АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Зазулинської Т.П., Кругової С.С.

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс - Банк», ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання недійсним договору поруки, -

встановила:

У жовтні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом в якому просила визнати недійсним договір поруки № 2139-036/07Р від 21 листопада 2007 року, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Правекс-Банк».

В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_2 який є її чоловіком, 21 листопада 2007 року уклав договір поруки, у забезпечення виконання умов кредитного договору № 2139-036/07Р від 21.11 2007 року, укладеного між АКБ «Правекс-Банк» та ОСОБА_3 Посилаючись на те, що своєї згоди на укладення ОСОБА_2 договору поруки не давала, на ст. 65 СК України, просила позов задовольнити.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, як незаконне та необгрунтоване і задовольнити позовні вимоги.

Вказала, що суд не взяв до уваги вимоги ст. 154 ЦК України, згідно якої боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Сума зобов'язання дуже велика, особистого майна у її чоловіка немає. У разі виконання ним своїх зобов'язань, стягнення проводитиметься за рахунок майна, яке є спільним майном подружжя. Тому вважає, що ОСОБА_2 розпорядився їх спільним майном.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що порука є способом забезпечення виконання зобов'язань, а не угодою щодо розпорядження майном і не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором.

Судова колегія з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

При цьому судова колегія бере до уваги, що положення статті 65 Сімейного Кодексу України, щодо порядку розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, регулює відносини, які стосуються саме розпорядження майном.

Укладений одним з подружжя договору поруки не є правочином щодо розпорядження майном, не створює обов'язків для другого із подружжя, а тому до цих відносин положення ст. 65 СК України не застосовується.

Посилання апеляційної скарги на те, що у разі виконання у майбутньому зобов'язань за договором поруки, укладеним ОСОБА_5, стягнення може бути звернено на майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, не може бути взяте до уваги, оскільки не ґрунтується на вимогах закону.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, судова колегія з урахуванням вимог ч. 1 ст. 308 ЦПК України не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий-

Судді: