Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/803/15 Головуючий у 1 інстанції: Піх Ю.Р.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації , -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації.

У позові зазначала, що в травні 2012 року відповідач виїхав з України на постійне місце проживання до м. Богородськ Нижегородської області, Російська Федерація. 24 грудня 2012 року він отримав громадянство Росії та відмовився від громадянства України. Станом на жовтень 2014 року він постійно проживає та зареєстрований в м. Богородськ Нижегородської області. На момент виїзду з України він не був знятий з реєстраційного обліку з місця проживання за адресою: АДРЕСА_1. При цьому у вказаній квартирі він не проживає з травня 2012 року.

Посилаючись на ці обставини, просила зняти з реєстрації ОСОБА_3

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_4, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як установлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 - кожному із них належить по 1/3 частині цієї квартири, що підтверджено договором купівлі-продажу нерухомого майна від 25 жовтня 2006 року (а.с. 11). У травні 2012 року ОСОБА_3 виїхав з України на постійне місце проживання до м. Богородськ Нижегородської області, Російська Федерація, 24 грудня 2012 року він отримав громадянство Росії та відмовився від громадянства України (а.с. 3). Проте, на момент виїзду з України він не був знятий з реєстраційного обліку з місця проживання адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи дійшов до правильного висновку про те, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття з реєстрації задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта про не відповідність висновків суду вимогам закону, зокрема Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», необґрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Позивачкою вимоги про позбавлення права власності відповідача на житлове приміщення або позбавлення його права користування житловим приміщенням не заявлялися.

З огляду на зазначене, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: