БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5174/15-ц
провадження № 2/361/2482/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_6, про стягнення суми,

встановив:

Позивачі просять суд стягнути з відповідача на їх користь кошти в сумі 16000 доларів США, що а момент звернення до суду становить 351600грн. за курсом валют, встановленим НБУ, і судові витрати. Посилаючись на те, що вказана сума є авансом, була передана позивачкою ОСОБА_1 в рахунок плати за земельну ділянку, яку вони разом з ОСОБА_2 збирались купити у матері відповідача, пізніше відповідач земельну ділянку продав іншій особі, тому просять повернути сплачений йому аванс.

Відповідач позов не визнав, у запереченнях проти позов він і його представник, не оспорюючи факту отримання відповідачем від Бертольд вказаної суми 16000 доларів США і факту написання розписки, але вважає дану суму завдатком до договору купівлі-продажу земельної ділянки згідно попереднього договору, укладеного між позивачем ОСОБА_2 і третьою особою ОСОБА_6, і вважає, що відсутні підстави для повернення завдатку, оскільки договір купівлі - продажу не відбувся з вини позивачів, які на встановлений для укладення договору купівлі-продажу день не уклали договір купівлі-продажу, бо не мали грошей для повного розрахунку з продавцем, а чекати більше продавець не мав можливості, оскільки продаж земельної ділянки був необхідний для термінового отримання коштів на лікування тяжко хворої третьої особи. Крім того, відповідач оспорює ціну позову, посилаючись на вимоги закону, яким передбачено, що всі грошові зобовязання виконуються національній валюті, тому розмір даної суми може бути визначений у гривні- в сумі, яка зазначена в розписці.

Третя особа на боці відповідача позов не визнала, її представник у суді пояснив, що вказана сума 16000доларів передана її синові як завдаток, договір купівлі-продажу земельної ділянки не відбувся з вини позивачів, які не мали грошей для повної оплати ціни продажу; не заперечує, що довіреності синові на отримання для неї даної суми грошей вона не давала, але уповноважила його усно як сина.

З приводу заперечень відповідача і третьої особи позивачі пояснили, що в призначений попередньо день укладення договору купівлі-продажу вони не мали можливості укладати договір, бо одноразово і про це знав відповідач вони продавали належне їм нерухоме майно, і на той день договір купівлі-продажу з інших поважних причин не був укладений і гроші від свого покупця вони не отримали. Строк укладення договору купівлі-продажу за взаємною домовленістю було перенесено на пізнішу дату, відповідач дозволив їм завезти будматеріали і розпочинати будівництво, але в жовтні 2012 року повідомив , що ділянку вже продав іншій особі. На прохання повернути гроші відповідач відмовився.

З пояснень сторін та наданих ними доказів судом встановлені такі обставини:

Згідно розписки ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 16000доларів США, еквівалент 128000грн. передплата за ділянку за адресою вул. Петровського,14, у присутності двох свідків; завдаток даний до 6.10.2012р. Дана розписка складена у простій письмовій формі, виконана власноручно ОСОБА_7, чого він і його представник, а також третя особа і її представник не заперечують, підписана ОСОБА_7 і двома свідками.

Згідно Державним актам ЯМ№335133, ЯМ№335134, ЯМ№335135 , та державному акту ЯД№657891 - ОСОБА_6 належать на праві власності земельні ділянки 0,0075га, 0,0245га, 0,0025га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою м.Бровари, вул.. Петровського,14, на підставі договору дарування від 23.08.2005р. та заяв власника від 11.10.2011р., та земельна ділянка 0,0243га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства за адресою м.Бровари, вул.. Петровського,14, на підставі договору дарування від 23.08.2005р.

Відповідач на спростування позовних вимог і на підтвердження того, що 16000 доларів були завдатком, представив суду такі докази:

Попередній Договір від 16 червня 2012 року, укладений між продавцем ОСОБА_6, покупцем ОСОБА_2 і ФОП ріелтором ОСОБА_8, згідно якого покупець і продавець зобовязались укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м. Бровапри, вул.. Петровського,14 за погодженою ціною обєкту 440000грн., що в еквіваленті складає 55000доларів США за курсом 1:8, для чого з,явитись для підписання договору не пізніше 17.07.2012р., продавець зобовязався до вказаної дати підготувати всі документи, не змінювати умови продажу без письмового узгодження, у випадку невиконання умов договору повернути покупцю подвійну суму завдатку, а покупець зобовязався до вказаної дати мати необхідну суму та сплатити повністю вартість обєкту, і в якості своїх намірів сплачує продавцю при підписанні цього (попереднього ) договору завдаток в розмірі 8000 гривень, що еквівалентно 1000 доларам США, за курсом 1:8, який входить в загальну вартість обєкту, тв. зобовязуються не вимагати у випадку порушення умов договору повернення завдатку;

Додаток до основного договору №б/н від 16.06.2012р., згідно якого продавець ОСОБА_6, покупець ОСОБА_2 домовились продовжити термін дії попереднього договору до підписання основного договору купівлі-продажу, а саме до 26.07.2012р.;

дані договір та додаток підписані трьома його учасниками, завірені печаткою ФОП ОСОБА_8, але не посвідчені нотаріально.

На підтвердження ствердження, що основний договір не був укладений з вини покупця, і тому завдаток не повертається, відповідач суду представив такі докази:

Державні акти на земельні ділянки, належні третій особі ОСОБА_6, а також на висновки Держкомзему, Довідки Держкомзему про кількісні та якісні характеристики земельних ділянок, витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок і висновки експерта про оцінну вартість земельних ділянок;

Виписку з історії хвороби ОСОБА_6 про наявність у неї тяжкого захворювання і лікування в хіміотерапевтичному відділенні КООД в період 9-16 липня 2012 року (що було причиною термінового продажу земельної ділянки);

Постанову про відмову у порушенні кримінальної справи від 25.10.2012р. за заявою ОСОБА_1 на дії ОСОБА_5 з приводу відмови останнього повернути передоплату за земельну ділянку по вул.. Петровського ,14, - згідно якої у порушенні кримінальної справи було відмовлено за відсутністю в діях ОСОБА_5 складу злочину.

Позивачі, з свого боку, спростовуючи позицію відповідача, пояснили, що від укладення основного договору ОСОБА_2 не ухилявся, навіть були завезені будматеріали на земельну ділянку, і доводячи поважність причини, через яку основний договір ОСОБА_2 не був укладений у визначену у попередньому договорі дату, подали такі докази:

попередній договір від 6.06.2012р. між ОСОБА_1 (продавцем) і ОСОБА_9 Хо (покупцем) стосовно домовленості укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою м. Бровари, вул.. Київська,14 за 1040000грн. (еквівалент 130000доларів США) не пізніше 6.10.2012р., за яким покупець передав продавцю аванс 40000грн. (еквівалент 5000доларів США) в рахунок наступного договору купівлі-продажу;

договір купівлі-продажу ? частки житлового будинку за адресою м. Бровари, вул.. Київська,14 , укладений між продавцем ОСОБА_1 і покупцем ОСОБА_9 Хо 31.07.2012р.

Крім того, обидві сторони пояснили, що за попереднім договором між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 перший передав, а остання отримала завдаток, передбачений попереднім договором, у сумі 8000грн. (1 000 доларів США) при укладенні попереднього договору, і що сума 16000доларів США, передана позивачкою ОСОБА_1 ОСОБА_5 у подальшому не включає в себе вказані 8000грн. завдатку.

На даний час позивач не заявляє позовних вимог про повернення вказаної суми 8000грн. (еквівалент 1000 доларів), тому питання стосовно правової природи вказаної суми і наявності чи відсутності підстав для її повернення покупцю не є предметом розгляду в даній справі і судом не вирішується.

Згідно даним паспорту обох позивачів вони перебували у шлюбі з 22.02.20001р., шлюб розірвано і зареєстровано розірвання шлюбу 10.04.2001р.

Як вони пояснили - вони постійно проживали одною сім'єю, дану земельну ділянку купляли для сім,ї. Разом з тим, відсутнє судове рішення про встановлення факту проживання одною сім'єю чоловіка і жінки, відсутні інші докази, якими б позивачі підтвердили той факт, що грошові кошти - предмет спору у даній справі - є їх спільними коштами. Відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачка ОСОБА_1, передаючи гроші відповідачу, мала законні підстави діяти від імені позивача ОСОБА_2, або діяла за довіреністю, тощо. Так само відсутнє будь - яке належне документальне підтвердження того, що ОСОБА_2, укладаючи попередній договір з ОСОБА_6, мав належним чином посвідчені повноваження діяти від імені ОСОБА_1

Також в судовому засіданні встановлено, що власник земельних ділянок і учасник попереднього договору ОСОБА_6 не видавала довіреності своєму синові ОСОБА_5 на представлення її інтересів у процесі продажу належних їй земельних ділянок. Відповідач ОСОБА_5 не мав і не набув права власності на відчужувані земельні ділянки, на хоча б одну з них, і відповідач та його представник не довели суду, що отримуючи гроші від ОСОБА_1, ОСОБА_5 мав належним чином посвідчені і передані йому власником майна ОСОБА_6 повноваження діяти від імені власника і в його інтересах. Сам той факт, що він є сином власника, не надавав йому таких повноважень. Тому відсутні підстави вважати, що отримуючи гроші від ОСОБА_1, ОСОБА_5 діяв або як представник власника (і сторони у попередньому договорі) або як учасник попереднього договору, чи особа, уповноважена на отримання грошей за відчужуване іншою особою майно.

Дані обставини суд приймає до уваги, вирішуючи питання стосовно того, хто з позивачів має право вимагати повернення переданої відповідачу суми (згідно розписки), і вирішуючи питання щодо виниклих прав і зобовязань у кожної з вказаних осіб за даними договорами: як з боку позивачів, так і з боку відповідача та третьої особи. Суд виходить з того, що в даних правовідносинах кожен з зазначених осіб діяв від свого імені і набував особисто для себе певні права та зобовязання, які не породжували таких прав і зобовязань для інших учасників процесу.

Згідно ст.14 ЦК цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Згідно ч.1ст..654 ЦК зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється. Згідно ч.1 ст.657 ЦК договір щодо земельної ділянки, іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і потребує нотаріального посвідчення.

Згідно ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися завдатком. Згідно ст.547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст..570 ЦК завдатком є грошова сума, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Згідно ст. 571 ЦК якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Згідно ч.4 ст.203 ЦК правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно ст..208 ЦК у письмовій формі належить вчиняти п.3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; та 4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Згідно ст..207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст..209 ЦК правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Згідно ст..220 ЦК у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч.2 ст.215 ЦК недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ст..216 ЦК недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно ч.2 ст..203 ЦК особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно ст..658 ЦК право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Таким чином, з аналізу наданих доказів і вимог закону, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що договір, який був укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_5 і який підтверджений розпискою створив певні права та обовязки особисто для них, а попередній договір між ОСОБА_2 і ОСОБА_6 створив особисто для них певні права та обовязки, і вказані договори є особистим волевиявленням безпосередньо учасників цих правочинів, є окремими правочинами, які юридично і за правовими наслідками не повязані між собою. При цьому суд не вирішує питання щодо дійсності попереднього договору і дотримання вимог закону при його укладенні взагалі і правових наслідків для його учасників, виходячи з заявлених позовних вимог і меж розгляду даної справи.

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_5 16000 доларів США у якості авансового платежу, або часткової передоплати, за земельну ділянку, належну третій особі ОСОБА_6 Даний договір відповідає вимогам закону щодо письмової форми його укладення (передача грошей підтверджена письмовою розпискою отримувача грошей з зазначенням призначення платежу), є дійсним і таким, що створив безпосередньо для вказаних осіб певні права та обовязки. Разом з тим даний договір не створив ніяких прав та обов'язків для інших осіб, у тому числі для сторін у попередньому договорі, на який посилається відповідач.

Відсутні підстави для визнання завдатком суми, переданої позивачкою ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_5 При цьому, суд виходить з того, що сама по собі розписка ОСОБА_5 не відповідає вимогам закону щодо форми укладення договору завдатку на забезпечення договору купівлі-продажу нерухомого майна; дана розписка не відповідає вимогам закону до форми (нотаріальної) попереднього договору стосовно відчуження нерухомого майна. Крім того, в розписці зазначено призначення платежу - передплата за земельну ділянку. Таким чином, акт передачі грошей позивачкою ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_5 не може розглядатись як дійсний договір про завдаток або попередній договір до купівлі-продажу нерухомого майна. До того ж даний договір укладений не з продавцем, яким у даному випадку може бути лише власник товару або особа, належним чином уповноважена власником чи за законом на виконання таких дій в інтересах і від імені продавця. Крім того дана розписка не може розглядатись як додаток до попереднього договору або акт виконання попереднього договору, оскільки , по перше, не дотримано нотаріальну форму посвідчення такого договору, по-друге, в самій розписці не зазначено на те, що гроші передаються саме на виконання попереднього договору, і крім того, учасники у вказаних договорах є іншими. Таким чином, в даному випадку не можуть бути застосовані правила, встановлені законом для завдатку.

За змістом закону, який регулює дані правовідносини, завдаток є видом забезпечення зобовязання, а аванс є способом платежу.

Безспірно встановлено, що ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_1 16000 доларів США. Даний факт відповідач не оспорює і даний факт підтверджений належним письмовим доказом - розпискою.

ОСОБА_5 отримав дану суму як авансовий платіж (або часткову передоплату) за відчужувану земельну ділянку, належну на праві власності іншій особі, тобто без законних підстав, оскільки не був власником відчужуваного майна і не мав права розпорядження даним майном, в тому числі правом його продажу. Тому позивачка має право витребувати від нього вказане майно (грошову суму) як безпідставно отримане ним і як утримуване ним без законних підстав.

Крім того, у разі, якщо дана сума і отримана відповідачем для третьої особи власника товару (враховуючи родинні стосунки власника і отримувача грошей), то на даний час відпали всі підстави для утримання у себе вказаної суми як отримувачем грошей ОСОБА_5, так і власником товару ОСОБА_6, враховуючи, що договір купівлі-продажу, за яким дана сума передавалась, не укладений, і більш того, даний товар вже проданий іншій особі - чого не заперечують відповідач і представники відповідача та третьої особи власника товару.

Згідно ч.3.ст.635 ЦК зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку, встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно ст. 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно ч.3 ст.1212 ЦК такі положення застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула або зберегла майно у себе за рахунок іншої особи. Згідно ст..1213 ЦК набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Таким чином, є всі підстави для покладення на відповідача зобовязання повернути безпідставно отримане і утримуване ним майно, отримане від позивачки ОСОБА_1

Згідно ст..533 ЦК грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки в розписці зазначено, що передана сума в доларах США (в іноземній валюті, яка є видом майна, яка має свою вартість і визначення в гривневому еквіваленті, що змінюється тобто за встановленим НБУ курсом співвідношення валют) то відповідач повинен повернути позивачці саме отримане ним майно - отриману ним суму 16000 доларів США. Оскільки у виконавчому документі грошове зобовязання має бути визначене для виконання у національній валюті - гривні, то в рішенні суду слід зазначити про стягнення грошової суми в доларах США, тобто того самого майна, яке отримано відповідачем і підлягає поверненню, і крім того в рішенні суду слід зазначити еквівалент даної суми у національній валюті за курсом співвідношення валют станом на день розгляду справи по суті і прийняття даного рішення.

Згідно поданого позивачем витягу з сайту НБУ про Офіційний курс гривні щодо іноземних валют на 17.07.2015р. було встановлено курс у співвідношенні 100 доларів США = 2198,6687 гривні.

Сторони погодились і не заперечували проти того, що при розгляді даної справи можна застосувати даний офіційний курс валют; відповідач погодився з таким курсом валют і його застосуванням на час розгляду справи; позивач не збільшував розміру позовних вимог, а тому суд вважає можливим для визначення еквіваленту іноземної валюти у гривні прийняти до уваги вказаний курс згідно даної довідки: 16000 дол. х 21,98 грн. = 351680 грн.

Дана сума підлягає стягненню на користь позивачки ОСОБА_1, яка передала вказану суму відповідачу. З наведених вище підстав щодо співвідношення прав і обовязків між позивачами, суд не вбачає підстав для стягнення вказаної суми на користь другого позивача ОСОБА_2, або для стягнення даної суми на користь обох позивачів.

Позивач ОСОБА_2 не довів суду, що вказану суму грошей передавав він або що вказана сума грошей належала йому.

При таких обставинах позов підлягає частковому задоволенню повністю в частині вимог позивачки ОСОБА_1, а в частині вимог позивача ОСОБА_2 позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 повністю, то згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого нею згідно квитанції, долученої до справи, у розмірі 3516,80грн. (1% від ціни позову).

Керуючись ст.ст. 533, 658, 1212, 1213 ЦК України, ст.ст. 88, 213-218, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 отриманий ним аванс у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) доларів США, що у визначенні в національній валюті еквівалентно сумі 351600грн., і судові витрати в розмірі 3516,80грн., а всього стягнути 355196, 80грн. (триста пятдесят пять тисяч сто девяносто шість гривень 80 коп.);

у позові ОСОБА_2 про стягнення суми з ОСОБА_5 відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайоний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2015 року.

Суддя Т.В. Селезньова