Справа 206/4660/15-ц
Провадження 2/206/1266/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Сухоруков А.О.,

при секретарі: Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

26 серпня 2015 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначив, що 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 32344,00 дол. США з розрахунку 15,00% річних, з кінцевим терміном повернення 27.05.2015р. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачу кредит, в розмірі та строки передбачені кредитним договором.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір відступлення прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами. ПАТ "Дельта Банк" набуло прав вимоги за кредитним договором № 0 від 28.05.2008р. 28.05.2008р. між ПАТ "УкрСиббанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 0/п, згідно з яким остання поручилася перед банком за виконання зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 28.05.2008р. Відповідач належним чином умови договору не виконує, у зв'язку з чим станом на 31.07.2015р. наявна заборгованість у сумі 419690,94грн.

На підставі викладеного просять суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором на їх користь у сумі 419690,94грн. (а.с.1-5).

В судове засідання представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не з'явився, повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позовних заперечували у повному обсязі та просили відмовити, наполягали на розгляді справи по суті з ухваленням судового рішення.

Також від представника відповідача ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення проти позову, які він обґрунтовує тим, що не було дотримано процедуру передачі права вимоги. Позивач належним кредитором вважатися не може. Докази переходу до нового кредитора прав у зобов'язані позивач до позовної заяви у суд та ОСОБА_1, ОСОБА_2 - не надав. Звертає увагу суду на те, що до позовної заяви додано витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 року згідно якого в колонці «валюта договору -USD», а в колонці «Фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом за 16/12/11- 136441,54». Таким чином видно, що ПАТ «Дельта Банк» було відомо про невиконане грошове зобов'язання ОСОБА_1 та поручителем ОСОБА_2 з 16.12.2011року. Розрахунку заборгованості по кредиту станом на 31.07.2015 року до позову не долучено. Коли було здійснено останній платіж не зазначено. Крім того, Самарським судом м. Дніпропетровська розглядалася справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до відповідачів про стягнення заборгованості і було задоволено позов частково. Після перегляду рішення Апеляційним судом вона набрало законної сили. У вказаному рішенні зазначено що останній платіж було здійснено у 2009р., згідно квитанції №57 від 13.11.2009 року. Таким чином строк позовної давності має обчислюватися з цієї дати, а не від дати останнього погашення зазначеної в договорі. Таким чином видно, що на момент подачі позову строк позовної давності щодо стягнення сплинув.

На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні позову (а.с.56-58).

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у повному обсязі. Наполягала на розгляді справи по суті з ухваленням рішення.

Суд, заслухавши відповідачі, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору про надання споживчого кредиту №0 від 28 травня 2008 року ОСОБА_1 отримав від року між Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"кредит у розмірі 32344,00 доларів США із сплатою відсотків у розмірі 15,00 % за перший місяць, із послідуючим щомісячним переглядом відповідно умов договору. Погашення по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком до договору і його невід'ємною частиною (а.с.6-17).

Відповідно до п. 1.1 зазначеного кредитного договору, позивач зобов'язується надати відповідачу, а відповідач зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути позивачу грошові кошти і іноземній валюті в сумі 32344,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.2.2 відповідач у будь-якому випадку зобов'язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 27.05.2015 року.

Із пункту 2.1 цього договору вбачається, що в забезпечення виконання зобов'язань, ОСОБА_1 передав банку в заставу автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, д/з НОМЕР_1.

В забезпечення виконання зобов'язання відповідача ОСОБА_1 перед позивачем за кредитним договором, 28 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" і відповідачем ОСОБА_2укладеного договір поруки № 0/п, відповідно до умов якого, відповідач ОСОБА_2 зобов'язалась перед позивачем відповідати за виконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов'язань перед позивачем в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту (а.с.32-33).

26 травня 2009 року між року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 28 травня 2008 року, згідно якої сторони домовилися: стосовно відсотків та додаток № 1 до договору викладено у новій редакції (а.с.22-27).

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами (36-37).

З акту від 13.02.2012р. прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011р. вбачається, що було передано право вимоги і за кредитним договором ОСОБА_1 № 0 і зазначено, що рішень суду не має (а.с.35).

З витягу з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАИ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" від 08 грудня 2011р. вбачається, що в колонці «Фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором у гривневому еквіваленті станом за 16/12/11- 136441,54» (а.с.38).

На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» з 03.03.2015 року Кадиров Владислав Володимирович приступив до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» (а.с. 44-46).

З розрахунку тимчасової адміністрації від 31.07.2015р. ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 0 станом на 31.07.2015р. 19419,55 дол. США, що в еквіваленті складає 419690,94 грн. (а.с.34).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитом у розмірі 105147,94 грн., а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1051,48 грн. та витрати за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 106319 (сто шість тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 42 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с.62-64).

Цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_1 не мав змоги сплачувати кредитні кошти в повному обсязі, внаслідок чого передав автомобіль HYUNDAI TUCSON, д/з НОМЕР_1 банку. Автомобіль HYUNDAI TUCSON, д/з НОМЕР_1, було продано від 12 листопада 2009 року і на рахунок позивача в погашення кредитного договору було перераховано 16800,00 доларів США, що підтверджується актом прийому-передачі автомобіля від 01.10.2009 р., біржовою угодою купівлі-продажу від 12.11.2009 р. та квитанцією № 57 від 13.11.2009р. про зарахування 16800 доларів США (134 337,84 грн. в еквіваленті) в рахунок погашення кредиторської заборгованості ОСОБА_1

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2011 року рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2011 року залишено без змін (а.с.65-66).

Вказані вище спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

В силу п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори й інші правочини.

За вимогами статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтями 543, 553, 554 ЦК України передбачено солідарну відповідальність боржника і поручителя перед кредитором.

Згідно ст. 1050 та ч.1ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухвалення рішення суд зокрема має вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Судом встановлено, що 28 травня 2008 року ОСОБА_1 отримав від року між Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк"кредит у розмірі 32344,00 доларів США. Погашення по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення кредиту, що є додатком до договору і його невід'ємною частиною.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Позивач не є стороною по кредитному договору № 0 від 28 травня 2008 року, на момент передачі прав вимоги заборгованість існувала і про неї було відомо позивачу, що підтверджується письмовими доказами по справі, останній платіж було здійснено відповідачем у 2009 році, що встановлено судовим рішенням, суд дійшов висновку, що строк позовної давності, в межах якого позивач повинен був звернутися до суду за захистом своїх прав пропущений, без поважних причин, про що також було заявлено відповідачем, а відтак відсутні підстави згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України для задоволення позову.

У зв'язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 261, 267, 526, 530, 553, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4- 8, 10, 11, 18, 57- 60, 88, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: А.О. Сухоруков