У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, який у подальшому уточнила та просила стягнути з кожного з відповідачів суму боргу у розмірі 245 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 7 027 грн 81 коп. та три відсотки річних у розмірі 51 940 грн.

Позов обґрунтований тим, що 23 серпня 2005 року між ОСОБА_3 та ВАТ «Український кредитно-торговий банк» укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 376 185 грн зі сплатою 16 % річних на придбання квартири за інвестиційним договором від 19 серпня 2005 року. Також між ВАТ «Український кредитно-торговий банк», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір поруки від 23 серпня 2005 року, відповідно до якого остання поручилася за виконання позичальником своїх обов'язків. На час укладення зазначених договорів ОСОБА_3 перебував у шлюбі з ОСОБА_4

У зв'язку зі скрутним матеріальним становищем подружжя, позивач надала своєму сину ОСОБА_3 в борг грошові кошти на загальну суму 490 000 грн зі строком повернення до 31 грудня 2013 року на погашення ним кредиту, про отримання яких останній склав розписки. У зв'язку з тим, що кошти, які використовувалися позичальником в інтересах сім'ї, в обумовлений строк позивачу провернуті не були, позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму боргу у розмірі 303 967 грн 81 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача грошових коштів, у зв'язку з невиконанням ним умов укладених між сторонами договорів позики.

Відмовляючи у задоволення позовних вимог до ОСОБА_4, суди вірно виходили із того, що відсутні підстави для стягнення з останньої на користь позивача суми боргу, оскільки ОСОБА_4 не була стороною укладених між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договорів позики. Крім того, позивачем не доведено, що кошти отримані за договорами позики ОСОБА_3 використані на погашення кредиту.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 січня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак