20.08.2015 Єдиний унікальний номер 205/2250/15-ц
Справа № 205/2250/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Шавули В.С.

при секретарі Перцевій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за ОСОБА_1 діючої в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка 30 березня 2015 року діючи в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів (а.с.1-2).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є бабусею малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають із нею та перебувають на її утриманні.

Відомості про батька дітей до актового запису про народження дітей внесені на підставі ч.1 ст.135 СК України.

Мати дитини - ОСОБА_4, вихованням своїх неповнолітніх дітей не займається, їх долею не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тим самим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Крім того, мати надала нотаріально посвідчену заяву, в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав.

В наслідок бездіяльності матері створилися умови, які шкодять інтересам дітей, у зв'язку з чим, позивачка просить суд, позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, у відношенні до її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2; стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання її малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття, на особистий рахунок дітей відкритий в Державному ощадному банку України.

Позивачка в судове засідання не з'явилася. Про день час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с.16).

Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового засідання повідомлялась у встановленому законом порядку. В нотаріально посвідченій заяві зазначила, що відмовляється від батьківських обов'язків відносно своїх малолітніх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Просила справу розглядати без своєї участі (а.с.9).

Третя особа - орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради в особі свого представника в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Представник надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї приступності. Позовні вимоги підтримує (а.с.22).

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

З урахуванням вимог ст.1 Закону України «Про охорону дитинства», ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» дитина, яка залишилася без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав отримує визначене відповідно до законодавства становище дитини, позбавленої батьківського піклування, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг.

Підставою звернення позивача до суду із позовом на захист прав та інтересів неповнолітнього є припинення особистих немайнових та майнових прав і обов'язків відповідачки у відношенні до сина, що спрямовано на набуття правового статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та отримання нею, у зв'язку із цим, особливого захисту і допомоги з боку держави.

З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1, а ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с.3,4).

Відомості про батька дітей в актовий запис про народження внесені на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Після укладення шлюбу ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с.8).

Згідно висновку комісії органу опіки та піклування Ленінської районної у місті ради № 1/14-63 від 20.03.2015 року (а.с.14-15), встановлено, що мати дитини - ОСОБА_4, вихованням та матеріальним утриманням дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, не займається, не піклується про стан їх здоров'я, не забезпечує необхідних умов для життя, виховання та розвитку дітей, тим самим проявляє байдужість до подальшої їх долі.

Вихованням та матеріальним утриманням дітей займається бабуся - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка проживає із дітьми (а.с.12).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є учнем Комунального закладу освіти «СЗШ №124» Дніпропетровської міської ради. За час навчання мати дитини шкоди відвідала кілька разів, але на зауваження класного керівника сина не реагувала, нехтувала виховання сина (а.с.13).

ОСОБА_4 надала нотаріально посвідчену заяву, в якій відмовляється від своїх батьківських прав відносно своїх дітей - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За ч. 2, 5 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Між тим, згідно вимог пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Суд, оцінивши здобуті по справі докази за внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що мати дітей - ОСОБА_4, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя. Не забезпечує дітям необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується із дітьми, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, тим самим дійсно ухиляється від виховання та утримання своїх дітей. Тому, доводи позивачки з приводу свідомого нехтування відповідачкою свого батьківського обов'язку суд вважає обґрунтованими, у зв'язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до статті 166 Сімейного Кодексу України, особа позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає право на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Також, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Отже, на підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1/4 частини із всіх видів її заробітку (доходу) на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в судовому порядку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення повноліття найстаршою дитиною, тому що відповідачка, будучи матір'ю дітей зобов'язана їх матеріально утримувати.

Відповідно до частини 3 статті 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 243,60 грн., а також, на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 55, 124, 51 Конституції України, ст.ст.150, 155, 164, 165, 166, Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст. 67 ЦК України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 222 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 діючої в інтересах малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до ОСОБА_4, третя особа: орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянку України, у відношенні її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягувати із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на утримання її малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, щомісячно, починаючи з 30 березня 2015 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття чи змін у майновому становищі сторін, допустивши негайне виконання рішення суду в частині місячного платежу.

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП:НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп.).

Стягнути із ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянки України, РНОКПП:НОМЕР_1, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн. (двісті сорок три грн.. 60 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. С. Шавула