30 квітня 2015 року Селидівський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів, -
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що він з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні. Відповідач вихованням доньки не займається, не утримує її та не спілкується з ним, а перебуває з лютого 2014 року за межами України. У нього створені необхідні умови для життя та навчання дитини, він має самостійний дохід, постійне місце проживання, спиртними напоями не зловживає, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, добре ставиться до дитини, піклується про неї, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дитини разом з собою.
Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та уточнення до позову, згідно яких додатково просить припинити виплату аліментів на користь відповідача на утримання дитини.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у порядку заочного провадження у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на розгляд справи в порядку заочного провадження.
Представник органу опіки та піклування Селидівської міської ради в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вимоги підтримала.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні відносини, прийшов до наступного.
Згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1, виданого 23.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 мешкає разом із батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно висновку виконавчого комітету Селидівської міської ради від 30.04.2015 року № 02-23/5-333 орган опіки та піклування міської ради вважає доцільним визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у батька ОСОБА_1, оскільки мати дитини - ОСОБА_2 - вихованням дитини не займається, не утримує її та не спілкується з нею, а перебуває з лютого 2014 року у Росії.
Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Згідно зі ст. 157 Сімейного кодексу України (далі СК України) питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно акту обстеження умов проживання від 21 квітня 2015 року дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1, де створені всі необхідні умови для проживання дитини.
За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.
Поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Тим більш, що позивач не заперечує проти спілкування дитини з матір'ю.
Крім того, сімейне законодавство не виключає визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком незалежно від віку дитини, якщо маються обставини, з яких дитині краще проживати з батьком ніж з матір'ю.
Враховуючи вищезазначене, згідно поданих документів, обстеження умов проживання, беручи до уваги інтереси малолітньої дитини, висновок органу опіки та піклування Селидівської міської ради, суд вважає доцільним проживання дитини з позивачем.
У разі визначення місця проживання дітей з батьком вважають необхідним скасувати сплату аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дітей, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 2-3118/2009, виданого 14.01.2010 року Ленінським районним судом м. Донецька, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів доходів на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Юридичною підставою для стягнення аліментів з позивача на користь відповідача було те, що неповнолітні діти після розлучення батьків залишилися проживати з матір'ю.
В судовому засіданні встановлено, що малолітня дитина ОСОБА_5 фактично проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні, що підтверджене матеріалами справи.
Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.
У чинність ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
З аналізу даної норми вбачається, що одним із способів захисту порушеного права у разі зміни обставин, що впливають на визначені розміри періодичних платежів, є звільнення від них.
За таких підстав, враховуючи, що змінилося сімейне становище платника аліментів, тому як малолітня дитини проживає разом з позивачем, а тому відпали юридичні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини, а тому суд вважає, що достатнім для захисту прав позивача буде звільнення його від обов'язку сплати аліментів.
Повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 223, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 19, 141, 150, 157, 160, 161, 164, 166, 192 Сімейного Кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини та звільнення від сплати аліментів - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання батька.
Звільнити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, від обов'язку сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягнуті відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Донецька від 28 грудня 2009 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя