Справа № 703/5516/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.09.2015 Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Гудзюка І.В.

при секретарі Покотиленко І.В.,

за участю представника

позивача - Крупного О.Г.,

відповідача - адвоката Євсик О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12 жовтня 2007 року між ним та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № АФВ_38-07/00, згідно якого позичальник отримав кредит в сумі 6 680 дол. США на придбання автомобіля, під заставу цього автомобіля, зі сплатою 11,9 % річних, з кінцевим строком повернення 11 жовтня 2012 року.

Позичальник в добровільному порядку не виконував умови кредитного договору, зокрема вчасно не здійснював повернення заборгованості по кредиту та процентам за його використання в обумовлені строки. Внаслідок такого порушення у позичальника утворилася прострочена заборгованість за договором, і банк був змушений звернутися з позовом до суду про дострокове виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та стягнення суми боргу по кредиту в повному обсязі. Розрахунок заборгованості було здійснено станом на 10 вересня 2009 року.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 січня 2010 року (справа № 2-175/10) позов банку було задоволено в повному обсязі та з ОСОБА_3 стягнуто суму боргу, розраховану станом на 10 листопада 2009 року, але в повному обсязі погашення заборгованості згідно рішення суду відбулося лише 10 жовтня 2011 року

Однак, за період з 10 листопада 2009 року (дати розрахунку заборгованості для суду) по 10 жовтня 2011 року (дату повного погашення позичальником заборгованості відповідно до рішення суду) ОСОБА_3, відповідно до умов кредитного договору, нараховувалися проценти за користування неповернутою частиною кредитних коштів.

Згідно абзацу 2 пункту 3.3 4. кредитного договору у разі виникнення простроченої заборгованості за простроченим кредитом позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування кредитом виходячи з процентної ставки, встановленої п. 3.1.10. кредитного договору (12,9 % річних), починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кредитом.

Крім того, згідно п. 5.3. кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 0,1% річних від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості, але в межах строків позовної давності.

Згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № АФВ-38-07/00 від 12 жовтня 2007 року за період з 10 листопада 2009 року по 07 жовтня 2014 року включно його заборгованість становить по процентах - 784,73 дол. США, а по пені за несвоєчасну сплату процентів - 11 913,69 грн.

Тому, позивач в судовому порядку просить стягнути із відповідача на свою користь зазначені грошові суми та понесені судові витрати.

Відповідач зазначив, що ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з нього заборгованості за відсотками та пені лише 14 жовтня 2014 року, тобто по збігу строку позовної давності, а тому, вважає, що позивач втратив право на стягнення з нього заборгованості, в зв'язку з чим у позові слід відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 29 січня 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про дострокове виконання позичальником зобов'язань по кредитному договору та стягнуто суму боргу по кредиту в повному обсязі. Розрахунок заборгованості було здійснено станом на 10 листопада 2009 року.

Заборгованість згідно рішення суду була повністю погашена ОСОБА_3 10 жовтня 2011 року. За період з 10 листопада 2009 року по 10 жовтня 2011 року ОСОБА_3 згідно умов договору нараховувались відсотки та пеня за користування неповернутою частиною кредитних коштів.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Так відносно вимог про стягнення заборгованості по пені встановлюється позовна давність в один рік, згідно ч.2 ст. 258 ЦК України.

За загальним правилом, перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст. 261 ЦК України).

Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором від 6 листопада 2013 року (справа №6-116цс13) перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за відсотками та пені лише 14 жовтня 2014 року, тобто по збігу строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Твердження представника позивача, що ОСОБА_3 були вчинені дії, які свідчать про визнання заборгованості по відсоткам та пені, і як наслідок має місце переривання строку позовної давності, не відповідають дійсності.

Згідно ч.1,2 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Представник банку стверджує, що 13 вересня 2013 року від імені відповідача здійснено банківську операцію - внесено 82 дол. США, що еквівалентно 655 грн.43 коп. Призначення платежу: зарахування коштів для погашення кредиту та відсотків згідно кредитного договору № АФВ_38-07/00 від 20 жовтня 2007 року.

Разом з тим, як з'ясовано в судовому засіданні, зазначений платіж здійснено батьком відповідача ОСОБА_5, а не безпосередньо відповідачем - ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що у вересні 2013 року йому на домашній телефон зателефонував представник банку із м. Черкаси та повідомив, що для повного закриття «проблемного» кредиту його сина необхідно внести 82 дол. США. На той час його син проживав окремо і перебував за межами м. Сміла на заробітках. Він, маючи бажання допомогти сину у цій справі, особисто, без будь-якого доручення від сина, навіть не повідомляючи сина про це, 13 жовтня 2013 року в офісі Смілянського відділення ПАТ АБ «Укргазбанк» вніс 82 дол. США, але, як з'ясувалося пізніше, питання щодо цього кредиту сина так і не були зняті. Внесення ж ним зазначеного платежу без відповідного доручення сина на даний час банк використовує на свою користь як засіб, що свідчить про переривання позовної давності.

Зазначені обставини, а саме внесення батьком відповідача 13 вересня 2013 року внеску в розмірі 82 дол. США без відповідного доручення або дозволу самого відповідача, підтвердив в судовому засіданні і представник банку.

Тобто, представником банку не надано доказів стосовно вчинення саме ОСОБА_3 дій про визнання ним боргу або іншого обов'язку.

Під такою дією не можна розуміти сплату 13 вересня 2013 року платежу не уповноваженою на те особою, в розмірі 82 дол. США.

Даний платіж був здійснений ОСОБА_5, про що, крім вище зазначеного, свідчить також його підпис, як платника, в квитанції від 13 вересня 2013 року.

Згідно ст. 528 ЦК України, виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто.

Після 10 жовтня 2011 року, дати повного виконання рішення суду від 29 січня 2010 року по стягненню заборгованості за кредитним договором АФВ_38-07/00 від 12 жовтня 2007 року, ОСОБА_3 ніяких повноважень ОСОБА_5 не надавав, жодних письмових підтверджень делегування повноважень на сплату кредиту в матеріалах справи немає.

Згідно постанови пленуму Вищого Господарського суду України №10 від 29 травня 2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», в пункті 4.4.1. зазначено, що вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Таким чином, має місце сплив позовної давності, про застосування якої заявлено ОСОБА_3, що є підставою для відмови у позові.

Відповідачем заявлено клопотання про стягнення із позивача витрат на послуги адвоката в розмірі 4000 грн.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачкою дійсно укладено договір про надання правової допомоги із адвокатом Євсик О.М.

Відповідно до оригіналу квитанції №15 від 30 квітня 2015 року відповідач сплатив за правову допомогу адвокату Євсик О.М. 4000 грн.

Разом з тим, з врахування складності справи, часу, витраченого адвокатом на представництво відповідача в судовому засіданні протягом 1 години, а також витрат часу на ознайомлення з матеріалами справи, опрацювання законодавчої бази та формування правової позиції за наявності акту прийому-передачі виконаних робіт по наданню правової допомоги, суд вважає за необхідне стягнути із позивача на користь відповідача 1500 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 253,256,257,264, 267 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

В позові публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути із публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь ОСОБА_3 1500 грн. витрат на правову допомогу адвоката.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження -після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасовано.

Головуючий: І. В. Гудзюк