Справа № 2-1959/10 Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/5391/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року у справі за поданням Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області про оголошення розшуку боржника ОСОБА_3,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції звернувся до суду із поданням про оголошення розшуку боржника, посилаючись на те, що на виконанні відділу неодноразово перебував і зараз також перебуває виконавчий лист № 2-1959, виданий 27 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 21938 грн. Встановлено, що боржник за адресою, вказаною у виконавчому листі, не проживає, на виклики державного виконавця не з'являється, місце проживання боржника не відоме, тому виникла необхідність оголосити його розшук; майна боржника, не яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, не виявлено. Просив оголосити розшук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в с. Городище Рівненської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року відмовлено в задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про оголошення розшуку боржника.

Стягувач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року і постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 липня 2010 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг в розмірі 21818 грн. та судовий збір.

Під час розгляду справи боржник викликався шляхом розміщення оголошення в газеті; судові повістки, направлені на адресу відповідача АДРЕСА_1, повернуті до суду із відміткою про відсутність адресата за даною адресою, згідно листа виконавчого комітету Тарасівської сільської ради від 16 червня 2010 року № 216, ОСОБА_3 АДРЕСА_1 не зареєстрований та не проживає. На запит суду надійшла відповідь із адресного бюро м. Києва, із якої вбачається, що ОСОБА_3 та м. Києву та Київській області зареєстрованим не значиться.

27 жовтня 2010 року Києво-Святошинським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-1959/2010 року, в якому адресою боржника значиться АДРЕСА_1.

18 вересня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції відкрито виконавче провадження постановою ВП № 44926253 і направлено її для виконання ОСОБА_3 (а. с. 60).

22 жовтня 2014 року та 26 лютого 2015 року державним виконавцем складалися акти про те, що за вказаною адресою боржник не проживає, встановити місцезнаходження боржника не виявилося можливим (а. с. 62).

25 грудня 2014 року виконавчий лист повертався боржнику на підставі п.п. 2, 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

31 січня 2015 року державним виконавцем за вищевказаним виконавчим листом відкрито виконавче провадження постановою ВП № 46299295.

На запит державного виконавця Центром надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області надійшла відповідь щодо відсутності зареєстрованих транспортних засобів, належних ОСОБА_3

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17 листопада 2014 року, відомості щодо нерухомого майна, належного ОСОБА_3, у Державному реєстрі відсутні (а. с. 61).

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника - фізичної особи, дитини, розшук транспортних засобів боржника здійснюють органи внутрішніх справ, а розшук боржника - юридичної особи та іншого майна боржника організовує державний виконавець. Розшук оголошується відповідно за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання, перебування, місцезнаходженням боржника чи місцезнаходженням його майна, або за місцем проживання (місцезнаходженням) стягувача.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошується за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від державного виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відмовляючи в задоволенні подання, суд першої інстанції послався на те, що державним виконавцем не долучено доказів на підтвердження того, які дії вживались державним виконавцем для повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, наявність в нього майна, достатнього для погашення заборгованості, а також, що державний виконавець не надав суду копії виконавчого провадження.

Разом із тим дані висновки суду першої інстанції спростовуються матеріалами справи.

Так, відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_3 по Києву та Київській області зареєстрованим не значиться (а. с. 31), державним виконавцем складено акти про те, що ОСОБА_3 за вказаною адресою АДРЕСА_1 не проживає (а. с. 62 зворот, 72), таким чином державним виконавцем вчинялися дії щодо встановлення місця проживання боржника. В матеріалах справи також містяться відомості про відсутність у ОСОБА_3 нерухомого майна та транспортних засобів, наявності яких в справі суд першої інстанції належної оцінки не дав.

Відтак не можна погодитися із висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем не долучено доказів, які вживались для розшуку боржника, місце його роботи, проживання, перебування.

При цьому ухвала суду першої інстанції не містить оцінки всіх наданих виконавчою службою доказів, зокрема копії листа про направлення боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження, та доказам відсутності зареєстрованих за боржником прав власності на нерухоме майно та транспортні засоби, наданих у відповідь на заходи розшуку майна боржника, які вживались державним виконавцем.

Крім того, суд першої інстанції при повторному вирішенні подання про розшук боржника всупереч вимог ст. 375 ЦПК України не витребував виконавчого провадження. Так, в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції про необхідність надати належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 46299295.

Відтак посилання суду першої інстанції на неодноразовість запитів про витребування виконавчого провадження та нереагування на дані запити державного виконавця є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином суд першої інстанції при повторному розгляді подання про розшук боржника не надав оцінки необхідності оголошення розшуку боржника, відомості щодо наявності майна якого у державної виконавчої служби відсутні; не перевірив наявності у державного виконавця передбачених законом підстав для самостійного розшуку боржника, місце проживання якого не зареєстровано у Київській області; не дослідив матеріали виконавчого провадження та прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення подання про розшук боржника.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.