Справа №522/6485/15-ц
Провадження №2/522/5650/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради за участю третьої до ОСОБА_1, третя особа Одеська міська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод шляхом виселення та скасування запису про державну реєстрацію права власності, -

ВСТАНОВИВ:

30.03.2015 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради (далі по тексту Департамент, позивач) за участю третьої особи Одеської міської ради звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод шляхом виселення та скасування запису про державну реєстрацію права власності, посилаючись на те, що у комунальній власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради перебувають нежилі підвальні приміщення загальною площею 114,3 кв.м за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27 (далі по тексту - підвальні приміщення) на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 10.01.2007 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.10.2004 року №672.

Позивач вказує, що на спірні нежитлові підвальні приміщення було визнано право власності за ОСОБА_2 на підставі заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 10.07.2007 року, яке за заявою Одеської міської ради про перегляд заочного рішення було скасовано ухвалою суду від 22.05.2008 року, а ухвалою суду від 02.10.2008 року його, ОСОБА_2, позов був залишений без розгляду на підставі ст.207 ЦПК України. В подальшому Приморським районним судом м.Одеси розглядався спір щодо права власності на нежилі підвальні приміщення між Одеською міською радою і ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що були попередніми власниками цих нежилих підвальних приміщень і заочним рішенням від 22.04.2013 року (справа №2-4395/11) позов Департаменту було задоволено й визнано недійсним договір купівлі-продажу від 20.10.2008 року, укладений між ОСОБА_2М та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №4352. На виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист від 22.04.2013 року про виселення громадянина ОСОБА_5 з нежилих підвальних приміщень, державною виконавчою службою 14.02.2014 р було відкрито виконавче провадження, яке 28.04.2014 року було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач зазначив, що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.02.2014 року нежилі підвальні приміщення належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №1904, який на його, позивача, думку є нікчемним, так як відповідачка заволоділа спірним майном незаконно.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги положеннями п.3 ч.1 ст.388 ЦК України, згідно майно може бути витребувано у добросовісного набувача у випадку, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Крім того позивач посилається на положення ст.ст.399, 400 ЦК України, згідно яких право володіння припиняється у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою; Недобросовісний володілець зобовязаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обовязку заінтересована особа має право предявити позов про витребування цього майна

Позивач просить суд усунути перешкоди у користування шляхом виселення ОСОБА_1 з нежитлових приміщень підвалу, загальною площею 114,3 кв.м за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27, на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; витребувати у ОСОБА_1 нежитлові приміщення підвалу, загальною площею 114,3 кв.м за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27, на користь територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради; скасувати запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 від 24.02.2014 року (реєстраційний номер нерухомого майна 01, номер запису 4837362).

У судовому засіданні представники позивача та третьої особи позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідачки позов не визнав, просив відмовити у його задоволені, надав суду письмові заперечення на позовні вимоги, в яких зазначив, що ОСОБА_1 набула право власності на підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2009 року, яке було зареєстроване відповідно до законодавства порядку в Державному реєстрі правочинів, в КП «ОМБТІ та РОН» в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а в подальшому, коли з 2013 року було сформовано Державний реєстр речових прав на нерухоме майно зареєстровано в цьому реєстрі. Представник відповідачки зазначив, що з моменту набуття права власності ОСОБА_1 минуло шість років і весь цей час саме вона несли матеріальні затрати на утримання майна, здійснила капітальний та поточні ремонти підвального приміщення; сплачує комунальні витрати по його утриманню, сплачує послуги з тепло-, електро-, водопостачання. В той же час позивач, який вважає себе власником спірного майна, за девять років жодним чином не цікавився спірним майно, ще в 2008 році створив умови для можливого вільного розпорядження майном ОСОБА_2 на користь іншого необізнаного доброчинного набувача ОСОБА_3, що ніяким чином не доводить, що майно вибуло з володіння комунальної власності без його, позивача, волі та виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. При цьому представник позивача просила суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності й відмовити у позові.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником підвальних приміщень, загальною площею 114,3 кв.м. за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 24.06.2009 року приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №1904, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 24.06.2009 року за реєстраційним номером:3501875.

