Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про розірвання договору про відкриття вкладного рахунка та зобов'язання повернути вклад одноразовою операцією, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії») про розірвання договору про відкриття вкладного рахунка та зобов'язання повернути вклад одноразовою операцією.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано договір від 25 червня 2014 року № 2620/185/620265 про відкриття вкладного рахунка (вклад «Ощадний») в рамках договору щодо банківського обслуговування у валюті, укладений між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_3

Зобов'язано ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати готівкою одноразовою операцією через касу банку належний ОСОБА_3 вклад за договором № 2620/185/620265 про відкриття депозитного рахунка (вклад «Ощадний») в рамках договору щодо банківського обслуговування у валюті, в якій укладено договір у сумі 105 547,21 доларів США, та нараховані згідно з договором відсотки.

Стягнуто з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 3 897 грн 60 коп.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року змінено. Вказано в резолютивній частині, що нараховані згідно з договором від 25 червня 2014 року № 2620/185/620265 відсотки, які ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» зобов'язано видати ОСОБА_3, дорівнюють 1 764 долари 51 цент США за період з 25 червня по 24 листопада 2014 року.

У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що позивач звертався до банку із заявою про повернення грошових коштів з її вкладного рахунка, яка відповідачем залишена без належного реагування, тому наявні всі підстави для стягнення грошових коштів в рамках договору банківського обслуговування. Також суд зазначив, що постанови Національного банку України не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, ст. 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд указав на те, що суду першої інстанції необхідно було чітко вказати певну суму процентів, які підлягають сплаті банком позивачу, в решті суд погодився з висновками та мотивами ухваленого судом першої інстанції рішення.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, доказам, що надані сторонами та правильно оцінені судом, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Положеннями ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» передбачено, що нормативно-правові акти Національного банку видаються у формі постанов Правління Національного банку, а також інструкцій, положень, правил, що затверджуються постановами Правління Національного банку. Вони не можуть суперечити законам України та іншим законодавчим актам України і не мають зворотної сили, крім випадків, коли вони згідно з законом пом'якшують або скасовують відповідальність.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов'язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Крім того, ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов'язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Отже, за змістом зазначених норм права зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором.

Разом з тим нормативно-правові акти Національного банку України не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України, оскільки є нормативно-правовими актами органу державного управління.

Тобто посилання ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на постанову Правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України», п. 1 якої передбачено зобов'язання уповноважених банків обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 тис. грн на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України, є безпідставним, оскільки зазначена і подібні цій наступні відповідні постанови цього банку є розпорядчими актами, які адресовані обмеженій кількості осіб, і таке регулювання здійснюється в межах адміністративно-правових відносин Національного банку України з банками, які охоплюються його наглядовою діяльністю. Ці постанови банку не встановлюють нових прав або обов'язків для громадян, не можуть зачіпати їх права, свободи та інтереси.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Отже, суди дійшли правильного висновку про те, що відмова банку у поверненні грошових коштів з вкладного рахунка ОСОБА_3 суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. 1068 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

Разом з тим колегія суддів не може погодитись з висновками судів про те, що кошти мають бути видані позивачу одноразовою операцією з його поточного рахунка.

Відносини банку та володільця рахунка передбачені главою 72 ЦК України, обов'язок банку з повернення коштів урегульовано ст. ст. 1068, 1073 ЦК України та умовами відповідного договору. У зв'язку з цим суд правильно зобов'язав відповідача видати позивачу грошові кошти згідно з умовами поточного рахунка, а порядок виконання цього рішення суду передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного судові рішення відповідно до вимог ст. 341 ЦПК України підлягають зміні з відмовою ОСОБА_3 у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача видати їй грошові кошті одноразовою операцією.

Керуючись ст. ст. 336, 341 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

в и р і ш и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року змінити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» видати грошові кошти одноразовою операцією відмовити.

У решті рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року в частині, що залишена без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 травня 2015 року, залишити без змін.

Рішення оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: В.М. Коротун

А.В. Маляренко

О.В. Попович

О.В. Ступак