_3, що розташовані в АДРЕСА_1. Відповідно до договору міни від 06.08.2014 року відповідач ОСОБА_6 набув у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2. Посилання сторони позивачки на порушення процедури при видачі Державного акту серії НОМЕР_1 вважає необґрунтованим, оскільки законодавство не містить прямої заборони одним державним актом посвідчувати право власності на кілька земельних ділянок. Наказами Держкомзему від 13.04.1993 року № 28 та 04.05.1999 року № 43 передбачалась можливість видачі одного державного акту на кілька черезсмужних земельних ділянок. Державний акт серії НОМЕР_1 був виданий до внесення змін до ст. 126 ЗК України. Крім того, позивачкою не вказано яка конкретно земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивачки. Успадковані відповідачем земельні ділянки були передані ОСОБА_9 на підставі рішення Згурівської селищної ради від 16.11.2001 року № 40, в свою чергу земельна ділянка позивачці ОСОБА_10 була передана набагато пізніше лише через чотири роки 03.08.2005 року. При цьому, при передані земельної ділянки площею 0,0602 га позивачці, селищна рада не перевірила законність такого рішення та передала позивачці земельну ділянку, яка вже належала на праві власності ОСОБА_9 Земельна ділянка, передана ОСОБА_10 впритул межує з іншими земельними ділянками інших землевласників по колу, без можливості під'їзду до неї. Інших державних актів, крім Державного акту серії НОМЕР_1 ОСОБА_9 не отримувала, оскільки їх не існує в природі. Посилання сторони позивача на те, що ОСОБА_9 не погодила межі своїх земельних ділянок з позивачкою ОСОБА_1 спростовується актом встановлення меж від 06.10.2000 року, на час підписання якого позивачка ні власником ні землекористувачем не була. Вважає, що рішення селищної ради від 16.11.2001 року № 40 є законним та не порушує права та інтереси інших громадян, а тому державний акт виданий на його підставі не може бути визнаний недійсним лише з формальних міркувань.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_8 дала пояснення, що повністю співпадають з письмовими запереченнями відповідача ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечував повністю. Свої заперечення обґрунтовував тим, що він набув у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га кадастровий номер НОМЕР_2, розміщену по АДРЕСА_1 згідно договору міни житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки на квартиру від 06.08.2014 року. Право власності відповідач на дану земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що працює на посаді заступника начальника відділу Держземагенства у Згурівському районі. На підставі рішення Згурівської селищної ради від 16.11.2001 року № 40 на ім'я ОСОБА_9 було виготовлено Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га, що розташовані в АДРЕСА_1, земельним ділянкам присвоєні кадастрові номери НОМЕР_2 та НОМЕР_3 відповідно. Державний акт НОМЕР_1 виданий 25.12.2001 року. Інших державних актів, крім Державного акту серії НОМЕР_1 на ім"я ОСОБА_9 не виготовлялось. Пізніше на ім"я позивачки ОСОБА_1 дійсно був виготовлений Державний акт серії НОМЕР_4 на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0602 га по АДРЕСА_1. Даний Дердавний акт виданий 19.04.2006 року. Державний акт позивачки виданий на підставі рішення Згурівської селищної ради від 03.08.2005 року № 147.3-20-04.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні показав, що з 1980 по 1987 рік працював на посаді голови Згурівської селищної ради. Приблизно у 1981 році чоловік позивачки ОСОБА_13 звертався до селищної ради з питання виділення у постійне користування земельної ділянки. Дана заява була задоволена рішенням сесії Згурівської селищної ради. Рішення селищної ради було передане до колгоспу ім. Леніна для виконання, оскільки саме правління колгоспу приймало рішення про виділення земельної ділянки. Площу земельної ділянки та яким рішенням вона була виділена свідок не пам"ятає.

Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачці ОСОБА_1 згідно рішення Згурівської селищної ради від 03.08.2005 року № 147.3-20 надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0602 га, що розташована в АДРЕСА_1, та на підставі цього виготовлено Державний акт серії НОМЕР_4, виданий 19.04.2006 року, що встановлено з копії Державного акту (а.с.10), копії рішення Згурівської селищної ради від 03.08.2005 року № 147.3-20-04 з Додатком (а.с.73-75). Протоколи загальних зборів колгоспу ім. Леніна за 1982 рік, які б підтверджували передання в постійне користування ОСОБА_1 чи членам її сім"ї земельної ділянки площею 0,06 га у 1982 році, в архівному фонді відсутні (повідомлення архівного сектору Згурівської РДА - а.с.145). На підставі рішення Згурівської селищної ради від 16.02.1996 року № 10 ОСОБА_9 було передано у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,10 га, що розташовані в АДРЕСА_1 (копія рішення - а.с.13, копія протоколу засідання виконавчого комітету Згурівської селищної ради від 16.11.1996 року - а.с.65-69). Загальна площа наданих ОСОБА_9 земельних ділянок станом на 05.11.2001 року становила 0,25 га, межі даної земельної ділянки були встановлені в натурі (на місцевості) 06.10.2000 року (копія довідки виконкому Згурівської селищної ради - а.с.14, копія акту встановлення зовнішніх меж земельної ділянки в натурі - а.с.111). Державні акти на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,10 га згідно рішення Згурівської селищної ради від 16.02.1996 року № 10 на ім'я ОСОБА_9 не виготовлялись (лист відділу Держземагенства у Згурівському районі - а.с.137). На ім'я ОСОБА_9 25.12.2001 року видано Державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,3913 га, з яких для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га, що розташовані в АДРЕСА_1, земельні ділянки передані на підставі рішення Згурівської селищної ради від 16.11.2001 року № 40, що встановлено з копії Державного акту (а.с.94), копії рішення Згурівської селищної ради від 16.11.2001 року № 40 про затвердження технічної документації про передачу громадянам земельних ділянок у приватну власність з Додатком у вигляді списку громадян, яким передано у власність земельні ділянки (а.с.70-72), копії технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності (а.с.18-20), копії витягу з Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю (а.с.21-22), копії кадастрового плану земельної ділянки (а.с.110). Земельні ділянки, що належали на праві власності ОСОБА_9 після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 були успадковані її сином ОСОБА_14, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на дані земельні ділянки, але державні акти на своє ім'я не виготовив (копія свідоцтва про право на спадщину за законом - а.с.82). Відповідно до рішення Згурівського районного суду від 26.11.2013 року № 365/853/13-ц відповідач ОСОБА_7, як спадкоємець померлого 24.03.2013 року ОСОБА_14, набув у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташовані в АДРЕСА_1, згідно Державного акту серії НОМЕР_1, що встановлено з копії рішення суду (а.с.42-43), копії довідки про сформовані кадастрові номери (а.с.158). Згідно договору міни, укладеного 06.08.2014 року між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_6 набув у власність житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розміщені по АДРЕСА_1, що встановлено з копії договору міни (а.с.83-84), копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.151,152), копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с.159-162).

Згідно ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права; суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

В силу ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

В силу ч. 5 ст. 116 ЗК України земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно п. 1.10 "Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю...", затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 року № 43, в редакції до 29.12.2003 року, передбачалось, що власникам землі (землекористувачам), яким передано (надано) декілька черезсмужних земельних ділянок, розташованих на території однієї сільської, селищної міської ради, видається один відповідний державний акт з відображенням на плані меж всіх переданих (наданих) черезсмужних земельних ділянок.

Згідно положення ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом.

В силу ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оцінюючі добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з наступного. В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_9 набула у власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,2413 га, що розташовані в АДРЕСА_1 та отримала Державний акт серії НОМЕР_1 у встановленому чинним на час набуття земельних ділянок законодавством порядку. Рішення Згурівської селищної ради про передачу у власність ОСОБА_9 вказаних вище земельних ділянок прийняте компетентним органом, відповідно до наданих повноважень. Межі земельних ділянок ОСОБА_9 були погоджені із суміжними землевласниками. В ході судового розгляду стороною позивачки не було доведено які саме права позивачки були порушені на момент передачі земельних ділянок ОСОБА_9 у власність. Письмові докази передання у 1982 році в постійне користування позивачці ОСОБА_1 або членам її сім'ї земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,06 га по АДРЕСА_1 відсутні. Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_12, оскільки факт передання земельної ділянки у власність або користування має підтверджуватись відповідним рішенням компетентного органу. Посилання сторони позивача на отримання ОСОБА_9 на підставі рішення Згурівської селищної ради від 16.02.1996 року № 10 державних актів на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,15 га та для ведення особистого селянського господарства 0,10 га, що розташовані в АДРЕСА_1, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки згідно інформації відділу Держземагенства у Згурівському районі окремі бланки таких державних актів у них не обліковуються. Суд не вважає обгрунтованими посилання сторони позивачки на виготовлення одного державного акту для земельних ділянок з різним цільовим призначенням, як підставу для визнання недійсним Державного серії НОМЕР_1, оскільки чинне на час видання вказаного Державного акт земельне законодавство, в тому числі відомчі акти Держкомзему, передбачали таку можливість щодо черезсуміжних земельних ділянок.

Керуючись ст.ст.10,60,88,213,218,223 ЦПК України, ст.ст.15,16,328 ЦК України,

ст.116,121,125,152,153 ЗК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Згурівської селищної ради Згурівського району Київської області, ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсним рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16.11.2001 року № 40, про визнання рішення Згурівської селищної ради Київської області від 16.02.1996 року № 19 таким, що втратило чинність та визнання недійсним державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на ім'я ОСОБА_9 та скасування його державної реєстрації - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 ( десяти ) днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 ( десяти ) днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В.ХИЖНИЙ