Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/972/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бугайченко Т. А.
Доповідач Єгорова С. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

07.05.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді: Єгорової С.М.

суддів: Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.

із секретарем: Лазаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом селянського (фермерського) господарства «Гульдас» до ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Паліївська», відділу Держземаренства у Маловисківському районі Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції, про визнання договору оренди землі недійсним, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Селянського (фермерського) господарства «Гульдас», третя особа сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Паліївська» про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування його державної реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2, на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року селянське (фермерське) господарство «Гульдас» (надалі по тексту СФГ «Гульдас») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Паліївська» (надалі по тексту СТОВ «Агрофірма Паліївська»), відділу Держземаренства у Маловисківському районі Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції, про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між СТОВ «Агрофірма Паліївська» та ОСОБА_2, зареєстрованого 08.11.2011 року в Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру, зобов'язання відділу Держземагенства у Маловисківському районі Кіровоградської області скасувати його державну реєстрацію, та стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову зазначало, що 10.01.2008 року між СФГ «Гульдас» та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі № 404 щодо належної їй земельної ділянки загальною площею 4.40 га, розташованої на території Паліївської сілької ради Маловисківського району Кіровоградської області, який зареєстровано в Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28.05.2009 року за № 04.09.374.00362. Договір оренди укладено строком на 10 років.

В серпні 2014 року до СФГ «Гульдас» звернулось СТОВ «Агрофірма Паліївська» з вимогою звільнити земельну ділянку, мотивуючи тим, що між СТОВ «Агрофірма Паліївська» та ОСОБА_2 укладено договір оренди, предметом якого є та сама земельна ділянка, що передана в оренду СФГ «Гульдас».

У зв'язку з тим, що цей договір оренди спірної земельної ділянки порушує права СФГ «Гульдас» на володіння та користування земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди від 10.01.2008 року, позивач просив задовольнити їх позов.

В жовтні 2014 року ОСОБА_2 подано зустрічний позов до СФГ «Гульдас», третя особа СТОВ «Агрофірма Паліївська», про визнання недійсним договору оренди землі № 404 від 10.01.2008 року, зареєстрованого у Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру за №62, скасування його державної реєстрації, стягнення судових витрат.

Зустрічний позов мотивовано тим, що той договір оренди землі, на який посилається позивач, вона не підписувала, про його існування дізналась лише після отримання копії позовної заяви. Крім того договір оренди не відповідає вимогам ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», не містить всіх істотних умов, передбачених законом, зокрема в ньому відсутнє місце розташування земельної ділянки, умови відповідальності сторін, містяться протиріччя щодо розміру орендної плати, відсутні додатки, які згідно п.16.2 Договору є його невід'ємною частиною, що є самостійною підставою для визнання його недійсним.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03.03.2015 року первісний позов задоволено частково, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Визнано недійсним договір оренди землі, укладений 10.10.2011 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Агрофірма Паліївська», зареєстрований у відділі Держкомзему у Маловисківському районі Кіровоградської області 08.11.2011року за № 00735. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2, ставиться питання про скасування судового рішення з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення зустрічного позову і відмову у задоволенні первісного позову, та стягнення судових витрат. Зазначено, що суд неповно з'ясував усі фактичні обставини справи, не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам. Суд не взяв до уваги висновок судово-почеркознавчої експертизи, згідно якого наявні істотні та стійкі розбіжності у наданих зразках, імовірний висновок про виконання підпису у договорі оренди не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням її підпису. Суд дійшов неправильного висновку, що відповідач не надала переконливих доказів на підтвердження не підписання нею договору оренди №404 від 10.01.2008 року і не отримання нею орендної плати, та щодо відповідності вказаного договору вимогам ст. 15 ЗУ «Про оренду землі».

В частині відмови у задоволенні вимог первісного позову про зобов'язання відділу Держземагенства у Маловисківському районі Кіровоградської області скасувати державну реєстрацію оспорюваного договору оренди землі судове рішення не оскаржується.

Відповідач - відділ Держземаренства у Маловисківському районі Кіровоградської області, та третя особа - реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції своїх представників у судове засідання не направили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с.188-190).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, представника позивача ОСОБА_4, який згоден з рішенням суду, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідачів ОСОБА_3, які підтримали доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Враховуючи вимоги ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 4,40 га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, що підтверджується копією Державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с.35).

10.01.2008 року між СФГ «Гульдас» та ОСОБА_2, було укладено договір оренди земельної ділянки за № 404, розташованої на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, загальною площею 4.40 га., строком на 10 років, зареєстрований в Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28.05.2009 року за № 04.09.374.00362 (а.с.6-7).

10.10.2011 року між ОСОБА_2 та СТОВ «Агрофірма Паліївська» укладено договір оренди земельної ділянки площею 4,40 га., розташованої на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, строком на 10 років, із встановленою орендною платою не менше 3,5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зареєстрований в Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 28.05.2009 року за № 04.09.374.00362 (а.с.63-66). В той же день від імені сторін договору складено акт прийняття-передачі земельної ділянки в оренду (а.с.67).

Як вбачається з наданої начальником відділу Держземаренства у Маловисківському районі Кіровоградської області ОСОБА_5 інформації за №2660/05/11-14 від 21.08.2014 року, згідно даних обліку та книги записів реєстації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі гр. ОСОБА_2 договір оренди землі з СФГ «Гульдас» зареєстровано 28.05.2009 року на земельну ділянку площею 4,40 га. терміном на 10 років, разом з тим зареєстровано договір оренди землі на цю ж ділянку 08.11.2011 року з від 28.05.2009 року терміном на 10 років (а.с.5).

Задовольняючи частково первісний позов суд дійшов висновку, що сторони дійшли згоди щодо предмета договору - земельна ділянка, розташування та межі якої визначені на плані земельної ділянки, відображеному в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку серії КР № 075182, копія якого додається до договору (п.1.1), також сторони у розділі 14 передбачили відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору. Згідно положень ст. 15 Закону України «Про оренду землі» вказані в договорі оренди невід'ємні частини договору не належить до істотних умов договору оренди землі. Крім того, позивачкою не доведено порушення її прав, яке пов'язане з наявними протиріччями розміру орендної плати, та відсутністю в договорі оренди, його невід'ємних частин.

Суд першої інстанції виходив з того, що спірна земельна ділянка, що є предметом одразу двох договорів оренди фактично перебуває у володінні та користуванні СФГ «Гульдас». За змістом договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_2 та СТОВ «Агрофірма Паліївська», останньому передаються права володіння і користування земельною ділянкою, які фактично раніше передані СФГ «Гульдас» та на даний час не є припиненими. Тому відповідач ОСОБА_2 не мала права укладати договір оренди землі з СТОВ «Агрофірма Паліївська». Всупереч загальним засадам цивільного законодавства одночасно в державному реєстрі зареєстровані два договори оренди землі, що містять різні умови щодо одного об'єкту оренди.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову суд зазначав, що ОСОБА_2 та її представником переконливих доказів того, що вона оспорюваний договір оренди, укладений з СФГ «Гульдас», не підписувала, та орендну плату в СФГ «Гульдас» не отримувала, не надано. Висновок експерта від 26.12.2014 року № 280 на думку суду викликає сумніви, оскільки експертом, внаслідок проведення експертних досліджень ствердної відповіді на поставлені судом питання надано не було. Так, в розпорядження експерта було надано лише один вільний зразок підпису ОСОБА_2, клопотання експерта щодо їх надання не виконано, тому наданих стороною відповідача документів було достатньо лише для ймовірного висновку.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини четвертої статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", яка діяла на час укладання спірного договору оренди (01.11.2003 року), та внесення додаткової угоди про змін до цього договору (06.10.2008 року), істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Статтями 14, 18, 20 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Відповідно ст. 215 ЦКУ підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦКУ зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК. саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Позивачем в обґрунтування позову надано суду копію договору оренди від 10.01.2008 року та копії платіжних відомостей на видачу готівки на паї за період з 2008-2011 років, із наявними в них підписами від імені ОСОБА_2 (а.с.131-134).

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Заперечуючи проти первісного позову, ОСОБА_2 подала зустрічний позов, в якому поставила питання про недійсність договору оренди землі від 10.01.2008 року, укладеного між нею та позивачем, посилаючись на те, що вона його не підписувала, тобто на його укладення не було її волевиявлення, текст договору не відповідає вимогам закону і не містить істотних умов, передбачених ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі».

У своїх письмових запереченнях відповідач - СТОВ «Агрофірма Паліївська» зазначав, що договір оренди землі № 404 від 10.01.2008 року, на який посилається СФГ «Гульдас» і який оспорюється відповідачем ОСОБА_2, не містить підпису орендодавця, має численні виправлення і дописки, не відповідає вимогам ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі", тому просив відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов (а.с.56-57).

Частиною 1 ст. 143 ЦПК України передбачено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи спір, суд врахував, що перевірка належності підпису особі та встановлення зазначеної обставини потребує спеціальних знань, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України призначив експертизу, та відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України вжив заходів до перевірки обставини справи щодо підписання відповідачем договору оренди №404 від 10.01.2008 року, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №280 від 26.12.2014 року досліджувані підписи, розташовані в графах «орендодавець» в договорі оренди №404 від 10.01.2008 року та акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 10.01.2008 року ймовірно виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису останньої (а.с.93-103).

Цей висновок був підтриманий судовим експертом Луговською О.В., яка дала пояснення в судовому засіданні апеляційного суду і зазначила, що на її думку підпис в договорі оренди № 404 від 10.01.2008 року та акті прийому-передачі земельної ділянки в оренду від 10.01.2008 року виконані не ОСОБА_2, а іншою особою з наслідуванням підпису останньої, однак у висновку судово-почеркознавчої експертизи № 280 від 26.12.2014 року нею зроблено ймовірний висновок з підстав надання лише одного вільного зразка підпису ОСОБА_2, вирішення питання в категоричній формі можливе за наявності більшої кількості вільних зразків підпису ОСОБА_2 Що стосується співпадаючих ознак підпису, то вони малохарактерні, не суттєві, пояснюються ймовірним виконанням підпису з наслідуванням відповідача і на зроблений висновок не впливають, в той же час відсутні підстави для висновку про підписання договору самою ОСОБА_2

Посилання суду першої інстанції в обгрунтування своїх висновків щодо підписання оспорюваного договору ОСОБА_2 на пояснення свідка ОСОБА_7 суперечить вимогам ст. 59 ЦПК України.

При оцінці наявних в матеріалах справи доказів судом не враховано приписів ч.2 ст.59 ЦПК України, згідно якої обставини справи, що за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування..

Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд має право вимагати подання оригіналу (ч. 2 ст. 64 ЦПК України).

Оригінали письмових доказів, відповідно до ст. 138 ЦПК України, до набрання судовим рішенням законної сили повертаються судом за клопотанням осіб, які їх подали, якщо це можливо без шкоди для розгляду справи. У справі залишається засвідчена суддею копія письмового доказу.

Перевіряючи доводи і заперечення відповідачів та досліджуючи оригінали оспорюваного відповідачем договору оренди землі № 404 від 10.01.2008 року, суд першої інстанції не звернув уваги і не дав належної правової оцінки тому, що цей договір містить виправлення в даті укладення (рік 2005 виправлено на 2008) та терміні його дії (виправлено на 2018 рік), а також дописки щодо розміру орендної плати, які були зроблені самостійно орендарем, що визнано у письмових запереченнях СФГ "Гульдас"(а.с.180-181) та підтверджено представником позивача у своїх усних поясненнях в судовому засіданні апеляційного суду.

Однак вказане виправлення та дописки не обумовлені підписами сторін, також не зазначено і перед підписом орендодавця, що він ознайомлений з внесеними змінами до істотної умови договору, його строку, та погоджується з ним, що не відповідає вимогам Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів».

Оскільки відсутні беззаперечні докази, що ОСОБА_2 підписувала надані позивачем примірники договору оренди земельної ділянки і давала згоду на укладення договору оренди від 10.01.2008 року терміном до 10.01.2018 року та внесення додаткових умов щодо розміру орендної плати, в тексті оспорюваного договору містяться неузгоджені сторонами виправлення та дописки, це може свідчити про відсутність її волевиявлення на укладення договору оренди землі з СФГ "Гульдас" і внесення до нього змін, не узгодження сторонами істотних умов договору щодо строку дії договору оренди; розміру орендної плати.

Чинним законодавством закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, ніхто не може бути протиправно позбавлений усього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до вказаної Конвенції, ст. ст. 13-14 Конституції України, ст. ст. 316-317, 319, 321 ЦК України, ст. ст. 16, 19, 21, 23 Закону України «Про оренду землі»).

Колегія суддів вважає, що порушене право на вільне володіння і розпорядження своєю власною земельною ділянкою ОСОБА_2 підлягає захисту, водночас судом не було встановлено, що дійсно порушуються права позивача на оренду спірної земельної ділянки, тому наявні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог і відмови у задоволенні первісного позову в повному обсязі.

Судом першої інстанції не була дана належна правова оцінка наявним у справі доказам, висновку судово-почеркознавчої експертизи, у повній мірі не з'ясовано фактичні обставини справи, встановлення яких має важливе значення для правильного вирішення спору, а тому з підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову в повному обсязі та задоволення зустрічного позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який представляє інтереси ОСОБА_2, задовольнити.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 03 березня 2015 року в частині визнання недійсним договору оренди землі від 10 жовтня 2011 року та відмови у визнання недійсним договору оренди землі від 10 січня 2008 року і скасування його державної реєстрації скасувати.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до селянського (фермерського) господарства «Гульдас», третя особа сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Паліївська» про визнання договору оренди землі недійсним, та скасування його державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки №404 від 10 січня 2008 року, загальною площею 4.40 га., розташованої на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрований 28.05.2009 року у Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру за № 04.09.374.00362.

Скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки №404 від 10 січня 2008 року, загальною площею 4.40 га., розташованої на території Паліївської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області, зареєстрований 28.05.2009 року у Маловисківському районному відділі КРФ ДП Центр державного земельного кадастру за № 04.09.374.00362.

Стягнути з селянського (фермерського) господарства «Гульдас» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 365,40 грн.

У задоволенні позову селянського (фермерського) господарства «Гульдас» до ОСОБА_2, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Паліївська», відділу Держземаренства у Маловисківському районі Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - реєстраційна служба Маловисківського районного управління юстиції, про визнання договору оренди землі недійсним відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити по фактично понесеним.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: