гСправа № 358/580/15-ц Провадження № 2/358/261/15
19 травня 2015 року м. Богуслав
Богуславський районний суд Київської області в складі:
головуючого суддіЯкутюка В.С.,
за участю секретаря Давиденко М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, без фіксування технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, цивільну справу за позовом ТОВ «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, заподіяної товариству працівником під час виконання трудових обов'язків -
Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення шкоди, заподіяної товариству працівником під час виконання трудових обов'язків, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 був прийнятий на роботу та працював на посаді водія у Львівській філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Орлан-Транс-Груп». Виконуючи свої трудові обов'язки, він часто перебував у службових відрядженнях в межах України, а також за кордоном. В період з 20 березня по 14 квітня 2014 року відповідача було забезпечено грошовими коштами (авансом) на службові відрядження у розмірі 9592 грн.10 коп., з яких 1750 грн. було видано з каси підприємства, а решту 7842 грн.10 коп. шляхом перерахування на пластикову платіжну картку ЦФ ПАТ «Кредобанк», призначені для заправки дизельним паливом транспортних засобів. Однак після повернення відповідача із чергових рейсів, на використання грошових коштів ним було складено фінансовий звіт №0/П393 від 14 квітня 2014 року на загальну суму 6362 грн.05 коп. Проте ним не було подано звіт про використання решти коштів на відрядження у сумі 3230 грн.05 коп., як то передбачено Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон. 27 червня 2014 року відповідно до наказу №78-кф Лівівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади за прогул згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Жодних пояснень з приводу використання грошових коштів відповідач не надав. В зв'язку з цим, виникла необхідність у зверненні до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача в користь ТОВ «Орлан-Транс-Груп» матеріальних збитків на зазначену вище суму та понесені судові витрати на суму 243 грн.60 коп.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, але письмово повідомив суд про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення, свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Відповідно до положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України судову повістку відповідачу було надіслано за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Із довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України у Київській області від 16.04.2015 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 12 листопада 1997 року.
Із довідок поштового зв'язку, приєднаних до рекомендованого повідомлення вбачається, що листи адресовані відповідачу повернуті за закінченням строку зберігання.
В даному випадку вважається, що судовий виклик відповідачу вручений належним чином (абз. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України).
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що дійсно 21 жовтня 2013 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу у Львівську філію ТОВ «Орлан-Транс-Груп» на посаду водія транспортних засобів тимчасово з 21.10.2013 року по 20.11.2013 року з повною матеріальною відповідальністю, з оплатою праці згідно відпрацьованого часу, що підтверджується копією наказу №124-кф.
Із копії наказу №78-кф від 27 червня 2014 року видно, що ОСОБА_1, водія транспортних засобів було звільнено з роботи 22.04.2014 року за прогул без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України.
Із копії видаткового касового ордеру від 19 березня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав в касі підприємства 1750 грн. авансу на відрядження.
Із копію акту Лівівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» від 14 квітня 2014 року видно, що комісія склала акт про те, що водій ОСОБА_1 відмовився від підпису на звіті про використання коштів, виданих на відрядження №0/П393 від 14 квітня 2014 року.
Із копії звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №0/П393 від 14 квітня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав грошові кошти на відрядження у розмірі 9592 грн.10 коп. із яких використано всього - 6362 грн.05 коп., залишок коштів - 3230 грн.05 коп.
Із п. 6 ст. 134 КЗпП України видно, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках коди відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.
Відповідно до вимог п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» зазначено, що відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП України матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами. За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача збитків на загальну суму 3230 грн.05 коп. та судового збору в розмірі 243 грн.60 коп. підлягають задоволенню.
На підставі ст.ст. 130, 134 п. 6 КЗпП України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 59, 60, 61, 88, 210, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду Київської області в загальному порядку.
Головуючий: суддя В. С. Якутюк