Справа № 161/1917/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р.М.
Провадження № 22-ц/773/833/15 Категорія: 53 Доповідач: Данилюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Данилюк В.А.,

суддів Подолюка В.А., Киці С.І.,

при секретарі Вергуну Т.С.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Поповича В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального комітету Комуністичної партії України про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати та моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального комітету Комуністичної партії України про зміну дати звільнення, стягнення заробітної плати та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на неповноту з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримали, просять її задовольнити, рішення скасувати, представник відповідача Попович В.І. апеляційну скаргу заперечив.

Заслухавши осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом без поважних причин.

У відповідності до вимог ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 234 КЗпП України передбачено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року за №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» , встановлені статтями 228, 233 КЗпП строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала на посаді секретаря Волинського обкому Компартії України з 13 серпня 2007 року, наказом № 1078-к від 01.10.2014 року була звільнена із займаної посади за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України.

В день звільнення позивачу не було видано трудову книжку, а лише на її вимогу позивач отримала трудову книжку 20 листопада 2014 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

У підтвердження поважності причини пропущення строку звернення до суду з даним позовом позивач вказувала на ту обставину, що після звільнення, 11 жовтня 2014 року, проходила лікування у зв'язку з станом здоров'я, однак таке лікування було нетривалим, а тому дана обставина не може слугувати беззаперечним доказом поважності пропуску такого строку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову і покликаючись на ст. 233 КЗпП України, виходив із того, що наказ про звільнення ОСОБА_1 отримала 11.10.2014 року, трудову книжку - 20.11.2014 року, а до суду звернулася 09.02.2015 року, тобто з пропуском місячного строку, а підстави для поновлення строку відсутні.

Суд першої інстанції правильно покликався на ст. 233 КЗпП України, проте в даному випадку слід застосовувати трьохмісячний строк з дня, коли особа дізналася про порушення свого права, враховуючи, що спір виник щодо несвоєчасної видачі трудової книжки і не стосується поновлення на роботі. Оскільки в день звільнення позивачу не було видано трудову книжку, то з дня звільнення, тобто з 1 жовтня 2014 року, слід рахувати перебіг строку звернення до суду, а тому, звернувшись з позовом 09.12.2015 року, позивач пропустила строк звернення до суду, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Не зважаючи на те, що висновок суду першої інстанції про застосування місячного строку є неправильним, проте, застосовуючи трьохмісячний строк для звернення до суду, передбачений нормою, що регулює строки звернення до суду, на яку покликався суд першої інстанції, слід зазначити, що так само трьохмісячний строк пропущено позивачем і підстави для його поновлення відсутні.

Таким чином суд дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, оскільки є власним тлумаченням встановлених обставин справи та вимог закону.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 308, 313, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 квітня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: