АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/1623/15 Головуючий 1 інстанції - Ворона С.В.
Справа № 617/1783/14-ц Доповідач - Кірсанова Л.І.
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Кірсанової Л.І.

суддів: Пилипчук Н.П..,Коростійової В.І.

за участю секретаря - Асєєвої В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "Дельта Банк" на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

В жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 29 668 грн. 19 коп.. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що між ПАТ "Дельта Банк" і ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду відповідно до заяви №003-20011-180613 від 18.06.2013 року.

Банк свої забов'язання за договором виконав, перерахував кошти на рахунок підприємства за товар позичальника у розмірі 26 552 грн. 44 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 39303079 від 19.06.2013 року.

Згідно п. 2.7. Договору, позичальнику було відкрито рахунок для погашення заборгованості за № НОМЕР_1 в національній валюті.

За користування кредитом відповідно до п.п. 2.4., 2.5. частини 2 Договору позичальник сплачує проценти, виходячи із ставки 0,01% на рік, а також сплачує комісії протягом пільгового періоду у 12 місяців у розмірі 0,01 %, після закінчення пільгового періоду у розмірі 48,00% за місяць.

Але відповідач не виконав взятих на себе забов'язань за кредитним договором, станом на 20.08.2014 року має прострочену заборгованість в розмірі 29 668,19 грн.

Відповідач в судовому засіданні суду першої інстанції позов не визнав та пояснив, що кредитну угоду з банком не укладав, заяву № 003-20011-180613 від 18.06.2013 року та графік платежів не підписував, кредит не отримував.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, ПАТ "Дельта Банк" звернулося з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення районного суду та постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необгрунтованість рішення суду. Вказує на те, що жодним нормативним актом не передбачено обов'язковість направлення вимоги про сплату боргу боржнику, позов за своєю суттю і є вимогою про по виниклу заборгованість та вимогою про погашення. Також вказує, що з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_2 скористався кредитними коштами ( також це підтверджується меморіальним ордером). ОСОБА_2 18.07.2013 року було проведено часткове погашення заборгованості у сумі 952,54 гри., тобто своїми діями останній підтвердив існування зазначених правовідносин між ним та Банком. Суд першої інстанції безпідставно вказав, що відповідно до пояснень ОСОБА_2 він не укладав кредитний договір, товару не отримував, але жодного доказу щодо цього ОСОБА_2 суду не надав.

Справа призначалася до розгляду в апеляційному суді неодноразово. Сторони будучи належним чином повідомленими про день та місце розгляду справи, повторно у судове засідання апеляційного суду не з"явилися, ніяких клопотань суду не надали. Зазначене свідчить про їх небажання приймати участь в розгляді справи в апеляційному суді.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Враховуючи строки розгляду апеляційної скарги на рішення суду, судова колегія знаходить можливим розглянути справу у відсутності сторін, так як вони належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи та повторно без поважних причин не з"явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повній мірі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів у підтвердження позовних вимог, так як згідно пояснень відповідача, кредитну угоду з банком він не укладав, заяву №003-20011-180613 від 18.06.2013 року та графік платежів не підписував, вказаного в заяві товару він не отримував. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази направлення на адресу ОСОБА_2 повідомлення про виникнення заборгованості по кредитній угоді та вимоги про його погашення.

Судова колегія не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, так як він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана дове сти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подають ся сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Матеріали справи свідчать, що згідно заяви № 003-20011-180613 від 18.06.2013 року між ПАТ "Дельта Банк" та ОСОБА_2 було укладено кредитну угоду, згідно якої позивач надав відповідачу кредит шляхом перерахування коштів на рахунок підприємства з метою оплати товару позичальника в розмірі 26 552,44 грн., із сплатою процентів 0,01% на рік, а також сплачує комісії протягом пільгового періоду у 12 місяців у розмірі 0,01 %, після закінчення пільгового періоду у розмірі 48,00% за місяць ( а. с. 5,6). Банк свої забов'язання за договором виконав, перерахував кошти на рахунок підприємства за товар позичальника у розмірі 26 552 грн. 44 коп., про що свідчить меморіальний ордер № 39303079 від 19.06.2013 року( а. с. 3).

Згідно п. 2.7. Договору, позичальнику було відкрито рахунок для погашення заборгованості за № НОМЕР_1 в національній валюті( а. с.5). Але відповідач не виконав взятих на себе забов'язань за кредитним договором. Станом на 20.08.2014 року має прострочену заборгованість в розмірі 29 668,19 грн.

З розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_2 скористався кредитними коштами, що підтверджується меморіальним ордером ( а. с. 3,4). Крім того, відповідачем було проведено часткове погашення суми заборгованості 18.07.2013 року( через місяць після укладення угоди) у сумі 952,54 гри., тобто своїми діями відповідач підтвердив існування зазначених правовідносин між ним та Банком. В спростування зазначеного відповідач не надав доказів. В свою чергу AT " Дельта Банк" довів наявність правовідносин між Банком та позичальником, невиконання відповідачем взятих на себе зобов"язань.

В зв"язку з наведеним спростовується висновок суду першої інстанції, що Відповідач кредитну угоду не укладав, товару не отримував.

Також судова колегія вважає не обґрунтованими посилання суду першої інстанції на те, що Банк не надсилав ОСОБА_2 повідомлення про виниклу заборгованість.

AT "Дельта Банк" звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості, жодним нормативним актом не передбачено обов'язковість направлення вимоги до пред"явлення позову. Саме позов є вимогою про по виниклу заборгованість та вимогою про погашення.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610, 611 ЦК Украйні порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6І2 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного колегія суддів, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що згідно до ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, 309, 313,314,316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задовольнити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 23 грудня 2014 року скасувати, постановити нове рішення

Позовні вимоги ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитним договором згідно заяви № 003-20011-180613 від 18.06.2013 року про укладення кредитної угоди в розмірі 29 668,19 грн. , витрати зі сплати судового збору в суді першої інстанції в сумі 296 грн. 68 коп. та витрати зі сплати судового збору за звернення з апеляційною скаргою в сумі 148 грн. 34 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

ГОЛОВУЮЧИЙ: СУДДІ: