У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий табір «Веселка», про розірвання договору купівлі-продажу, припинення зобов'язань за договором та повернення майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5, до якої приєднався ОСОБА_4, на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, просив поновити йому строк звернення до суду, розірвати договір купівлі-продажу від 2 грудня 2006 року та припинити зобов'язання за цим договором; припинити право власності ОСОБА_4 на нерухоме майно, що є предметом договору купівлі-продажу, та зобов'язати останнього повернути йому це майно, стягнути з ОСОБА_4 збитки в розмірі 17 487 грн 25 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 2 грудня 2006 року між ним та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - частини будівель відпочинкового комплексу «Веселка», за умовами якого відповідач зобов'язувався сплатити за вказане майно 17 580 грн до 31 грудня 2006 року, але ОСОБА_4 вартість майна не сплатив.

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6, просив поновити йому строк звернення до суду, розірвати договір купівлі-продажу від 5 грудня 2006 року та припинити зобов'язання за цим договором; припинити право власності ОСОБА_5 на нерухоме майно, що є предметом договору купівлі-продажу, та зобов'язати відповідача повернути йому це майно; стягнути з ОСОБА_5 збитки в розмірі 20 476 грн 41 коп.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 5 грудня 2006 року між ним та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - частини будівель відпочинкового комплексу «Веселка», за умовами якого відповідач зобов'язувався сплатити за вказане майно 20 585 грн до 31 грудня 2006 року, але ОСОБА_5 вартість майна не сплатив.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 5 серпня 2013 року об'єднано справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу, припинення зобов'язань за договором та повернення майна та справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання договору купівлі-продажу, припинення зобов'язань за договором та повернення майна.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року, позов задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу від 2 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Юзефівим О.Б. Припинено право власності ОСОБА_4 на будівлі відпочинкового комплексу «Веселка», що знаходяться по АДРЕСА_1, а саме: будинок літній № 0 загальною площею 27 кв. м, позначений на плані літ. «А0-1»; будинок літній № 1 загальною площею 27 кв. м, позначений на плані літ. «А1-1»; будинок літній № 7 загальною площею 27 кв. м, позначений на плані літ. «А7-1»; будинок літній № 8 загальною площею 27 кв. м, позначений на плані літ. «А8-1»; будівлю столярного цеху загальною площею 259,6 кв. м, позначену на плані літ. «Б-1»; та зобов'язано повернути їх ОСОБА_3

Розірвано договір купівлі-продажу від 5 грудня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Юзефівим О.Б. Припинено право власності ОСОБА_5 на будівлі відпочинкового комплексу «Веселка», що знаходяться по АДРЕСА_1, а саме: будинок дванадцятимісний, загальною площею 82,6 кв. м, позначений на плані літ. «А20-1»; будинок дванадцятимісний загальною площею 76 кв. м, позначений на плані літ. «А21-1»; будинок шестимісний загальною площею 53,4 кв. м, позначений на плані літ. «А22-1»; будинок над плавальним басейном загальною площею 71,5 кв. м, позначений на плані літ. «А23-1»; будівлю колиби загальною площею 38,9 кв. м., позначену на плані літ. «Г-1»; будівлю фінської лазні, загальною площею 108 кв. м, позначену на плані літ. «Д-1»; та зобов'язано повернути їх ОСОБА_3 В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, до якої приєднався ОСОБА_4, заявник просить скасувати судові рішення у справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Обговоривши доводи касаційної скарги ОСОБА_5, заяви ОСОБА_4 про приєднання до касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 2 грудня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - будівель відпочинкового комплексу «Веселка», а саме: будинку літнього № 0 загальною площею 27 кв. м, позначеного на плані літ. «А0-1»; будинку літнього № 1 загальною площею 27 кв. м, позначеного на плані літ. «А1-1»; будинку літнього № 7 загальною площею 27 кв. м, позначеного на плані літ. «А7-1»; будинку літнього № 8 загальною площею 27 кв. м, позначеного на плані літ. «А8-1»; будівлі столярного цеху загальною площею 259,6 кв. м, позначеної на плані літ. «Б-1».

Відповідно до п. п. 2.1, 4.2.3 зазначеного договору вартість предмета договору складає 17 580 грн, оплата за майно має бути проведена шляхом готівкового або безготівково розрахунку до 31 грудня 2006 року.

5 грудня 2006 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна - будівель відпочинкового комплексу «Веселка», а саме: будинку дванадцятимісного, загальною площею 82,6 кв. м, позначеного на плані літ. «А20-1»; будинку дванадцятимісного загальною площею 76 кв. м, позначеного на плані літ. «А21-1»; будинку шестимісного загальною площею 53, 4 кв. м, позначеного на плані літ. «А22-1»; будинку над плавальним басейном загальною площею 71,5 кв. м, позначеного на плані літ. «А23-1»; будівлі колиби загальною площею 38,9 кв. м, позначеної на плані літ. «Г-1»; будівлі фінської лазні, загальною площею 108 кв. м, позначеної на плані літ. «Д-1».

Відповідно до п. п. 2.1, 4.2.3 зазначеного договору вартість предмета договору складає 20 585 грн, оплата за майно має бути проведена шляхом готівкового або безготівково розрахунку до 31 грудня 2006 року.

Згідно із п. 3.1 укладених договорів сторони домовились, що під передачею будівель відпочинкового комплексу «Веселка» за цим договором необхідно вважати символічну передачу речі. Прийняття нежитлового приміщення вважатиметься одержання оригіналу примірника цього договору після його нотаріального посвідчення.

Як установлено судами, 13 грудня 2006 року ОСОБА_4 та 6 лютого 2008 року ОСОБА_5 отримали у власність та зареєстрували право власності на будівлі, що є предметами договорів, отримали витяги про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, тобто в кредит, тому з огляду на відсутність доказів сплати відповідачами вартості придбаного нерухомого майна, такі договори підлягають розірванню із припиненням права власності відповідачів на відчужене нерухоме майно із поверненням майна позивачу.

Відмовляючи в задоволенні заяв відповідачів про застосування позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що після реєстрації права власності на нерухоме майно на підставі оспорюваних договорів купівлі-продажу відповідачі передали позивачу оригінали цих договорів та витяги з реєстру права власності на нерухоме майно, що свідчить про визнання ними боргу та переривання строку позовної давності. Таким чином, нерухоме майно перебувало у фактичному користуванні позивача, а про порушення свого права йому стало відомо у 2013 році.

Крім того, 11 лютого 2009 році ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вступили до числа учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Уккан - Дерев» (назву якого змінено на товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий табір «Веселка»), у статутний капітал якого передали право володіння та користування спорудами по АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції виходив із того, що товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий табір «Веселка» перебувало під корпоративним контролем позивача (73,97 % у статутному капіталі); відповідачі не заперечували, що вони не брали участі у розподілі прибутку товариства та не вимагали виплати частини прибутку пропорційно до своїх внесків.

Апеляційний суд погодився із висновками суду першої інстанції та залишив ухвалене ним рішення без змін.

Із висновками суду апеляційної інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Із законодавчого визначення договору купівлі-продажу випливає, що істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно із ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу.

Згідно із ч. ч. 1, 4 ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Із змісту ст. 694 ЦК України випливає, що строк платежу є істотною умовою, яка має бути передбачена договором.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився із його висновками про те, що між сторонами було укладено договори купівлі-продажу нерухомого майна з відстроченням платежу, тобто в кредит.

У порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України апеляційний суд не дав належної оцінки умовам договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 2 грудня та 5 грудня 2006 року, не мотивував, на підставі яких пунктів договорів дійшов висновку про те, що такі договори укладено з умовою продажу в кредит; не з'ясував, чи умова договорів про оплату за придбане майно до 31 грудня 2006 року свідчить про продаж товару в кредит з відстроченням платежу, ураховуючи, що ЦК України не пов'язує момент укладення договору купівлі-продажу з моментом передачі речі, не з'ясував, як співвідноситься положення ст. ст. 692 і 694 ЦК України.

Крім того, не можна погодитись із висновками судів про переривання позовної давності.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Відмовляючи в задоволенні заяв відповідачів про застосування позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі передали ОСОБА_3 оригінали договорів купівлі-продажу у двох примірниках та оригінали витягів про реєстрацію за ними права власності на нерухоме майно.

Відповідно до рішення загальних зборів від 11 лютого 2009 року товариства з обмеженою відповідальністю «Уккан-Дерев», назву якого змінено на товариство з обмеженою відповідальністю «Дитячий оздоровчий табір «Веселка», до складу учасників товариства вирішено прийняти ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З огляду на розмір часток сторін у статутному капіталі товариства ( ОСОБА_3 - 73,97 %, ОСОБА_4 -7,46 %, а ОСОБА_5 - 18,57 %), володіння та користування відповідачами належним їм нерухомим майном було обмежене корпоративним контролем ОСОБА_3 над діяльністю товариства. Крім того, відповідачі не брали участі у розподілі прибутку товариства та не одержували дивідендів від його діяльності.

Зазначені обставини, на думку суду першої інстанції, свідчать про визнання відповідачами боргу, яке має триваючий характер.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у зазначеній частині, апеляційний суд не перевірив належним чином та не спростував доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду щодо переривання відповідачами строку позовної давності за своїм змістом є припущенням, не дав належну оцінку встановленим судом першої інстанції обставинам щодо створення товариства та участі сторін у ньому, не з'ясував, чи свідчать такі дії про визнання відповідачами боргу, не з'ясував, яка частина ст. 261 ЦК України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального та процесуального права, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5, до якої приєднався ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник