Справа № 130/3681/14-ц Провадження № 22-ц/772/1590/2015Головуючий в суді першої інстанції Саландяк О. Я.
Категорія 59Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої : Шемети Т. М.

суддів: Сопруна В. В., Марчук В.С.,

при секретарі: Торбасюк О.І.

з участю представників позивачів Комісарчук М.І., Жученко Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації, Вінницького обласного відділу Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу,

за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 року про закриття провадження у справі, -

встановила:

11.12.2014 року департамент соціальної політики Вінницької облдержадміністрації (Позивач 1) та Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (Позивач 2) звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 та висували вимогу зобов'язати ОСОБА_4 повернути Департаменту соцполітики Вінницької ОДА автомобіль ЗАЗ-110307, 2008 року випуску, який був виданий інваліду війни І групи ОСОБА_5 та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

25.03.2015 року Позивач 1 подав заяву про закриття провадження по справі в зв'язку з його відмовою від позову: на підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України (а.с.69).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 року (а.с.87-88) закрито провадження у справі в частині позовних вимог Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу та стягнено з Департаменту соцполітики Вінницької ОДА на користь ОСОБА_4 1218 грн. витрат на правову допомогу.

08.04.2015 року Позивач 2 подав заяву про залишення позову без розгляду (п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України) (а.с.80).

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 року позов Вінницького відділення Фонду соціального захисту інвалідів до ОСОБА_4 про повернення транспортного засобу залишити без розгляду, в задоволенні клопотання про повернення сплаченого судового збору відмовлено.

Не погодившись з ухвалою про закриття провадження (а.с.87-88) в частині стягнення з Департаменту витрат відповідача, які той поніс на правову допомогу, та в тому, що суд, закривши провадження у справі, в порушення вимог ч.1 та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», не повернув сплачений при зверненні до суду судовий збір, - Позивач 1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі та повернути сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп., на розрахунковий рахунок Фонду соціального захисту інвалідів.

В судовому засіданні апеляційного суду представник Позивача 1 Комісарчук М.І. подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав, представник Позивача 2 Жученко Т.П. апеляційну скаргу визнала, просила її задовольнити. Відповідач ОСОБА_4 в судове засіданні не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, виносячи ухвалу про закриття провадження в частині позовних вимог Департаменту соцполітики Вінницької ОДА (Позивача1), взяв до уваги подану представником заяву про закриття провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 205 ЦПК України (ухвалу в частині закриття провадження Позивач 1 не оскаржує). Вирішуючи питання про закриття провадження, суд першої інстанції одночасно вирішив заяву ОСОБА_4 (а.с.81) про стягнення з Позивач 1 витрат які він поніс на правову допомогу в розмірі 2000 грн. та, пославшись на статтю 89 ЦПК України, та на норми закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", стягнув з Позивача 1 на користь ОСОБА_4 1 218 грн. понесених витрат за надання правової допомоги. При цьому суд відмовив в задоволенні клопотання Позивача 1 про повернення судового збору на користь Позивача 2.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, слід зазначити наступне:

Стосовно неповернення сплаченого Позивачем 2 при зверненні до суду судового збору ( платіжне доручення на а.с.1): суд вірно відмовив в задоволенні такого клопотання, так як платником судового збору був Позивач 2 (Вінницьке обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів), оскаржуваною ухвалою було закрито провадження лише в частині вимог Позивача 1 (Департаменту соцполітики Вінницької ОДА), тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Не заслуговують також і доводи апеляційної скарги стосовно того, що по справі не було укладено мирову угоду ((ч.2 ст. 98 УРК України) та на момент пред'явлення позову їх вимоги були підставними, так як відповідач викупив автомобіль лише під час розгляду справи, оскільки провадження в частині вимог Позивача 1 було закрито в зв'язку з відмовою позивача від позову, а в цьому випадку витрати, понесені відповідачем, стягуються з позивача (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Однак в розглядуваній справі суд безпідставно стягнув такі витрати, що дає можливість апеляційному суду вийти за межі доводів апеляційної скарги (ст. 303 ЦПК України).

Висновок суду першої інстанції про стягнення з Позивача 1 на користь відповідача понесених ним витрат на правову допомогу є невірним: дійсно такі витрати віднесені законом до судових витрат (ст. 79 ЦПК України) та підлягають стягненню з відповідача в разі відмови позивача від позову, що й мало місце в розглядуваній справі (ст. 89 ЦПК України).

Разом з тим, стягненню підлягають лише документально підтверджені судові витрати (ст. 88 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), фінансові документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 17.10.2014, № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах").

В справі, що розглядається, на підтвердження витрат на оплату правової допомоги відповідач надав квитанцію (а.с.82), однак ця квитанція не є фінансовим документом (в розумінні норм Податкового Кодексу України), який видається при прийнятті обігових коштів без використання розрахунково-касового апарату, окрім того, в справі відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, не наведено такий розрахунок і в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції. Отже, вимога відповідача про стягнення з Позивача 1 витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню через її недоведеність належними та допустимими доказами.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала скасуванню лише в частині вирішення заяви відповідача про стягнення понесених ним витрат з Позивача 1 як така зо постановлена з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312- 315, 324 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Вінницької обласної державної адміністрації задовольнити частково.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 року про закриття провадження у справі в частині стягнення витрат на правову допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нову: відмовити в задоволенні вимоги ОСОБА_4 про стягнення витрат на правову допомогу.

В іншій чатсині Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 08.04.2015 року про закриття провадження у справі, - залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча: Т.М.Шемета

Судді: В.В. Сопрун

В.С. Марчук