ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1107/14-ц
провадження № 2/753/138/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретаря Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, 3 особи - Шкода Олександр Миколайович - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним, визнання права власності на квартиру, скасування реєстраційного запису про право власності на об»єкт нерухомого майна, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 13.01.2014 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_5, 3 особи - Шкода О.М. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Дарницький районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві, Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації про визнання договору недійсним, визнання права власності на квартиру, скасування реєстраційного запису про право власності на об»єкт нерухомого майна, зняття з реєстраційного обліку та відшкодування моральної шкоди.

Позивачка ОСОБА_2 зазначала, що квартира АДРЕСА_1 належала їй на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації 17.04.2001 року та зареєстрованого БТІ м. Києва 20.04.2001 року за реєстровим НОМЕР_4.

Зважаючи на те, що вона (позивачка) тимчасово не проживала у зазначеній квартирі, вона мала намір здавати квартиру в оренду; ОСОБА_3 - відповідач 1 (дружина брата Позивачки - ОСОБА_7.) запропонувала їй свою допомогу у підшуканні орендарів та укладенні договору оренди квартири, на що позивачка погодилась.

06.06.2012 року за пропозицією ОСОБА_3 щодо видачі їй довіреності від імені позивачки, з приводу здачі квартири в оренду, Позивачка приїхала за адресою АДРЕСА_4 до нотаріуса, де підписала довіреність на ім»я ОСОБА_3, а приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. (3 особою) довіреність було посвідчено нотаріально; при цьому, позивачка підписану довіреність не читала, беззаперечно довіряючи ОСОБА_3, а довіреність залишилась у останньої; позивачкою також за пропозицією ОСОБА_3 були передані останній оригінали правовстановлюючих документів на квартиру.

Через деякий час позивачці стало відомо, що договір оренди ОСОБА_3 був

укладений, але гроші за оренду вона позивачці не передавала та не повертала документи по квартирі; позивачка намагалась уникнути конфлікту з цього приводу, адже вважала дружину брата родичкою та сподівалася мирно врегулювати проблему.

У серпні 2013 року ОСОБА_7 (брат позивачки) та ОСОБА_3 припинили шлюбні стосунки; братом Позивачки було знайдено оригінал довіреності від 06.06.2012 року, тоді ж Позивачка дізналась про те, що довіреність нею була видана на розпорядження квартирою; після звернення з цього приводу до нотаріуса Шкода О.М. - останній повідомив їй, що квартира №62 продана влітку від імені Позивачки ОСОБА_8 її батькові ОСОБА_4 (відповідач 2).

Тобто, Позивачка дізналась про те, що належна їй квартира АДРЕСА_1 згідно договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року була продана ОСОБА_3 на підставі довіреності від імені позивачки, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, ОСОБА_4 (батькові), цей договір також було посвідчено приватним нотаріусом Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020; як зазначено в договорі - квартира була продана за 150000,00 грн., при експертній оцінці на той час 616609,00 грн., як зазначено в договорі.

Крім того, у травні 2014 року Позивачці стало відомо про те, що 25.02.2014 року в спірній квартирі було зареєстровано ОСОБА_5 (співвідповідачка, яка є дочкою ОСОБА_4.) разом із донькою останньої ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, які не вселялися в квартиру і на даний час проживають за іншою адресою - АДРЕСА_2.

Вважаючи, що ОСОБА_3 діяла всупереч волі та інтересів Позивачки згідно домовленості разом з ОСОБА_4 (батьком), та стверджуючи, що питання щодо відчуження квартири, ціни квартири тощо, між сторонами не обговорювались, оскільки Позивачка не мала наміру відчужувати квартиру; грошових коштів від продажу квартири Позивачці не передавались; відповідачами було приховано від позивачки факт купівлі-продажу квартири; ОСОБА_4 не було повідомлено КП «Житло-сервіс» (житловий орган) про зміну власника квартири, не було укладено відповідного договору та договору з Київенерго та інших договорів; ним також не сплачувались комунальні платежі по квартирі; що внаслідок зловмисної домовленості між відповідачами 1 і 2 Позивачці завдано значної моральної шкоди, тому Позивачка вимушена була звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким: 1) визнати недійсним договір купівлі-продажу від 14.06.2013 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, від імені ОСОБА_2 (позивачки), та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020, з моменту його укладення; 2) визнати за ОСОБА_2 (позивачкою) право власності на квартиру АДРЕСА_1; 3) скасувати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1 та відповідний реєстраційний запис та зобов»язати Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві відновити реєстраційний запис про право власності ОСОБА_2 (позивачки) на квартиру №62; 4) усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 її права користування та розпорядження квартирою №62 - шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_1; 5) стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 (позивачки) 50000,00 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_10 уточнені (збільшені) позовні вимоги в редакції від 22.05.2014 року підтримали та просили позов задовольнити в повному обсязі, з підстав зазначених у позовній заяві; відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_11 позов не визнали у повному обсязі, просили в задоволенні позову відмовити, стверджуючи, що між позивачкою та ОСОБА_3 разом з чоловіком останньої (братом позивачки) була попередня домовленість, відповідно до якої у травні 2011 року

позивачка отримала від них грошові кошти у розмірі 100000,00 доларів США - в рахунок продажу позивачкою спірної квартири; отримавши зазначену суму коштів, позивачка проживала ще в спірній квартирі до травня 2012 року, оскільки у новій (трикімнатній) квартирі, яку позивачка придбала після отримання від них коштів - за адресою АДРЕСА_3, проводився ремонт; після звільнення квартири №62 позивачкою ОСОБА_3 почала наполягати на оформленні фактичного придбання спірної квартири, в результаті - позивачкою було видано довіреність від 06.06.2012 року; позивачка усвідомлювала факт підписання нею довіреності на розпорядження квартирою, адже кошти за квартиру вона отримала ще рік тому; при оформленні квартири на батька ОСОБА_4 - зловмисної домовленості ніякої не було; квартира була продана за 150000,00 грн., оскільки саме така сума була наявною у батька, а ОСОБА_3 потребувала допомоги на утримання дітей, оскільки батько дітей (ОСОБА_7.) не надавав матеріальної допомоги; отримані від батька кошти ОСОБА_3 позивачці не передавала.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи надав письмові пояснення-заперечення (а.с.53 т.1, а.с.27 т.2), згідно яких він не погоджується з позовом ОСОБА_2, стверджуючи, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири відповідає вимогам чинного законодавства, на момент укладення договору ОСОБА_3 (його дочка) діяла на підставі довіреності; він постійно допомагав дочці, перераховував гроші із-за кордону, ці кошти дочка використала на купівлю спірної квартири; оскільки ОСОБА_3 після припинення шлюбних стосунків з ОСОБА_7 не отримувала від чоловіка матеріальної допомоги і не хотіла брати гроші від батька (відповідача 2), він (ОСОБА_4.) запропонував дочці купити в неї двохкімнатну квартиру (спірну) за 150000,00 грн., на що ОСОБА_3 погодилась.

Відповідачка ОСОБА_5 (дочка ОСОБА_4.) в судовому засіданні позовні вимоги до неї, як відповідача, не визнала, просила в задоволенні позову відмовити; пояснила, що в травні 2011 року за адресою АДРЕСА_2 були передані кошти в сумі 100000,00 доларів США за квартиру №62 (спірну), гроші рахував ОСОБА_7 разом із сином ОСОБА_12; в спірну квартиру вона (ОСОБА_5) разом зі своєю донькою ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєструвалась в лютому 2014 року, коли власником квартири став її батько ОСОБА_4, з власної ініціативи.

Представник відповідача - Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи представником були надані письмові заперечення (а.с.82-87, 116-120 т.1), згідно яких співвідповідач стверджує, що прав позивачки він не порушував та не обмежував, реєстраційна служба є неналежним відповідачем у даній справі, тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині зобов»язання відповідача (суб»єкта владних повноважень) вчинити відповідні дії та закрити в цій частині провадження у справі.

3 особа - Шкода О.М. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судове засідання не з»явився, до матеріалів справи надав письмові пояснення (разом із витребуваними матеріалами відповідно до вчинених ним у межах даної справи нотаріальних дій), згідно яких, стверджуючи, що посвідчення довіреності та договору купівлі-продажу квартири (оспорюваного) було вчинено відповідно до вимог Закону, просив справу розглядати без його участі (а.с.200 т.1).

