АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/868/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1386/15Головуючий у 1-й інстанції Сорока К.М. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді: Карнаух П.М.

Суддів: Чумак О.В., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Філоненко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ПАТ КБ "ПриватБанк"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення шкоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Карнауха П.М., -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказувала, що 24.12.2014 р. з її кредитної картки НОМЕР_1 шахрайським способом через мережу Інтернет було здійснено переказ грошових коштів у сумі 13135,00 грн., про що вона дізналася з смс-повідомлення Банку та одразу зателефонувала на гарячу лінію з проханням заблокувати картку та анулювати чи заблокувати платіж, який не здійснювала. Кредитна картка була заблокована, а платіж не анульовано. Цього ж дня вона звернулася до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення злочину, яка зареєстрована в реєстрі досудових розслідувань та встановлено, що переказ коштів здійснений на іншу карту ПАТ «КБ «ПриватБанк» НОМЕР_2. Наступного дня Банк повідомив, що вона зобов'язана повернути кредитні кошти та сплатити відсотки за користування ними. Зазначену суму коштів вона вимушена була повернути Банку для запобігання нарахування відсотків та штрафних санкцій. Оскільки заяву на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет вона не подавала, Банк безпідставно не призупинив завершення грошового переказу, тому вважає дії відповідача протиправними та такими, що порушують її права як споживача фінансових послуг. Також вважає, що діями відповідача їй завдано моральну шкоду. На підставі викладеного прохала визнати дії (бездіяльність) ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірними, визнати транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів з її кредитної картки у сумі 13135,00 грн. не чинною, зобов'язати відповідача повернути кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку, стягнути на її користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредиткою «Універсальна», виданою на ім.»я ОСОБА_2 28.10.2012 р. - неправомірними. Визнано транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_2 коштів у сумі 13135,00 грн. нечинною. Зобов'язано Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Вирішено питання стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, прохає змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутої моральної шкоди та стягнути на її користь з Банку в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000,00 грн.

Вказує, що факт виникнення кредитного зобов'язання при фактичному не отриманні коштів викликав у неї сильні хвилювання, що негативно відобразилося на стані її здоров»я та спричинило безсоння, змусило її звертатися за медичною допомогою до лікаря-невропатолога, проходити курс лікування. Списання коштів відбулося напередодні новорічних свят, що позбавило її гарного настрою. Погрози Банку про обов'язок сплатити кредит, відсотки та застосування штрафних санкцій та звернення стягнення на майно в разі неповернення кредиту сприймала цілком реально. На її неодноразові звернення до Банку не стягувати кредитні кошти та відсотки до встановлення винної особи отримувала відписки. Маючи новонароджену дитину, отримуючи державну допомогу на неї у розмірі 810, 00 грн. на місяць, змушена була докладати безліч зусиль для організації свого життя, пошуку коштів, які запозичила та повернула Банку, хоча фактично їх не отримувала внаслідок шахрайських дій. Внаслідок чого також змушена була припинити відпустку по догляду за дитиною та працювати, щоб мати змогу повернути борги, що виникли не з її вини. Крім того, для відновлення порушених прав вимушена була витрачати час на відвідування банківської установи та правоохоронних органів, спілкування з їхніми працівниками, черги, отримування копії документів, заміну картки. Вказує, що інфляційні процеси у державі, за яких кошти знецінюються та в разі повернення суми їх купівельна спроможність буде меншою, також впливає на її душевний стан.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що відповідальність за усі операції, здійснені в мережі Інтернет по Картках, прив'язаних до Карткового рахунку Клієнта, покладаються на Клієнта. Оскільки позивач погасила заборгованість по кредитній картці, вона тим самим визнала суму заборгованості та факт здійснення переказу. Позивачем не надано доказів наявності моральних страждань, пов'язаних з визнанням дій Банку незаконними, наявності причинного зв'язку між діями відповідача і станом здоров'я позивача, тому вважають, що позовні вимоги безпідставні та задоволенню не підлягають.

Позивач надала письмові заперечення на апеляційну скаргу, в яких посилається на те, що відповідач визнав використання її платіжної картки в мережі Інтернет третіми особами, що вбачається з відповіді Банку (а.с.57), тому дана обставина відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вказує, що умови договору про обслуговування карткового рахунку вона не порушувала; картку, її реквізити, стікер, пін-код не втрачала та нікому не передавала; терміново проінформувала Банк на гарячу лінію 3700 про незаконне використання картки, просила заблокувати її та здійснений переказ коштів, тому виконала всі положення п.п.1.1.2.1.2, 1.1.2.1.12. Правил.

Вважає, що твердження відповідача суперечать положенням ст. 55 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та Умовам та правилам надання банківських послуг, оскільки банк визнав, що її платіжна картка не була відкрита для оплати в мережі Інтернет, а інтернет-сайт portmone.com.ua. використовував технологію прийому платежів ПАТ КБ «Приватбанк», яка не вимагала відкриття карти для оплати в мережі Інтернет.

Вважає, що відповідач неналежно виконував умови договору по обслуговуванню та блокуванню картки для її використання в мережі Інтернет. Посилається на те, що Банк не довів порушення нею умов та правил надання банківських послуг.

У судовому засіданні позивач доводи апеляційної скарги підтримала та прохала її задовольнити, та відхилити апеляційну скаргу відповідача.

Представник відповідача підтримав свою апеляційну скаргу та прохала відхилити апеляційну скаргу позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку про скасування судового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, рішення суду складається з:1) вступної частини із зазначенням:часу та місця його ухвалення;найменування суду, що ухвалив рішення;прізвищ та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді);прізвища та ініціалів секретаря судового засідання;імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі;предмета позовних вимог;

2) описової частини із зазначенням:узагальненого викладу позиції відповідача;пояснень осіб, які беруть участь у справі;інших доказів, досліджених судом;

3) мотивувальної частини із зазначенням:встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин;мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти;чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким;назви, статті, її частини, абзацу, пункту, підпункту закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався;

4) резолютивної частини із зазначенням:висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково;висновку суду по суті позовних вимог;розподілу судових витрат;строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою (ст. 304 ЦПК України).

Колегією суддів установлено, що в справі наявна вступна та резолютивна частина рішення. При цьому, повний текст оскаржуваного судового рішення відсутній у зв'язку з припиненням повноважень судді ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю, що також вбачається з Акту, складеного та підписаного 07.04.2015 року працівниками апарату Октябрського районного суду м. Полтави (а.с. 80).

Враховуючи відсутність у справі повного тексту оскаржуваного судового рішення з підстав припинення повноважень судді ОСОБА_3 у зв'язку зі смертю, зазначене рішення підлягає скасуванню з підстав його невідповідності вимогам, встановленим ст.ст. 213,214 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів, 28.12.2010 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір про надання банківських послуг, що складається з підписаної позивачем Заяви, Пам'ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, що були надані позивачу в письмовому вигляді (а.с. 9-24).

Підписом в Анкеті-заяві від 28.12.2010 року ОСОБА_2 приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг та отримала від ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитну картку НОМЕР_1.

24.12.2014 р. з картки НОМЕР_1, оформленої на ОСОБА_2, було здійснено списання коштів у сумі 13135,00 грн. (а.с.5).

24.12.2014 р. о 16:44 год. з телефонного номеру позивача НОМЕР_3, який був зазначений нею в Анкеті-заяві, здійснено телефонний дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «Приватбанк» 3700 (а.с.6).

25.12.2015 р. ОСОБА_2 звернулася до керівників НБУ в Полтавській області та ПРУ КБ «Приватбанк» з заявою про вчинення злочину (зняття з кредитної картки коштів), в якій виклала обставини, зокрема про те, що не здійснювала переказ грошей та телефонувала на номер 3700 для заблокування картки та анулювання платежу, який не здійснювала… (а.с. 26).

30.12.2014 р. ОСОБА_2 звернулася до керівника ПРУ КБ «Приватбанк» Цись О.Г. з запитом про те, яким чином була розблокована її кредитна картка для використання в мережі Інтернет та ким і коли вчинено дії щодо розблокування її кредитної картки для використання в мережі Інтернет… (а.с. 25).

Листом від 14.01.015 р. (а.с. 27) Банк повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення її вимог, оскільки нею розголошена особиста інформація третім особам.

31.12.2014 р. слідчим СВ Октябрського РВПМУ УМВС України в Полтавській області зареєстрована заява ОСОБА_2 про кримінальне правопорушення про те, що 24.12.2014 р. невідома особа з корисливих спонукань з метою заволодіння чужим майном шахрайським шляхом під приводом придбання товару через сайт «ОLX» ввівши її в оману заволоділа грошовими коштами в сумі 13135,00 грн., чим завдала матеріальної шкоди. Заява зареєстрована в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за реєстраційним номером № 0003586. за правовою кваліфікацією передбаченою ч. 1 ст. 190 КК України. Розпочато досудове розслідування (а.с. 7).

За повідомленням генерального директора ТОВ «Портмоне» Г.В.Горіна, 24.12.2014 р. о 16:39:52 год. здійснено переказ суми 13000,00 грн. з картки НОМЕР_1 на картку НОМЕР_2 (а.с.8).

23.01.2015 р. позивачем здійснено поповнення її кредитної картки на суму 13135,00 грн., що підтверджується копією квитанції (а.с.28).

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Ст.ст. 4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування…, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав.

Як зазначено у п. 7.2. Правил користування платіжними картками (далі - Правила) при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном.

Згідно п. 7.3. Правил…, у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту.

У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню . Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил).

Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні…

У випадку заперечення Власником Карти операцій, здійснених з використанням Карт, Стікеру PayPass або інформації, нанесеної на Карті, Власник Карти зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в Банк і заявити про операції що оспорюються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) (п.1.1.2.1.13.1. Умов та правил).

Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення Карти, Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб).

Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Умов та правил Банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством.

П. 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення Власника або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки.

Згідно п. 1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством.

П.2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном.

Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото-операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі Приват-24 на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки.

Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи.

Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів.

Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Матеріалами справи підтверджено, що 24.12.2014 р. з картки НОМЕР_1, оформленої на ОСОБА_2, було здійснено списання коштів у сумі 13135,00 грн. (а.с.5).

Цього ж дня позивачем здійснено телефонний дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «Приватбанк» 3700 щодо заблокування картки (а.с.6).

Позивач вказує, що не подавала заяв на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет, а також в системі Приват-24, на підтвердження своїх вимог надала документи щодо звернення до Банку та правоохоронних органів, роздруківку телефонних дзвінків, здійснених на номер Банку 3700 для заблокування картки після її несанкціонованого використання третіми особами, і дана обставина відповідачем не спростована.

При цьому, колегія суддів бере до уваги Лист від 26.01.2015 р. за вих. №20.1.0.0.0/7-20141225/637, в якому ПАТ КБ «ПриватБанк» фактично погодився з тим, що використання оформленої на ім'я позивача платіжної картки в мережі Інтернет було здійснено третіми особами (а.с.57).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановивши зазначені обставини справи та здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем порушено законодавство про захист прав споживачів, положення Договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення прав позивача як споживача фінансових послуг.

Також суд приходить до висновку, що несанкціонована позивачем транзакція щодо переказу коштів з її кредитної карти у сумі 13135,00 грн. не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача про визнання неправомірними дій ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання умов Договору про надання банківських послуг при користуванні платіжною картою кредитка «Універсальна», виданої на ім'я позивача; нечинною транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім'я ОСОБА_2 у сумі 13135,00 грн. та зобов'язання ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути позивачу кошти у сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

Згідно пункту 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

Пунктом 2 ст.22 цього ж закону визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Приймаючи до уваги те, що вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена позивачем на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів», яка за нормами цього Закону відшкодовується в тому разі, якщо заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, а тому задоволенню у даному випадку не підлягає, як і доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 в цій частині.

Таким чином, доводи апеляційних скарг ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення, а рішення суду не відповідає вимогам щодо законності та обгрунтованості, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 203,215,1051,1054 ЦК України, ст.ст. 4, 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», ст.ст. 5,10,60,88,212-215, 218, 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ПАТ КБ «Приватбанк», - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року, - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про захист прав споживача фінансових послуг та стягнення моральної шкоди, - задовольнити частково.

Визнати дії ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині невиконання банківських послуг при користуванні платіжною карткою кредиткою «Універсальна», виданої на ім»я ОСОБА_2 28.10.2012 р., - неправомірними.

Визнати транзакцію щодо переказу 24.12.2014 р. коштів у сумі 13135,00 грн. з кредитної картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виданої на ім»я ОСОБА_2, - нечинною.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» повернути ОСОБА_2 кошти в сумі 13135,00 грн. шляхом відновлення їх на картковому рахунку.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь Держави 243,60 грн. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ П.М.Карнаух

СУДДІ: /підпис/ О.В.Чумак

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух