АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8650/2015 Головуючий у І інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач - Андрієнко А.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, шляхом реалізації предмету іпотеки - садового будинку НОМЕР_1, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв.м, житловою площею 30,80 кв.м та земельної ділянки площею 0,0460 гектарів, що знаходиться на території АДРЕСА_1 та належить на праві власності відповідачу - в рахунок погашення боргу за кредитним договором, мотивуючи тим, що відповідач не виконує умов кредитного договору № 2246 від 22 серпня 2007 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 23 826,17 доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2015 року позов задоволено. Ухвалено: Звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 4947 від 22.08.2007 року, а саме на нерухоме майно - садовий будинок НОМЕР_1, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв.м, житловою площею 30,80 кв.м та земельну ділянку площею 0,0460 гектарів, що знаходиться на території АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - ведення садівництва, які належать на праві приватної власності ОСОБА_2 Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки - садового будинку НОМЕР_1, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв.м, житловою площею 30,80 кв.м та земельної ділянки площею 0,0460 гектарів, що знаходиться на території АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2, шляхом продажу публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (, адреса: м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г) як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» зі встановленням ціни продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії реалізації. За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, задовольнити вимогу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у розмірі 23 826 доларів США 17 центів, яка виникла з Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року. Надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» право на подання та отримання в органах державної влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від підпорядкування та форм власності, комунальних підприємствах (зокрема, але не обмежуючись, в органах Державної міграційної служби України, Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, Державній реєстраційній службі України, Житлово-експлуатаційних конторах, в органах Державного агентства земельних ресурсів України тощо) та в нотаріусів, будь-яких документів, заяв та інформацію (їх копії, дублікати, витягів з державних реєстрів, довідки, інформаційні довідки, довідки форми №3, тощо) необхідних для продажу предмета іпотеки - садового будинку НОМЕР_1, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване в АДРЕСА_1, загальною площею 62,60 кв.м, житловою площею 30,80 кв.м та земельної ділянки площею 0,0460 гектарів, що знаходиться на території АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_2Надати публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» право замовити та отримати (в тому числі від імені ОСОБА_2) в органах Державного агентства земельних ресурсів України технічну документацію із землеустрою, землевпорядну та іншу документацію для отримання кадастрового номера на земельну ділянку, розміром 0,0460 га з цільовим призначенням - для ведення садівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що виданий Київською міською радою 28 грудня 1999 та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за НОМЕР_3.Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» судовий збір в розмірі 3405,05 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача подав на нього апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, мотивуючи тим, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначив, що відповідач не погоджується з нарахованою сумою заборгованості, до платежів з вересня 2008 року по липень 2011 року повинен бути застосований строк позовної давності, а також повинен бути застосований Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.»

Представники апелянта підтримали апеляційну скаргу , просили рішення суду першої інстанції змінити, зупинити виконання рішення суду.

Позивач просила відхилити апеляційну скаргу , а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 22 серпня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Печерського відділення № 3715 позивачем і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 2246.

Згідно п.1.1. Кредитного договору позивач зобов'язався надати позичальнику - відповідачу грошові кошти в сумі 35 000 дол. США, а позичальник зобов'язався отримувати, належним чином використовувати та повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені Договором.

Згідно п. 1.7. кредитного договору, позичальник зобов'язався щомісячно до 25 числа платіжного місяця здійснювати платежі в валюті наданого кредиту готівкою до каси банку на рахунок в Банку.

Згідно п. 1.6. Кредитного договору дата остаточного погашення кредиту не пізніше 22 лютого 2016 року.

30 травня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір 1 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року, яким сторони домовилися про збільшення ліміту кредиту та пункти 1.1, 1.3 та 1.6. Договору відновлювальної кредитної лінії було викладено в новій редакції, а саме Сторони погодили суму ліміту кредиту і визначили його в розмірі 49 505 доларів США; змінили графік погашення кредиту в частині розміру погашення обов'язкової суми.

26 лютого 2010 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Додатковий договір № 2 до Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22 серпня 2007 року, яким Сторони прийшли до згоди щодо реструктуризації простроченої заборгованості по кредиту та зміни графіку погашення кредиту шляхом перерахування сплати прострочених платежів рівномірними частинами на весь термін кредитування, що залишився, та зменшення розміру щомісячних платежів, що мають сплачуватися з лютого 2010 року по січень 2011 року в межах строку кредитування.

Судом встановлено, що відповідачка отримала від позивача кредит на суму 49 489, 64 дол.США., однак свої обов'язки по погашенню заборгованості виконувала не належним чином, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 22.04.2015 року становить 23 826 доларів США 17 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ на 22.04.2015 року складає 530 756, 03 грн., що складається із:

· 7 204 доларів США 39 центів - загальна сума не простроченого кредиту (основного боргу);

· 10 527 доларів США 63 центи - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу);

· 3 943 доларів США 77 центи - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом;

Відповідно до п. 4.З.1., 4.3.5. Кредитного договору відповідач зобов'язався відповідати перед Банком по своїх зобов'язаннях, що випливають з цього Договору, всіма власними коштами та майном та належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання.

Пункт 4.2.2. Кредитного договору визначає, що при виникненні простроченої заборгованості за Кредитом та/або процентами Позивач набуває право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів за цим Договором, та стягнути заборгованість за цим Договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 4.3.3. визначено обов'язок відповідача - позичальника у випадку порушення умов кредитного договору достроково повернути кредит з одночасною сплатою процентів за фактичний час користування кредитними ресурсами, комісійних винагород та штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 5.2. кредитного договору, за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати процентів за користування кредитом і комісійної винагороди позичальник зобов'язався сплатити на користь позивача пеню в розмірі 0,05% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення.

Судом першої інстанції зазначено, що у зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, загальний розмір пені станом на 22.04.2015року становить 2 150,38 доларів США, виходячи із розрахунку (1568,78 доларів США нарахованої пені за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом + 581,60 доларів США нарахованої пені по кредиту за несвоєчасне його погашення).

Апелянтом оспорюється сума пені, нарахована позивачем та стягнута судом, оскільки як вважає апелянт ця сума повинна бути нарахована в межах одного року , як передбачено ст.. 258 ч.2 п.1 ЦК України.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта і встановила, що відповідно до п.6.3 Договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 сторони домовилися про збільшення строків позовної давності відповідно до ст.. 259 ЦК України до трьох років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами цього договору.

Як вбачається із наданих позивачем розрахунків пені ( а.с.17) пеня за несвоєчасну сплату кредиту нарахована в межах одного року з липня 2013 року по липень 2014 року в сумі 478, 92 долари США, а пеня за несвоєчасну сплату відсотків нарахована з 2010 року по липень 2014 року, тобто в межах п'ятирічного строку, що виходить за межі умов договору, тому суд апеляційної інстанції вважає, що пеня за несвоєчасну сплату відсотків підлягає стягненню з відповідача на користь позивача лише в межах строку з липня 2011 року по липень 2013 року в розмірі 107, 94 долари США, а всього пеня підлягає стягненню в розмірі 586 , 86 доларів США .

Таким чином сума заборгованості відповідача перед позивачем на липень 2014 року становить 12 126, 39 дол. США непростроченого кредиту, 4 605, 63 дол. США загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом, 1650, 75 дол. США сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 586, 86 дол. США пені, а всього 19 92463 долари США, а тому рішення суду повинно бути змінено , зменшено суму вимоги ПАТ «Державний ощадний банк» яка виникла з Договору № 2246 з 23 826,17 доларів США до 19 924, 63 долари США.

Згідно п.3.1. Кредитного договору виконання позичальником зобов'язання за цим Договором забезпечено нотаріально посвідченим Іпотечним договором, а саме: 22.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір № 4947 , де п. 1.1. Договору передбачено, що, з метою забезпечення належного виконання зобов'язання, що випливає з Кредитного договору, Іпотекодавець передає в іпотеку, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, предмет іпотеки, який належить на праві власності Іпотекодавцю.

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, а саме: садовий будинок НОМЕР_1, що знаходиться в СТ «Озерне», яке розташоване в АДРЕСА_1. Садовий будинок загальною площею 62, 60 кв. м., житлова площа 30, 80 кв. м., зазначений на плані літерою «А» та має наступні споруди: сарай - під літерою «Б», вбиральня - під літерою «В», душова під літерою «Г», спорудження - № 1 -№ 3 № 1 та земельна ділянка площею 0, 0460 гектарів, що знаходиться на території м. Києва у Харківському районі на вул. Озерна, 3, діл. 40 (СТ «Озерне»). Цільове призначення - ведення садівництва.

Право власності на предмет іпотеки підтверджується свідоцтвом про право власності, серія НОМЕР_4, видане Головним управлінням житлового забезпечення, виконавчим органом Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) 08 вересня 2004 року на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 31 серпня 2004 року № 1580-С/ГК, зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 14 вересня 2004 в реєстрову книгу № 27-38 за № 6153 та державним актом на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, що виданий Київською міською радою 28 грудня 1999 на підставі Рішення Київської міської ради № 90-8/191 від 1" грудня 1998 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю за НОМЕР_5.

Пунктом 3.1.3. Іпотечного Договору передбачено, що Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на Предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором та/або Іпотечним договором, в тому числі невиконання або неналежного виконання зобов'язання за Кредитним договором в цілому або в будь-якій його частині, якщо прострочення строку будь-якого з платежів або його частина становить більше 2 місяців.

Згідно п. 6.2. Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки будь-яким способом не забороненим законодавством, в тому числі на підставі рішення суду у встановленому чинним законодавством України та цим Договором порядку, в тому числі у відповідності до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься в п.6.6. цього Договору.

Пунктом 6.4.1. Іпотечного договору передбачено, що кошти виручені від продажу предмету іпотеки направляються у першу чергу на погашення зобов'язання.

У п 6.1. Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель набуває право звернення на предмет іпотеки у випадку, якщо у момент настання строку платежу, зобов'язання (або відповідна його частина) не буде виконано, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання іпотекодавцем будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договором та/або у випадку невиконання Боржником своїх обов'язків передбачених Кредитним договором, а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих іпотекодавцем у відповідності з цим договором, виявиться недійсною.

Звертаючи стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що відповідачем було неналежно виконано зобов'язання, що давало підстави позивачу звертати стягнення на предмети іпотеки.

Сам факт заборгованості відповідача перед банком не оспорюється іпотекодавцем.

Однак, представники апелянта просили застосувати до правовідносин, які склалися між сторонами, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.», посилаючись на те, що садовий будинок прирівняно до житлових будинків, а тому це є житлом відповідачки, на яке не може бути звернуте стягнення на підставі зазначеного закону.

Відповідно до ч.1 п.1 зазначеного Закону Протягом дії цього Закону:

не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за місцем свого проживання в АДРЕСА_2.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності ( ас.44) предметом іпотеки є садовий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка - державний акт про право приватної власності на землю ( а.с.45), яка не є нерухомим житловим майном і не використовуються відповідачем як місце постійного проживання позичальника, місце проживання якого зареєстроване за іншою адресою.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для застосування мораторію на звернення стягнення на предмет іпотеки не вбачається.

Керуючись ст..ст. 303, 307 , 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2015 року змінити. Зменшити суму вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України», яка виникла з договору відновлювальної кредитної лінії № 2246 від 22.08.2007 року з 23 826, 17 доларів США до 19 924, 63 долари США.

В решті рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 квітня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :