АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7624/15 Справа № 199/2375/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Котушенко С.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Болтунової Л.М.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту належності майна, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту належності майна, визнання права власності на будівельні матеріали в порядку спадкування за законом. Позивач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, котрий з 2002 pоку перебував у шлюбі з ОСОБА_3 За місцем знаходження нерухомого майна останньої, в районі будинку по АДРЕСА_1, батько самовільно встановив металевий гараж для обслуговування особистих автомобілів, але в експлуатацію його не ввів і право власності на гараж не оформив у зв'язку з раптовою смертю, а тому до спадкоємців переходить право на будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва гаражу.

Посилаючись на те, що він та відповідач прийняли спадщину після смерті батька, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини на його користь, позивач просив встановити факт, що будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва вищезазначеного гаражу належали на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3; визнати за ним право власності в порядку спадкування на 3/8 частини, а за відповідачем на 1/8 частину будівельних матеріалів використаних в процесі будівництва гаражу; визнати за відповідачем право власності на 4/8 частини будівельних матеріалів в порядку поділу спільного майна подружжя.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як незаконного і необґрунтованого, а також про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу підлягаючою частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 Спадкоємці померлого - сторони по справі прийняли спадщину в передбаченому законом порядку, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивача.

У відповідності зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

З такими висновками суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права.

Звернувшись до суду за захистом своїх прав, позивач просив встановити факт, що будівельні матеріали, які були використані в процесі будівництва металевого гаражу, самовільно встановленого в районі будинку по АДРЕСА_1, належали на праві спільної сумісної власності спадкодавцю та відповідачеві.

Проте встановлення даного факту, тим більше відносно померлої особи, не передбачено ст.256 ЦПК України.

Крім того, позивач просив визнати за відповідачем право власності на частину будівельних матеріалів використаних в процесі будівництва гаражу в порядку спадкування та в порядку поділу спільного майна подружжя. Але вимоги позивача в даній частині не є способом захисту його права.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови в задоволенні пред'явлених особою вимог, а тому в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити саме з цих підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги наведені обставини, постановлене судове рішення підлягає зміні в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову щодо встановлення факту належності майна та визнання права власності на будівельні матеріали за відповідачем, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

За загальним правилом, установленим ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до процесуального закону доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Оскільки позивач не надав суду відповідних доказів про належність спадкодавцеві прав на будівельні матеріали використані в процесі будівництва гаражу, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення його позову в частині визнання за ним право власності на вказані матеріали в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не залучив до участі в справі в якості співвідповідача ОСОБА_7, в користуванні якого знаходиться спірний гараж, та в якості третьої особи Дніпропетровську міську раду; не допитав свідків та відмовив в призначенні судової експертизи, не є підставою для скасування рішення, оскільки ОСОБА_2 не позбавлений права звернення до суду з відповідним позовом до ОСОБА_7 з зазначенням в якості третьої особи Дніпропетровської міської ради.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду в даній частині не впливають і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення в даній частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 07 липня 2015 року змінити в частині обґрунтування відмови в задоволенні позову про встановлення факту належності майна та визнання права власності на будівельні матеріали за ОСОБА_3 відповідно з даним рішенням, а в іншій частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Болтунова Л.М.