Представники 3-іх осіб - Дарницького районного відділу Головного управління державної міграційної служби України у м. Києві та Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явились, своїми заявами просили справу розглядати за відсутності їхніх представників (а.с.73, 75 т.1, 58, 59 т.2).

Заслухавши пояснення сторін, представників сторін в судовому засіданні, допитавши свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_2 (в порядку ст.184 ЦПК України), дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Згідно ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно свідоцтва про право власності на квартиру від 17.04.2001 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення КМДА від 15.02.2001 року №150-С/КІ, ОСОБА_2 (позивачка) є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.215 т.1).

Зазначена квартира є двокімнатною, жилою площею 33,7 кв. м, загальною площею 69,9 кв. м.

Згідно довідки за формою №3 від 14.05.2014 року - в квартирі №62 зареєстровані: ОСОБА_2 (позивачка) з 13.02.2003 року, ОСОБА_17., ІНФОРМАЦІЯ_2 (син ОСОБА_2.) - з 26.12.2013 року, ОСОБА_5 (дочка ОСОБА_4.) - з 25.02.2014 року та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 (дочка ОСОБА_5) - з 25.02.2014 року (а.с.65 т.1).

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року, укладеного між ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, від імені ОСОБА_2 (позивачки) та ОСОБА_4, ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 купив квартиру АДРЕСА_1; цей договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020 (а.с.201 т.1).

Згідно п.2 зазначеного Договору - продаж квартири вчиняється між сторонами за 150000,00 грн.; зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає; вказану суму, а саме 150000,00 грн. представник Продавця одержав від Покупця готівкою перед укладенням цього Договору.

Згідно п.2.2, 2.3 Договору - підписання цього Договору представником Продавця є підтвердженням факту повного розрахунку з Продавцем за продану квартиру та свідчить про відсутність у Продавця щодо Покупця будь-яких претензій фінансового характеру; експертна оцінка квартири становить 619609,00 грн. - відповідно звіту про незалежну оцінку майна, виданого ТОВ «Оціночна компанія «Місто» 16.04.2013 року.

Як вбачається з копії довіреності від 06.06.2012 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406, виданої строком на три роки, з правом передоручення, ОСОБА_2 (позивачка) уповноважувала ОСОБА_3 (відповідач 1) - представляти її інтереси (у тому числі) «щодо володіння та розпорядження належною їй квартирою АДРЕСА_5 в тому числі, але не виключно пов»язаних з продажем, міною, здачею в найм (оренду) від її імені за ціною та на умовах на її розсуд зазначеної квартири або передачі її в заставу (іпотеку)…» (а.с.204-205 т.1).

Також, в судовому засіданні встановлено з пояснень сторін, що ОСОБА_3 (відповідач 1) і ОСОБА_7 (свідок) перебували в зареєстрованому шлюбі з 2004 року, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05.06.2014 року шлюб між ними було розірвано; ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_7; ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є рідними сестрами, батьком яких є ОСОБА_4 (відповідач 2).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і не заперечуються сторонами.

Як стверджує позивачка ОСОБА_2, на момент підписання довіреності 06.06.2012 року і в подальшому вона не мала наміру продавати квартиру №62, але дійсно мала бажання здавати квартиру тимчасово в оренду з метою отримання додаткового доходу, оскільки вона має малолітню дитину; про факт відчуження квартири вона дізналась від приватного нотаріуса Шкода О.М. у жовтні 2013 року в процесі пошуку з метою повернення правовстановлюючих документів на належну їй квартиру №62; грошових коштів від продажу квартири №62 відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 14.06.2013 року вона не отримувала; довіреність від 06.06.2012 року вона не скасовувала, оскільки квартира №62 на той час вже була продана і новим власником зареєстровано ОСОБА_4; вона категорично заперечує твердження відповідачки ОСОБА_3 щодо отримання від неї чи від будь-кого грошових коштів у розмірі 100000,00 доларів США у травні 2011 року - в рахунок подальшого відчуження позивачкою спірної квартири; такі твердження позивачки ОСОБА_2 також дані нею в судовому засіданні під час її допиту як свідка (в порядку ст.184 ЦПК України).

При цьому, відповідачка ОСОБА_3 не заперечує про те, що в договорі купівлі-продажу від 14.06.2013 року зазначена сума 150000,00 грн. є реальною сумою оцінки квартири, яку відповідачі (1 і 2) попередньо обумовили між собою, яка була значно меншою від експертної оцінки (619609,00 грн.) та яку після отримання від батька відповідачка ОСОБА_3 залишила ці кошти собі, тобто грошові кошти одержані від продажу квартири довіреною особою Продавцеві передані не були.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов»язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (продавцеві).

Ствердження ОСОБА_2 (позивачки та як свідка) про те, що вона не отримувала від ОСОБА_3 (чи від будь-кого) грошових коштів у розмірі 100000,00 доларів США у травні 2011 року - в рахунок подальшого відчуження нею спірної квартири, також підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_13, ОСОБА_14; за встановлених обставин, суд вважає, що такі твердження позивачки не спростовані в судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (відповідачами 1 і 2) достатніми та належними (письмовими) доказами; за таких обставин, суд вважає, що показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення по даній справі у аспекті заперечень відповідачів 1 і 2.

Крім того, зміст довіреності від 06.06.2012 року від імені ОСОБА_2 не містить чіткого визначення волевиявлення позивачки ОСОБА_2 на продаж спірної квартири за ціною та на умовах на розсуд ОСОБА_3, як довіреної особи.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони договору є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу.

Згідно положень ст.232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

Аналізуючи встановлені обставини справи та оцінюючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що ствердження позивачки щодо підстави визнання оспорюваного договору недійсним згідно ст.232 ЦК України, є доведеними в судовому засіданні, що підтверджується по суті і поясненнями ОСОБА_4 (відповідача 2) - а.с.53 т.1, 27 т.2.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 14.06.2013 року квартири №62 та визнання за ОСОБА_2 (позивачкою) права власності на квартиру АДРЕСА_1 (ст.392 ЦК України) підлягають задоволенню.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині скасування рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності за ОСОБА_4 на квартиру №62 та відповідного реєстраційного запису, зобов»язання Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві відновити реєстраційний запис про право власності ОСОБА_2 на квартиру №62; а

також, в частині усунення перешкод у здійсненні ОСОБА_2 її права користування та розпорядження квартирою №62 - шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_5 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1 по квартирі АДРЕСА_1 - заявлені у даній справі без достатніх правових підстав та обґрунтування, оскільки зазначені вимоги можуть бути заявлені позивачкою у разі набрання даним рішенням законної сили в частині задоволених позовних вимог позивачки та виникнення підстав для звернення за захистом у разі порушення прав власника суб»єктами владних повноважень, в установленому порядку, тому в задоволенні зазначених позовних вимог ОСОБА_2 у даній справі має бути відмовлено.

Відповідно до положень ст.232, 1167, 23 ЦК України, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає його в межах заявлених позивачкою вимог, та з урахуванням характеру та обсягу заподіяних позивачці ОСОБА_2 моральних страждань, з урахуванням обставин справи, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_2 по 10000 грн. 00 коп. з кожного, що відповідатиме вимогам розумності, виваженості і справедливості.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають також стягненню на користь позивачки ОСОБА_2 судові витрати, з кожного - по 1720,50 грн. (а.с.1-3).

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.6, 11-16, 23, 203, 207, 209, 215, 216, 232, 328, 391, 392, 627, 665, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Визнати договір купівлі-продажу від 14.06.2013 року квартири АДРЕСА_1 (житловою площею 33,7 кв. м, загальною площею 69,9 кв. м,), укладений між ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 06.06.2012 року за реєстровим №1406 від імені ОСОБА_2, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шкода О.М. 14.06.2013 року за реєстровим №2020 - недійсним.

Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1 (житловою площею 33,7 кв. м, загальною площею 69,9 кв. м,).

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) в порядку відшкодування моральної шкоди - по 10000,00 грн. В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2) та ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) судові витрати по 1720,50 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.