ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2180/15-ц
Провадження № 2/362/1568/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

16 жовтня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді -Орди О.О

при секретарі -Хоменко О.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

встановив:

Позивач ОСОБА_1Г звернувся з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_3С в розмірі 24321 грн. 32 коп., також стягнути судовий збір в сумі 281 грн 39 грн та витрати на правову допомогу в сумі 3817 грн 32 коп.

Вимоги позову обгрунтовує тим, що 21.01.2015р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачці 800 євро 00 центів, де було зазначено що відповідач поверне борг найближчим часом

Факт отримання відповідачем вказаної грошової суми підтверджується власноруч написаною відповідачем розпискою. Оскільки відповідач в найкоротший термін борг не повернула, 16 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення боргу, але станом на день подачі позову до суду борг не повернуто.

З урахування курсу гривні по відношенню до євро станом на 28.04.2015р. позика в розмірі 800 євро становить еквівалент 19 824,66 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми, а також проценти за користування позикою, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Розмір боргу з урахування індексу інфляції складає, згідно розрахунку позивача, 3305, 25 грн., а 3% річних становить 58, 69 грн.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже сума відсотків за користування коштами за період з 21.01.2015 року по 28.04.2015 року складає 1132 грн, 72 коп.

Всього позивач просить стягнути на його користь борг у розмірі 24321, 32 грн, судовий збір в сумі 281 грн, 39 коп та витрати за правову допомогу в сумі 3817,32 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити позов з підстав зазначених у ньому, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач до суду не з?явилась, про день та час судових засідань у справі повідомлена належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, причини своєї неявки суду не повідомила, письмових заперечень по суті заявлених вимог не направила.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і, враховуючи згоду позивача, суд ухвалив про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (Відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від Відповідача виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

В ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

У відповідності до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Статтею 1047 Цивільного кодексу України визначено те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Судом встановлено, що 20.01.2015р. між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_2С зобовязалась повернути ОСОБА_1Г борг у розмірі 800 євро у в найкоротший термін (а.с.57)

Згідно ст.530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

16.03.2015 року позивачем на адресу відповідача направлялась вимога про повернення боргу.

Стаття 1049 Цивільного кодексу України передбачає прямий обов'язок позичальника повернути позику.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

У ст. 524 ЦК України встановлено, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З урахування офіційного курсу валют Національного банку України станом на 28.04.2015р. 100 євро дорівнює 2478, 0827 української гривні.

Оскільки у справі відсутні докази повернення відповідачем в обумовлений строк позивачу грошових коштів, отриманих у позику, тобто, встановлений факт невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань, позовні вимоги про стягнення грошових коштів за договором позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що із відповідача ОСОБА_2С на користь позивача ОСОБА_1Г підлягає стягненню сума позики в розмірі 19824 грн. 66 коп., що еквівалентно 800,00 євро.

Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Договором позики від 21.01.2015 не був встановлений розмір процентів тому, відповідачка повинна сплатити позивачу проценти за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБУ що були отримані за договором позики.

За період з 21.01.2015 по 05.02.2015 облікова ставка Національного банку України складала 14,0%.

Розмір процентів за період : 21.01.2015 по 05.02.2015 (16 днів) складає 121,66 грн.

За період з 06.02.2015 по 03.04.2015 облікова ставка Національного банку України складала 19,5%. Розмір процентів за період : 06.02.2015 по 03.04.2015 (57 днів) складає 603,70 грн.

За період з 04.04.2015 по 28.04.2015 облікова ставка Національного банку України складала 19,5%. Розмір процентів за період : 04.04.2015 по 28.04.2015 (25 днів) складає 407,36 грн.

Загальна сума процентів за користування коштами в сумі 19824,66 грн за період з 21.01.2015 по 28.04.2014 складає: 121,66 + 603,70 + 407,36 = 1132,72 грн

У ч. 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України також передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних з простроченої суми, а також проценти за користування позикою, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Згідно наданого позивачем розрахунку 3% річних за несвоєчасне виконання зобов'язання, який приймається судом до уваги, 3% річних становить 58, 69 грн.

Позивач просив суд також стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням індексу інфляції.

Разом з тим, нормами Закону «Про індексацію грошових доходів населення» від 3 липня 1991 р. № 1282-ХІІ, передбачено, що індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні а отже вимога щодо стягнення суми боргу з урахуванням суми інфляції в розмірі 3305,25 грн задоволенню не підлягає.

Отже з відповідача на користь позивача має бути стягнуто 19824,66 грн. боргу, 1132,72 грн. та 58,69 грн в якості 3% річних а всього 21 016,07 грн.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу.

Згідно ст.84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ч.1 ст.56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

У матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що ОСОБА_4В, який представляв інтереси позивача в судовому засіданні є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання такої допомоги.

Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю ОСОБА_4В у справі немає.

Крім того судом не постановлювалася ухвала про допуск ОСОБА_4В до участі у справі як особи, яка надає правову допомогу.

Однак, в матеріалах справи наявна довіреність від 11.07.2013 року реєстр № 1768 видана на імя ОСОБА_4В на представництво інтересів позивача в тому числі і в органах судової влади (а.с.13), відповідно до якої він діє як представник позивача а отже підстав для стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає

Суд визнає необхідним у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України стягнути із відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривні 60 копійок.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 1, 15, 16, 22, 1046-1049 ЦК України, ст. 10, 11, 14, 57-60, 79, 88, 169, 209, 210, 212-215, 223, 224-226, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 21 016 гривень 07 копійок та судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок, а всього 21 259 (двадцять одну тисячу двісті пятдесят девять ) гривень 67 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя