Справа № 1319/4898/12 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/56/15 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючої - судді - Копняк С.М.,

суддів - Кабаль І.І., Приколота Т.І.

секретар - Матяш С.І.,

з участю представника апелянта Горенко Л.В.,

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "СЕБ Банк", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Фідобанк", до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року в позові ПАТ "СЕБ БАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_6, третьої особи - ОСОБА_7, про стягнення боргу - відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2013 року рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 лютого 2014 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 24 вересня 2013 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду оскаржив представник ПАТ "Фідобанк" (правонаступник ПАТ "СЕБ Банк"). В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам чинного законодавства, порушено норми процесуального права, що призвело до неповного з`ясування обставин справи. Зазначено про те, що відповідачем ОСОБА_3 в судовому засіданні визнано факт підписання ним Договору кредиту № 064-В/46 від 18.01.2008 року, однак факт отримання грошових коштів, відповідно до умов договору кредиту, такий заперечував, як і те, що здійснював погашення заборгованості за зазначеним договором та отримував вимоги про погашення заборгованості.

Проведеною почеркознавчою експертизою було встановлено, що підписи на Договорі кредиту (включаючи додатки) та заяві на переказ готівки (погашення заборгованості за Договором кредиту №164-В/46 від 18.01.2008 р.) №44771536 від 04.02.2008 року виконані відповідачем ОСОБА_3 Наданими документами про відрядження ОСОБА_3, які є неналежними доказами, не підтверджено факт перебування такого у відрядженні. Судом в оскаржуваному рішенні зазначено про відсутність факту повернення коштів банку позичальником ОСОБА_3 та не прийнято до уваги висновок експертизи, який доводить факт здійснення погашень заборгованості по кредиту відповідачами.

Просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ "Фідобанк" про дострокове стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 солідарно заборгованості за невиконаним зобов`язанням у розмірі 356016, 99 грн. та понесених судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання вимог апеляційної скарги, представника відповідача, який заперечив апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14.01.2008 р. відповідач ОСОБА_3 звернувся до АБ «Факторіал Банк» із заявою про видачу споживчого кредиту в сумі 50 000 дол. США та 18.01.2008р. між ним та АБ «Факторіал Банк», правонаступником якого є ПАТ «СЕБ Банк», було підписано договір кредиту №064-В/46 під заставу нерухомого майна на суму 50 000 доларів США строком з 18.01.2008 року по 17.05.2015 року із сплатою за користування кредитом 12,5% річних. Відповідач ОСОБА_3 визнав, що звертався в АБ «Факторіал-Банк» 14.01.2008 року із заявою про видачу споживчого кредиту в сумі 50000 доларів США, однак коштів за цим договором не отримував. Представник відповідача ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції неотримання коштів за цим кредитним договором пояснив відсутністю на момент підписання договору в банку готівкових коштів.

Судом встановлено та визнано представником позивача в суді апеляційної інстанції, що у заяві про видачу готівки №43962512 від 18.01.2008р. згідно з кредитним договором від 18.01.2008р. на суму 50 000 дол. США відсутній підпис отримувача готівки, тобто відсутній підпис ОСОБА_3 (а.с.25,78).

Згідно п.2.3.1 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю одноразову комісію в розмірі 2% від суми кредиту. Така комісія згідно виписки по особовому рахунку з 18.01.2008 року по 19.01.2008 року на рахунок банку була сплачена. Однак, платіжний документ про сплату комісії позивачем не надано ні суду першої, ні суду апеляційної інстанцій. Представник апелянта ствердила, що такий платіжний документ повинен зберігатись у кредитній справі, однак на даний час відсутній. Його відсутність у кредитній справі представник апелянта пояснити не змогла.

Пунктом 2.1. кредитного договору, укладеного між ОСОБА_3 (позичальник) та АБ «Факторіал Банк» (позикодавець), встановлено, що днем надання кредиту вважається день настання однієї з подій:

- видачі кредиту з позичкового рахунку позичальника в повній сумі кредиту в готівковій формі через касу кредитодавця;

- перерахування кредиту з позичкового рахунку позичальника в повній сумі кредиту на поточний рахунок позичальника в валюті кредиту в безготівковій формі.

Відповідно до ч.2 ст. 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В той же час, відповідно до статті 1046 параграфу 1 глави 71 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що у заяві про видачу готівки №43962512 від 18.01.2008р. згідно кредитного договору від 18.01.2008р. на суму 50 000 дол. США відсутній підпис отримувача готівки, тобто відсутній підпис ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про те, що кредитний договір від 18.01.2008р., що був підписаний ОСОБА_3 та АБ «Факторіал Банк», є неукладеним, правовідносини за цим договором між сторонами не виникли, і, як наслідок, зобов'язання щодо повернення грошових коштів ОСОБА_3 відсутнє.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що факт отримання ОСОБА_3 кредиту підтверджується платіжними дорученнями про повернення кредиту, а саме заявою про переказ готівки № 44771536 від 04.02.2008 р., № 46108906 від 29.02.2008 р., № 62134803 від 09.01.2009 р. з наступних підстав.

Згідно поданого розрахунку заборгованості, за даним договором з 04.02.2008 року по 12.03.2010 року було здійснено 18 оплат в рахунок повернення кредиту на загальну суму 12 816,10 доларів США. Відповідач ОСОБА_3 категорично заперечує здійснення платежів у рахунок погашення за кредитом. На вимогу суду про надання квитанцій по здійсненню платежів позивачем надано з 18 лише 3 квитанції, які і були передані на експертизу. Неподання решти 15 квитанції представник позивача в суді апеляційної інстанції пояснила їх відсутністю у кредитній справі, при цьому не заперечила що такі платіжні документи повинні зберігатись у кредитній справі, однак на даний час відсутні. Їх відсутність у кредитній справі представник апелянта пояснити не змогла.

Згідно висновку експертизи №222 від 14.02.2013р., яким встановлено, що підписи від імені ОСОБА_3, які містяться на: примірнику договору кредиту №064-В/46 від 18.01.2008р., укладеного між ОСОБА_3 та АБ «Факторіал Банк», додатку №1 до кредитного договору, додатку №2 до кредитного договору, заяві про переказ готівки № 44771536 від 04.02.2008р. виконані однією особою, а саме ОСОБА_3; встановити ким, ОСОБА_3, чи іншою особою виконаний підпис від імені ОСОБА_3, який міститься на заяві про переказ готівки № 46108906 від 29.02.2008р. та № 62134803 від 09.01.2009р. - не виявилося можливим.

У відповідності із ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Суд першої інстанції, оцінивши всі докази у їх сукупності, вірно прийшов до висновку, що відповідачем спростовані зазначені доводи позивача стосовно погашення кредиту та спростований висновок судової експертизи в частині наявності на заяві про переказ готівки №44771536 від 04.02.2008р. підпису ОСОБА_3 наступними доказами: посвідченням про відрядження, яке видане ТзОВ «Лісовий Дар» про скерування ОСОБА_3 у відрядження до м.Києва на 7 днів для проведення переговорів з із ТОВ «Ай.Ті.Ес.»; проїзними залізничними квитками в напрямку Львів-Київ та поясненнями ОСОБА_3 Крім того, позивачем на вимогу суду не було надано експерту переважну більшість (15 із 18) заяв про переказ готівки, на двох з наданих трьох - експерту взагалі не вдалось встановити чи належить підписи на заявах про переказ готівки №46108906 від 29.02.2008р. та № 62134803 від 09.01.2009 р. ОСОБА_3

Надані ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді першої інстанції письмові докази є належними та допустими в розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України. Покликання апелянта на доведеність факту погашення коштів отриманням вимоги про погашення простроченої заборгованість на увагу не заслуговує, оскільки, як вбачається з письмової вимоги відповідачем (а.с.103) така датована 27.04.2011 роком, жодних доказів, які б підтверджували про отримання вимоги ОСОБА_3 матеріали справи не містять, а долучене поштове відправлення на підтвердження належності повідомлення ОСОБА_3 (зворот а.с.103) про отримання вимоги від 27.04.2011 року не може підтверджувати отримання такої вимоги, оскільки датою доставки повідомлення про вручення вимоги вказано 19.11.2009 року, що є на півтора роки раніше самої вимоги.

Не приймаються до уваги і пояснення представника позивача про те, що на заявах про переказ готівки №46108906 від 29.02.2008р. та № 62134803 від 09.01.2009 р. міг вчинити підпис поручитель ОСОБА_5, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, договір поруки був укладений лише 18 січня 2010 року, тобто рівно через два роки після договору кредиту і станом на 29.02.2008 р. та 09.01.2009 р. ОСОБА_5 поручителем за даним договором кредиту ще не виступав.

Також колегія суддів враховує і те, що, як вбачається з матеріалів справи, договір поруки укладався 18 січня 2010 року в забезпечення виконання основого зобов»язання в сумі 50000 доларів США. З пояснень представника апелянта необхідність укладення у 2010 році договору поруки виникла через заборгованість відповідача ОСОБА_3 по виконанню кредитних зобов»язань. При цьому будь-які письмові докази про те, що поручителю ОСОБА_5 повідомлялось про те, що до кредитного договору від 18 січня 2008 року 30 січня 2009 року вносились зміни, а станом на 18 січня 2010 року за цим кредитним договором сплачено 8961,88 доларів США в рахунок погашення кредиту і, відповідно, сума зобов»язання на час підписання договору поруки складає не 50000 доларів США, а відповідно, 41038,32 долари США, а також про те, що за даним договором існує заборгованість як по тілу кредиту, так і по відсотках та комісії, ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст.209 ч.3, 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПКУкраїни, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фідобанк" - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м.Львова від 19 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20-ти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуюча Копняк С.М.

Cудді Кабаль І.І.

Приколота Т.І.