Право власності зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН» 06.07.2009 року за реєстраційним номером: 24775891, номер запису: 215, в книзі: 88неж-139.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстрації речових права на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна, сформованого 30.04.2014 року реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області, підвальні приміщення за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27 внесені до Державного реєстру речових права на нерухоме майно, реєстраційний номер обєкту нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 4837362; власник: ОСОБА_1; підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, серій номер: 1904; виданий 24.06.2009 року, видавник ОСОБА_4, приватний нотаріус Одеської міського нотаріального округу.

З матеріалів справи вбачається, що з часу набуття права власності на підвальні приміщення, загальною площею 114,3 кв.м., за адресою: м.Одеса, вул.Жуковського, 27 відповідачка ОСОБА_1 відкрито володіла та користувалася спірним майном; сплачувала відповідний земельний податок до державного бюджету та здійснювала відповідні платежі за комунальні послуги. Крім того, з причин незадовільного стану підвальних приміщень, що підтверджується Висновком про технічний стан підвальних приміщень загальною площею 114,3 кв.м., розташованих за адресою:м.Одеса, вул..Жуковського,27, складеним в 2009 році ліцензованою особою - підприємцем ОСОБА_6, відповідачкою в 2013 році та в 2015 році було проведено капітальний ремонт підвального приміщення на 105 891,00 гривень та 710 598,00 гривень відповідно, про що свідчать висновки від 27.12.2013 року та 29.10.2015 року відповідно.

Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, недобросовісним набувачем є особа, яка на момент здійснення угоди про відчуження спірного майна знала або могла знати, що річ відчужується особою, якій вона не належить і який на її відчуження не має права.

З договору купівлі-продажу від 24.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №1904, вбачається, що спірне підвальне приміщення було придбано відповідачкою у ОСОБА_3, який був власником цього приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеської міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №4352, зареєстрованого в КП «ОМБТІ та РОН» в книзі: 83неж-41, номер запису:215, за реєстраційним номером: 24775891.

Звертаючись до суду з позовом Департамент обґрунтовує свої вимоги тим, що заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 22.04.2013 року (справа №2-4395/11) договір купівлі-продажу від 20.10.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, визнано недійсним, а відтак ОСОБА_3 не мав права продавати спірне майно відповідачці ОСОБА_1

Проте суд вважає за необхідне зазначити, що на момент набуття права власності ОСОБА_1 (24.06.2009 року) ОСОБА_3 мав право відчужувати спірне підвальне приміщення, оскільки договір купівлі-продажу від 20.10.2008 року був чинним, зареєстрованим в в КП «ОМБТІ та РОН» відповідно до чинного законодавства, з чого можна зробити висновок, що відповідачка не знала і не могла знати, про те, що придбавала майно у особи, яка не мала права на його відчуження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що власник, який порушує питання про витребування своєї власності з чужого незаконного володіння, повинен довести недобросовісність набувача на момент придбання майна, а саме, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна. Проте звертаючись до суду з даним позовом, Департамент у позовній заяві не навів обставин та доказів, які підтверджують недобросовісність ОСОБА_1 при купівлі спірних підвальних приміщень.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України).

При цьому суд виходить з того, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини 3 статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що дублікат свідоцтва про право власності на нежилі підвальні приміщення від 10 грудня 2008 року, яке надано до суду позивачем як підтвердження права власності на спірне майно, не зареєстрований в Комунальному підприємстві «ОМБТІ та РОН», яке на той час здійснювало державну реєстраціє прав на нерухоме майно. В той же час за приписами ст.ст.182, 334 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяженняцих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації й права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За таких обставин, оцінивши всі зібрані за справою докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не найшов свого підтвердження в процесі розгляду справи, не обґрунтований на законі, а відтак - задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.321, 387,388 ЦК України, ст.ст.10,11,60,209, 212, 214-215, 218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Одеська міська рада про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод шляхом виселення та скасування запису про державну реєстрацію права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя 19.10.2015