Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Тепловозоремонтний завод» (далі - ПАТ «Тепловозоремонтний завод») звернулося до суду з позовом, в якому зазначало, що 06 вересня 1998 року ОСОБА_4 отримала ордер на житлову площу в гуртожитку «Тепловозник», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі чого заселилася разом із донькою ОСОБА_2 та

ОСОБА_5 в кімнату НОМЕР_1.

ОСОБА_2 проживала та продовжує проживає у вказаному гуртожитку із моменту заселення, а на теперішній час проживає там разом із своєю малолітньою дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Збільшивши позовні вимоги, ПАТ «Тепловозоремонтний завод» просило суд визнати ОСОБА_2 та її доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - кімнатою НОМЕР_1, що знаходиться по АДРЕСА_1, та стягнути судові витрати.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ «Тепловозоремонтний завод» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Тепловозоремонтний завод» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову відповідно до вимог

ст. ст. 124, 125 ЖК Української РСР та п. 41 постанови Ради Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року № 208 «Про затвердження Примірного положення про гуртожитки».

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству «Тепловозоремонтний завод» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Тепловозоремонтний завод» до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_3, треті особи: Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за касаційною скаргою на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 02 квітня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська