У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді Собіни І.М.

Суддів: Хилевича С.В., Оніпко О.В.,

Секретар судових засідань Шептицька С.С.

З участю представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма «БНН» на рішення Березнівського районного суду від 30 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма «БНН» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, -

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Березнівського районного суду від 30 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ТзОВ - фірма «БНН» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 22 листопада 2013 року по 30 грудня 2014 року в розмірі 24591 грн. 60 коп. Стягнуто з ТзОВ - фірма «БНН» судові витрати в дохід держави в розмірі 243 грн. 60 коп.

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ТзОВ - фірма «БНН» вважає рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що 27 серпня 2014 року Березнівським районним судом винесено рішення по справі №555/439/14-ц, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ТзОВ - фірма «БНН» 12806,29 грн. заборгованості по заробітній платі. Відповідачем 30 грудня 2014 року рішення виконано та заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 виплачена.

Вказує, що ОСОБА_2 було звільнено із займаної посади 22 листопада 2013 року. Судом першої інстанції не враховано, що позивач в день звільнення не працював, а тому відповідно до ст. 116 КЗпП України, суми, що належать йому при звільненні мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. На момент звернення до суду ОСОБА_2 з позовною заявою, жодних вимог до ТзОВ -фірма «БНН» про виплату йому сум, належних при звільненні, до підприємства не надходило. А тому правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки виплати належних йому при звільненні сум за період з 22 листопада 2013 року по грудень 2014 року немає.

Також вказує на те, що судом першої інстанції не наведено жодної процесуальної норми, яка б зобов'язувала суд встановлювати факти та обставини, дослідженні іншим судовим рішенням, а саме посилання на рішення Березнівського районного суду від 27 серпня 2014 року.

Просить рішення Березнівського районного суду від 30 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівнику сум у строки, встановлені ст.116 цього Кодексу, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільнені та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Таким чином, закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок - виплатити всі суми, що належать йому; у разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст.117 КЗпП України відповідальність.

Не звернення працівника до роботодавця із заявою про виплату належних сум не звільняє останнього від обов'язку сплатити зазначені кошти з урахуванням приписів ст.117 КЗпП України.

ОСОБА_2 виплата заборгованості по заробітній платі відповідачем здійснена 30 грудня 2014 року в ході примусового виконання судового рішення, що сторонами не оспорюється (а.с.10).

Позивач звільнений з роботи 22 листопада 2013 року, цей день вважається останнім днем роботи працівника (а.с.7).

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 в день звільнення не працював спростовуються Табелем обліку використання робочого часу працівників цеху по виробництву паливних гранул (пілету) (Рівненська обл., Березнівський район, смт. Соснове, вул. Промислова № 3а), складеного за період з 01 листопада 2013 року по 30 листопада 2013 року з якого вбачається, що 22 листопада 2013 року ОСОБА_2, оператор лінії по виробництву паливних гранул (пілет) відпрацював 8 годин (а.с.38,39).

За наведеного, при звільненні ОСОБА_2 з роботи в період з 22 листопада 2013 року по 30 грудня 2014 року мала місце затримка у виплаті йому належних сум, а тому його позовні вимоги про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно п.2 ч.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995р., середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 (а.с. 20), заробітна плата за останні два місяці його роботи становила 2484 грн. 00 коп.

Наданий позивачем в судове засідання суду першої інстанції розрахунок суми відшкодування середнього заробітку за час затримки виплати із 22 листопада 2013 року по день фактичного розрахунку 30 грудня 2014 року є вірним і з ним погоджується колегія суддів (а.с.28).

Виходячи з того, що суд першої інстанції перевірив усі докази, які навели сторони у підтвердження своїх вимог та заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю - фірма «БНН» відхилити.

Рішення Березнівського районного суду від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів починаючи з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.М. Собіна

Судді С.В.Хилевич

О.В. Оніпко