Справа № 127/2-2509/09
Провадження № 4-с/127/184/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Іщук Т.П.,

при секретарі Коваленко Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про повернення виконавчого листа №2-2509-2009 від 05 жовтня 2010 року, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з вказаної скаргою та просило визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 від 27 травня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену ним при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2509-2009 від 05 жовтня 2010 року та повернути виконавчий лист до Ленінського ВДВС для подальшого виконання. Скаргу мотивувало тим, що оскаржуваною постановою виконавчий лист повернутий стягувачеві у звязку з відсутністю у боржника майна на яке може бути звернуто стягнення, а здійсненні заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Разом з тим, державному виконавцеві було відомо, що боржник помер, що є підставою для зупинення виконавчого провадження, а не повернення виконавчого листа стягувачеві. Вважаючи свої права порушеними, заявник просив задовольнити скаргу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 вересня 2015 року вимоги скарги в частині повернення виконавчого листа до Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції для подальшого виконання залишені без розгляду.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні скаргу підтримала, на підставах, викладених в ній. При цьому зауважила, що державним виконавцем не вжито всіх передбачених заходів для примусового виконання рішення суду, виконавець був зобовязаний зупинити виконавче провадження, повернення виконавчого листа порушує права стягувача. Наразі наголошувала, що повідомлення нотаріуса про те, що він не може надати інформацію про коло спадкоємців державному виконавцю, не позбавляє останнього права звернутися до суду з відповідним подання.

Представник Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Наразі до суду надав заперечення, відповідно до яких зазначає, що в ході здійснення примусового виконання виконавчого листа №2-2509-2009 від 05.10.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором було встановлено, що за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано, відкриті рахунки в банках чи інших фінансових установах відсутні, на обліку в Управлінні ПФУ та ДПСУ боржник не перебував та доходи не отримував. Зважаючи на повідомлення про смерть ОСОБА_3 ним були здійснені запити до нотаріальної контори, однак остання відмовила в наданні інформації про коло спадкоємців з огляду на нотаріальну таємницю. А тому вважає, що дії державного виконавця були вчинені в межах чинного законодавства, а повернення виконавчого листа не позбавляє стягувача повторно предявити його до виконання.

Повідомлення, направлене на адресу залученої заінтересованої особи ОСОБА_3, повернуто до суду з відміткою про смерть адресата.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, суд приходить до висновку про задоволення скарги.

Судом встановлено, що 26 січня 2015 року постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 (ВП № 46186976) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-2509-2009, виданого 05.10.2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором про надання споживчого кредиту №0 від 26.06.2007 року та №0 від 02.08.2007 року на загальну суму 989 766,22 грн.

В ході здійснення примусового виконання даного листа була проведена перевірка майнового стану боржника, а також було встановлено, що боржник ОСОБА_3 помер 27 липня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №265685 від 30 липня 2013 року.

Постановою старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Вінницького міського управління юстиції від 27 травня 2015 року виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними).

Відповідно до ч.1 ст.11 закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусовго виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

З наведеного вбачається, що державний виконавець, отримавши інформацію про смерть боржника, був зобовязаний зупинити виконавче провадження. Правовідносини, які існують між сторонами, допускають правонаступництво. Посилання представника ВДВС про неповідомлення нотаріусом відомостей про коло спадкоємців не заслуговує на увагу, оскільки вказане не перешкоджало зупинити виконавче провадження та відповідно до ст.378 ЦПК України звернутися до суду з відповідним подання з використанням своїх процесуальних прав в ході його розгляду. До того ж, суд звертає увагу, що з наданих державним виконавцем матеріалів і не вбачається, що останній звертався з таким зверненням до органів нотаріату, адже надані матеріали свідчать про звернення в іншому виконавчому провадженні з приводу смерті іншого боржника.

Не заслуговує на увагу і посилання державного виконавця про можливість повторного звернення стягувача з даним виконавчим листом, оскільки наявність чи відсутність такого права не свідчить про правомірність винесення постанови про повернення виконавчого листа, при не вжиті всіх необхідних та можливих заходів в рамках даного виконавчого провадження. При цьому відсутність майна у боржника на момент перевірки при встановлені факту його смерті та не встановлені вартості майна, одержаного у спадщину, не може бути підставою для повернення виконавчого листа з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Таке рішення є передчасним та порушує права стягувача.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За наведеного, суд приходить до висновку, що рішення старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого листа стягувачу від 27 травня 2015 року є неправомірним, а зазначена постанова підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 387 ЦПК України, Законом України Про виконавче провадження, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачу від 27 травня 2015 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа №2-2509-2009, виданого 05 жовтня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці (ВП №46186976).

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: