Справа № 159/7156/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Агеєва Є.О.
Провадження № 22-ц/773/463/15 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Ковельської міської ради, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_3, покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини без поважних причин, а тому прийшов до висновку про відсутність передбачених законом підстав для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Висновки суду відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8). Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина на належне йому майно.

Спадкоємцями майна померлого є її діти - сторони у справі ОСОБА_3, що підтверджується зокрема копією свідоцтва про народження позивача від 13.07.1968 року (а.с. 7), а також ОСОБА_4. Позивач визнав ту обставину, що ОСОБА_6 є його рідним братом.

Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не була заведена.

Позивач ОСОБА_3, звертаючись до суду з даним позовом свої позовні вимоги мотивував тим, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк на подачу заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, оскільки здійснював догляд за тяжко хворим тестем - ОСОБА_7

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, із змісту вказаної норми права вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач не був позбавлений можливості своєчасно вчинити дії необхідні для прийняття спадщини, оскільки був обізнаний про смерть матері. Крім того, позивач неодноразово після смерті матері виїзджав за межі села Буцинь Старовижівського району, де проживає його тесть, що підтвердили свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, проте із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

З показань свідка - сімейного лікаря ОСОБА_12 вбачається, що догляд за ОСОБА_7 здійснює його дочка ОСОБА_13, яка особисто ствердила про це у суді першої інстанції. Крім того, з довідки територіального центру соціального обслуговування Старовижівського району вбачається, що ОСОБА_7 знаходився на обслуговуванні у територіальному центрі відділення соціально-побутової адаптації, що додатково спростовує пояснення позивача про пропущення строку з поважних причин.

Також, позивачем не подано доказів того, що дочка спадкодавця ОСОБА_13 була позбавлена можливості протягом усього шестимісячного строку з часу відкриття спадщини надати догляд своєму батькові - ОСОБА_7 і що ця обставина унеможливила своєчасно звернутися до нотаріальної контори ОСОБА_3

Таким чином, доказів існування обставин, які б перешкоджали своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач суду не надав, про що вірно зазначив суд у своєму рішенні.

На підставі наведених правових норм та досліджених у справі доказів суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що підстави для визначення додаткового строку позивачу для подачі заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері відсутні, а тому обґрунтовано відмовив йому у задоволенні позову.

Наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи не знайшли свого підтвердження під час перегляду в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду і висновків, викладених в судовому рішенні, вони не спростовують.

Вказівка в апеляційній скарзі про помилковість висновків суду щодо відсутності вагомих перешкод для своєчасного подання заяви до нотаріальної контори спростовуються доказами і показаннями свідків, наведених у цьому рішенні.

Та обставина, що позивач проживає в іншому населеному пункті - селі Буцинь Старовижівського району, яке, як встановлено знаходиться на відстані 30 км. від м. Ковеля, свідчить лише про його фактичне місце проживання і не доводить поважності причин пропуску встановленого законом строку для прийняття спадщини.

Суд першої інстанції спростував у рішенні пояснення позивача про те, що лише він здійснював догляд за хворим тестем, і що інвалідність його дружини, а дочки ОСОБА_7 перешкоджала їй здійснювати такий догляд, з посиланням на показання свідка ОСОБА_8, ОСОБА_13

Довідки № 442 від 25 листопада 2014 року КЗ "Старовижівський центр ПМСД" Буцинської амбулаторії, № 446 від 08.12.2014 року, виписки з амбулаторної медичної картки від 17.01.2015 року та витяг з постанови ЛКК від 25.12.2014 року не мають правового значення при вирішенні цього спору, оскільки доводять про потребу тестя позивача ОСОБА_7 у сторонньому догляді та вказують на його захворювання, однак не стверджують, що хвороба цієї людини перешкодила позивачу своєчасно подати заяву до нотаріальної контори, оскільки наявні у матеріалах справи докази, посилання на які містяться в оскарженому рішенні, свідчать, що не тільки позивач здійснював догляд за хворим, отже, мав можливість віднайти час для звернення до нотаріальної контори.

Судом надано оцінку показанням свідків ОСОБА_9, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_12, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 212 ЦПК України, у взаємному зв'язку з іншими доказами у їх сукупності.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: