У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.,
суддів:Кадєтової О.В., Леванчука А.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно рішення апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року за нею та відповідачем визнано право спільної сумісної власності на будинок АДРЕСА_1. Незважаючи на наявність цього судового рішення, її колишній чоловік ОСОБА_7 чинить їй перешкоди у користуванні цим житловим будинком. У зв'язку з цим позивач ОСОБА_6 просила вселити її у будинок АДРЕСА_1 та усунути перешкоди у користуванні ним, шляхом зобов'язання відповідача ОСОБА_7 надати їй ключі від будинку і від вхідних дверей.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 4 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про те, що доказів того, що відповідач чинить будь-які перешкоди позивачу у праві користування нею житловим будинком, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя, суду не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_6

Однак з таким висновком судів погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року, ухваленого у справі № 713/404/12, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, третя особа - Хустське відділення № 6 Ужгородського регіонального управління ПАТ КБ «Надра», про поділ спільного набутого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про поділ спільно набутого майна, у задоволенні вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про виділення в натурі житлового будинку АДРЕСА_1 з виплатою грошової компенсації іншому співвласнику відмовлено та залишено цей житловий будинок у спільній сумісній власності ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (а. с. 4-6).

В обґрунтування заявленого позову про вселення у вказаний вище житловий будинок, який їм належить на праві спільної сумісної власності та зобов'язання відповідача надати ключі від будинку, ОСОБА_6 зазначала, що між нею та відповідачем останні роки склалися неприязні стосунки, ОСОБА_7 не впускає її до будинку, чим створює перешкоди їй у користуванні будинком.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суди, у порушення ст. ст. 10, 60, 212, 214, 303, 315 ЦПК України, формально віднеслися до розгляді цієї справи по суті, зіславшись на неподання ОСОБА_6 доказів на підтвердження своїх позовних вимог передчасно відмовили їй у задоволенні позову про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком, залишивши поза увагою ту обставину, що позивач є співвласником житлового будинку АДРЕСА_1 за рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 24 квітня 2014 року, а тому ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди фактично обмежили її право в реалізації правомочностей власника (володіння, користування, розпорядження).

Отже, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди залишили поза увагою вищенаведене, а тому оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як місцевим, так і апеляційним судами, то рішення місцевого суду та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 4 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.І. Мартинюк

Судді: О.В. Кадєтова

А.О. Леванчук

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук