Номер провадження: 22-ц/785/3905/15
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача, ПАТ "Держаний ощадний банк України", - Горика В.М., та представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк", на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року про зупинення провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором та внесення змін у кредитний договір,

в с т а н о в и л а:

25 грудня 2012 року Публічне акціонерне товариство "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" (далі - Банк) завернулося до суду з вказаним позовом, у якому остаточно просило суд стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Банку заборгованість за кредитним договором від 29 серпня 2007 року станом на 26 січня 2015 року, а саме, за прострочення основного боргу за кредитом - 65706,62 дол. США, за прострочення процентів за користування кредитом - 41190,80 дол. США, за прострочення комісійної винагороди за супровід кредиту 5760 грн., пеня за прострочений основний борг за період з 27 січня 2012 року по 26 січня 2015 року - 25212,05 дол. США, що курсом НБУ еквівалентно 398602,64 грн., пеня за прострочені проценти за користування кредитом за період з 27 січня 2012 року по 26 січня 2015 року - 15134,43 дол. США, що за курсом НБУ складає 239275,41 грн., пеня за прострочену комісійну винагороду - 2380,48 грн., та внести зміни до кредитного договору й стягнути судовий збір в сумі 3219,00 грн. (т. 1, а.с. 1-5, т. 2, а.с.110-111).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2013 року відкрито провадження у справі (т.1, а.с. 39).

29 березня 2013 року представник відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_7, оскаржив ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі в апеляційному порядку (т. 1, 57-58).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2013 року апеляційна скарга представника відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_7, відхилена, ухвала суду першої інстанції залишена без змін (т. 1, а.с. 85-86).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013 року клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_8, про призначення експертизи задоволено. Суд призначив судову економічну експертизу (т.1, а.с. 155, 158-159).

29 серпня 2014 року було складено висновок судової економічної експертизи №7119-7180 (т. 2, а.с. 39-55).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2014 року провадження у справі відновлено (т.2, а.с. 56-57).

27 січня 2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про прийняття зустрічного позову до Банку про захист прав споживача фінансових послуг через визнання кредитного договору недійсним, поданого 10 листопада 2014 року (т.2, а.с. 74-77, 104-108).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 січня 2015 року відповідачу ОСОБА_9 відмовлено у прийнятті зустрічного позову (т.2, а.с. 119-120).

25 лютого 2015 року представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6, звернулася суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ПАТ "Державний ощадний банк України" про захист прав споживача через визнання договору про визнання споживчого кредитування від 29 серпня 2007 року недійсним, тому розгляд даної справи неможливий доки в порядку іншого цивільного судочинства не буде вирішено питання щодо недійсності кредитного договору (т.2, а.с. 124-142).

Ухвалою суду першої інстанції провадження у справі зупинено до вирішення іншої справи за позовом ОСОБА_4 про захист прав споживача за споживчим кредитом (т.2, а.с. 144-145).

В апеляційній скарзі позивач, Банк, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати й постановити нову ухвалу про направлення справи для продовження розгляду, , мотивуючи тим, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права (т. 2, а.с. 147-150).

В запереченні на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скаргу відхилити у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивача, Банку, пояснення на апеляцію представника позивача, ПАТ "Держаний ощадний банк України", - Горика В.М., та представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню за таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що розгляд справи за позовом Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором не можливо до розгляду іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_4 про захист прав споживача за споживчим кредитом.

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися неможливо, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вказана справа знаходиться в провадженні Київського районного суду м. Одеси з 25 грудня 2012 року, тобто тривалий час.

У пунктах 3, 5, 8 постанови № 11 Пленуму "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних, і справ про адміністративні правопорушення" від 17 жовтня 2014 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи положення частини другої статті 157 ЦПК, суд може подовжити строк розгляду справи, але не більш як на п'ятнадцять днів, за наявності таких умов: а) у виняткових випадках, що визначаються обставинами, які утруднюють або роблять неможливим розгляд справи у встановлений строк (наприклад, хвороба сторони або судді; велика кількість доказів, які слід дослідити; необхідність призначення експертиз і їх складність; велика кількість осіб, які беруть участь у справі тощо); б) за клопотанням сторони, а не інших осіб, які беруть участь у справі, зазначене не означає, що суд, виконуючи вимоги частини четвертої статті 10 ЦПК, не вправі поставити таке питання на обговорення; в) з урахуванням особливостей розгляду справи, які у кожному конкретному випадку визначаються правовою та фактичною складністю справи, обсягом та специфікою процесуальних дій, необхідних для всебічного та повного дослідження обставин справи, необхідністю отримання міжнародної допомоги тощо.

У разі подовження строку розгляду справи чи відмови суд постановляє мотивовану ухвалу, яка оскарженню не підлягає.

Повторне подовження строку розгляду справи законом не передбачено.

Відповідно до статей 55, 124 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист; юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У зв'язку із цим суди не повинні допускати випадків безпідставної відмови у відкритті провадження у справі або необґрунтованого закриття провадження у справі на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а також фактів незаконного залишення заяв без руху, без розгляду, повернення їх позивачам або необґрунтованого зупинення провадження у справах, оскільки це призводить до порушення конституційних прав сторін, зволікання і затягування строків розгляду справ.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

У пункті 33 постанови № 2 Пленуму "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " від 12 червня 2009 року Верховний Суд України роз'яснив, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених статтею 201 ЦПК, а за наявності підстав, визначених статтею 202 ЦПК, має право як на зупинення, так і на відмову в задоволенні такої заяви.

Визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, перевіряючи матеріали справи, особливості розгляду вказаної справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції помилково зупинив провадження у справі, оскільки це питання можливо вирішити шляхом об'єднання проваджень у порядку, передбаченому статтею 123 та частиною 1 ст. 126 ЦПК України, в одно провадження, так як обидва позову взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним та впливає на дотримання розумних строків її розгляду.

Отже, ухвала суду першої інстанції перешкоджає подальшому провадженню у справі, що у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки.

При продовженні розгляду справи суду першої інстанції необхідно у відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України роз'яснити відповідачу ОСОБА_4 та його представнику ОСОБА_6 про наслідки зловживання своїми процесуальними права, чим затягується розгляд справи й порушується, передбачений ст. 5 ЦПК України, принцип цивільного судочинства рівності сторін перед законом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 311 ч. 1 п. 4, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Держаний ощадний банк України" в особі філії - Одеського обласного управління АТ "Ощадбанк" задовольнити, ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік