АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9241 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Галась І.А.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Дубик Ю.Г.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ПАТ «УкрСиббанк»

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 р.

в справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2

про стягнення заборгованості

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.052015 р. задоволено позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.04.2008 р. у розмірі 1 034 375,38 грн. та судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «УкрСиббанк» просить це рішення змінити в частині стягнення суми заборгованості із зазначенням в національній валюті України та зазначити суму стягнення у відповідності до заявлених вимог, викладених у заяві про збільшення позовних вимог від 16.04.15 р. у валюті кредиту, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, згідно умов кредитного договору № 0 від 22 квітня 2008 р., укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (в подальшому перейменовано на ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1, останній отримав кредит в іноземній валюті в сумі 49000,00 дол. США та зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 23.04.2018 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14% річних.

22 квітня 2008 р. між позивачем та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №4, відповідно до умов якої сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні, а саме №0, так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме, №3.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки № 199163 від 22 квітня 2008 р., відповідно до умов якого поручитель зобов'язується відповідати у повному обсязі за виконання боржником усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору; відповідальність боржника та поручителя є солідарною.

Свої зобов'язання за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 15.04.2015 р. виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 48636,78 дол. США та пеня з несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками в сумі 32944,08 гривень.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тому, суд правильно дійшов висновку про те, що заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з боржника і поручителя.

Проте, що стосується грошової одиниці гривні у якій стягнуто заборгованість, то в цій частині з висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу представник позивача посилався на те, що позивач в позовній заяві та в заяві про збільшення позовних вимог зазначав про стягнення про суми у валюті кредиту, а саме : у доларах США, що позивач на час видачі кредиту в іноземній валюті мав відповідну ліцензію та дозвіл НБУ на здійснення валютних операцій, що позивач має право вимагати повернення заборгованості саме в тій валюти, в якій надавався кредит - доларах США; що такі вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, зокрема, нормах ЦК України, а також такі правові позиції були висловлені у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 р. у справі №6-145цс15.

Такі доводи апеляційної скарги є слушними.

Згідно ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов»язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п.12 постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 553 ЦК України.

Згідно постанови Верховного Суду України від 24.09.2014 р. у справі №6-145цс15, зазначено, що в силу ст.ст.192, 533 ЦК України та ст.5 Декрету КМ України від 19.02.1993 р. № 15-93 вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини - стягнути грошову суму в іноземній валюті.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду в частині стягнення коштів у національній валюті - гривні підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про стягнення з відповідачів солідарно суми заборгованості за кредитним договором у валюті кредиту - доларах США - а саме : 48 636,78 дол.США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості - 32 944,08 грн., а в решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.05.2015 р. в частині стягнення заборгованості в національній валюті - скасувати і постановити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 48 636,78 дол.США та пені 32944,38 грн.; в решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :