У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення суми вкладу, за касаційною скаргою Зленка Тараса Олексійовича, який діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича, на рішення Ковельського міськрайонного Волинської області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), у якому зазначала, що 04 січня 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу (депозит) «Найкращий від Миколая» № 003-02505-040114 на суму 10 тис. доларів США на строк до 09 січня 2015 року включно зі сплатою 10 % річних. Оскільки після закінчення строку дії договору позивач звернулася із заявою про повернення коштів, а банк у видачі коштів відмовив, просила суд стягнути з відповідача на свою користь 10 тис. доларів США суму вкладу та 200 доларів США відсотків.

Рішенням Ковельського міськрайонного Волинської області від 14 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_4 10 тис. доларів США за договором банківського вкладу (депозит) «Найкращий від Миколая» від 04 січня 2014 року № 003-02505-040114 та 200 доларів США відсотків за вказаним договором.

Вирішено питання судових витрат.

У поданій касаційній скарзі Зленко Т. О., який діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В., посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Касаційну скаргу Зленко Т. О., який діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» Кадирова В. В., необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Закінчення строку дії договору і невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, які встановлені договором чи законом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що зазвичай сплачується банком за вкладом на вимогу.

Задовольняючи позов ОСОБА_4, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив із того, що позовні вимоги про стягнення суми вкладу та процентів за користування депозитними коштами ґрунтуються на договорі та встановлених у суді фактах.

Доводи касаційної скарги про те, що після перерахування банком коштів з депозитних рахунків та зарахування цих коштів на власний поточний рахунок ОСОБА_4 зобов'язання банку з повернення вкладу вважаються виконаними в повному обсязі - безпідставні, оскільки за відсутністю коштів у касі банку вкладник не має можливості зняти вказані кошти, тому зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаними в день перерахування коштів на поточний рахунок вкладника.

Доводи касаційної скарги про незаконність стягнення грошової суми в іноземній валюті також є безпідставними, оскільки предметом договору банківського вкладу були валютні цінності, про стягнення яких і просила позивач, тому стягнення вкладу в доларах США не суперечать чинному законодавству України.

Посилання заявника на те, що в АТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня до 02 вересня 2015 року включно, а тому відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації, зокрема, не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку і т. д. є безпідставним, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 36 цього Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Договір банківського вкладу припинив свою дію 09 січня 2015 року, а тимчасову адміністрацію було запроваджено з 03 березня 2015 року.

З огляду на таке висновки судів грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Зленка Тараса Олексійовича, який діє від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного Волинської області від 14 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

В. О. Савченко