Справа № 152/1337/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 вересня 2015 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Строгого І.Л.,

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 до Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Реєстраційна служба Шаргородського районного управління юстиції Вінницької області, Відділ Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області, ОСОБА_4,

у с т а н о в и в:

У серпні 2015 року до суду звернулася з ОСОБА_1, яка діяла в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3, з позовом до Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_5. Після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13.10.2006, дочка ОСОБА_5 - ОСОБА_6 одержала у спадщину земельну ділянку, яка належала спадкодавцю, проте, зареєструвати право на спадщину на підставі зазначеного свідоцтва мати не встигла та померла.

У січні 2015 року неповнолітній син позивача звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини по заповіту після смерті ОСОБА_6, у тому числі і земельної ділянки, яку спадкодавець успадкувала після смерті ОСОБА_5, однак, нотаріус відмовила йому у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на відсутність державної реєстрації права на земельну ділянку та порадила з цього приводу звернутися до суду.

З огляду на викладене, позивач просить визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку, розташовану на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,2031 га, кадастровий номер НОМЕР_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте від Сапіжанського сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує.

Треті особи до суду не з'явилися, подавши до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечують.

Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 9).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із земельної ділянки, розташованої на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,2022 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що вбачається із державного акта на право власності на земельну ділянку (а.с. 43).

Спадщину після смерті ОСОБА_5 оформила її дочка ОСОБА_6, що підтверджується копією спадкової справи № 533 (а.с. 36-58).

Серед іншого ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13.10.2006 на земельну ділянку, розташовану на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,2022 га, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництво, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Сапіжанка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_6, що вбачається із свідоцтва про смерть (а.с. 8).

Згідно із заповітом від 9.04.2010, ОСОБА_6 усе своє майно, де б воно не було, і з чого б не складалося, заповіла ОСОБА_7 (а.с. 13).

21 липня 2015 року, бажаючи оформити спадщину після смерті ОСОБА_6, ОСОБА_3 подав до приватного нотаріуса заяву про прийняття спадщини, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,2022 га, яка розташована на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову (а.с. 22).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку.

Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України та Земельного кодексу України в редакціях, що діяли на момент виникнення правовідносин (далі - ЦК України та ЗК України).

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу..

Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по заповіту після смерті ОСОБА_6 Окрім того, суд вважає доведеним факт прийняття позивачем спадщини після смерті спадкодавця, позаяк на час відкриття спадщини ОСОБА_3 був неповнолітній, що підтверджується його паспортом (а.с. 6).

Проте, оформити у спадщину земельну ділянку, розташовану на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,2022 га, кадастровий номер НОМЕР_1, позивач не може, через відсутність правовстановлюючого документа на неї.

Разом із тим, відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Пунктом «б» частини другої статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину.

При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки.

На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи обставини, установлені у цій справі, які ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 дійсно прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, оформивши, зокрема земельну ділянку, розташовану на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, площею 1,2022 га, кадастровий номер НОМЕР_1, здійснила необхідні заходи щодо переоформлення права власності на земельну ділянку на своє ім'я, а отже набула права власника зазначеного майна, проте зареєструвати це право не встигла з поважних причин, оскільки померла.

Водночас у позовній заяві позивач просить визнати право власності на земельну ділянку, площа якої складає 1,2031 га, тоді як зі свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що ряба успадкувала земельну ділянку площею 1,2022 га (а.с. 10).

У зв'язку із цим, суд вважає за можливе позовні вимоги позивача задовольнити лише частково, визнавши за ОСОБА_3 право власності на зазначену вище земельну ділянку площею 1,2022 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_6

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на земельну ділянку площею 1,2022 гектара, розташовану на території Сапіжанської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, кадастровий номер НОМЕР_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6.

У іншій частині позову відмовити.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.Л.Строгий