У х в а л а

іменем україни

13 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Валдакова Ірина Олександрівна, Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Валдакова І.О., Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним заповіту та визнання права власності.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначав, що на час складення заповіту його рідна сестра ОСОБА_5 була тяжко хворою людиною і не могла у повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Посилаючись на викладене, просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним заповіт від 28 лютого 2012 року, складений ОСОБА_5 і посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Болдаковою І.О.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі або направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент складення заповіту ОСОБА_5 не розуміла значення своїх дій та була нездатна ними керувати.

Таких висновків суди дійшли належним чином встановивши фактичні обставини у справі, дослідивши надані сторонами докази, зокрема висновок № 769 посмертної судово-психіатричної експертизи відділення судово-психіатричної експертизи № 18 Харківської обласної клінічної психіатричної лікарні № 3 від

25 вересня 2013 року та акт судово-психіатричного експерта № 33 від 11 вересня 2014 року, постановлений за результатами проведення повторної посмертної судово-психіатричної експертизи, якими було встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_5 28 лютого 2012 року, в день складання заповіту, не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук