У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - відділ опіки та піклування в особі Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду із вказаним позовом, який уточнили під час розгляду справи, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є власниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1. В квартирі, крім них, зареєстрована колишня дружина позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та їх спільна донька ОСОБА_7, 2007 року народження. Шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 розірвано у 2010 році. Позивачі зазначали, що в спірній квартирі ОСОБА_6 з малолітньою донькою не проживає з 2009 року.

Посилаючись на вищевказані обставини, просили усунути перешкоди в користуванні належним їм майном шляхом визнання ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_6 та малолітню ОСОБА_7 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25 листопада 2014 року скасовано в частині визнання малолітньої ОСОБА_7 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов'язання Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зняти ОСОБА_7 з реєстраційного обліку за вказаною адресою та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявники просять скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного рішення апеляційного суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 4 статті 29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_7, апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 212, 303, 304 ЦПК України, а також, врахувавши обставини, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання малолітньої ОСОБА_7 такою, що втратила право користування житловим приміщення в квартирі АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає застосуванню, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_7, Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, третя особа - відділ опіки та піклування в особі Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак