НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2659/14-ц
№ 2/183/175/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І. О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 36 571,42 доларів США, що за курсом 9,70 відповідно до службового розпорядження НБУ від 03.03.2014 року складає 354 720,87 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 25.09.2008 року між банком та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір, на підставі якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20 600,00 доларів США на термін до 25.09.2013 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_4 кредит у зазначеному вище розмірі, однак, відповідач в порушення взятих на себе зобовязань, своєчасно не сплачував кредит та відсотки за користування кредитом, в результаті чого станом на 03.03.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 36 571,42 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 21 876,42 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8 441,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 4 487,35 доларів США, а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 25,77 доларів США та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 740,27 доларів США.

21.09.2011 року позичальник ОСОБА_4 помер. У звязку з тим, що ОСОБА_3 є дружиною померлого, на думку банку, вона є спадкоємцем першої черги за законом, а тому повинна відшкодувати утворену кредитну заборгованість після смерті свого чоловіка.

Банком на адресу ОСОБА_3 направлялися претензії з вимогою погасити утворену її чоловіком заборгованість за кредитним договором, однак остання до цього часу борг не повернула. За таких обставин, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, зазначивши, що докази, підтверджуючі той факт, що ОСОБА_3 є спадкоємцем ОСОБА_4 в матеріалах справи відсутні, а тому позовні вимоги, предявлені до неї безпідставні та є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано кредитний договір № DNN0GR від 25.09.2008 року, відповідно до умов якого ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав ОСОБА_4 кредит у розмірі 20 600,00 доларів США на термін до 25.09.2013 року, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.18-25).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір.

Судом встановлено, що позивач виконав свої зобовязання щодо надання кредиту, відповідач отримав кредит у розмірі 20 600,00 доларів США, а позичальник, відповідно до вказаного договору зобовязався повертати заборгованість щомісяця.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 не виконав зобовязання, взяті на себе договором, в результаті чого станом на 03.03.2014 року виникла заборгованість по кредиту у розмірі 36 571,42 доларів США, яка складається з наступного: заборгованості за кредитом у розмірі 21 876,42 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 8 441,61 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 4 487,35 доларів США, а також суми фіксованої частини штрафу у розмірі 25,77 доларів США та суми процентної складової штрафу у розмірі 1 740,27 доларів США, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.8-12).

21.09.2011 року ОСОБА_4 помер, що стверджується наданою копію свідоцтва про смерть (а.с.34).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 заповіту не склав.

А відтак спадкування повинно здійснюватися за законом.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.01.2015 року Новомосковська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_4 до Новомосковської державної нотаріальної контори, окрім ПАТ КБ «ПриватБанк» з претензією кредитора, ніхто не звернувся.

А відтак, звертаючись з позовом до ОСОБА_3, банк виходив з того, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Але в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 станом на 21.09.2011 року (час смерті ОСОБА_4М.) мешкала за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Радянська, 50/89 (а.с.49).

Однак, будь-яких доказів того, що на момент смерті за цією ж адресою мешкав ОСОБА_4, суду в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано, а відтак вважати факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, доведеним не є можливим.

Крім того, представник відповідача стверджувала в судовому засіданні, що на момент смерті ОСОБА_4 мешкав та був зареєстрований за іншою адресою, відмінною від місця мешкання та реєстрації ОСОБА_3

Представник же банку, будь яких доказів на спростування даної обставини, суду не надав.

Отже, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивач не довів того, що відповідач по справі ОСОБА_3 є спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, а відтак має нести цивільно-правову відповідальність за порушення позивальником грошових зобовязань останнього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк