АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2066/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1090/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.

Суддів: Гальонкіна С.А., Панченка О.О.,

При секретарі: Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Полтавської обласної державної адміністрації, -

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Одринської Т. В., -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Полтавської обласної державної адміністрації від 9 грудня 2013 року № 503-к «Про звільнення ОСОБА_2», від 18 грудня 2013 року № 513-к «Про призначення ОСОБА_3», поновлення на роботі в Обласному фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі - Фонд) на посаді його голови.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02 червня 2014 року, в задоволенні вказаного позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2014 року та ухвала колегії суддів апеляційної інстанції від 02 червня 2014 року було скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Полтавської обласної державної адміністрації - відмовлено.

З таким рішенням місцевого суду не погодився ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність оскаржуваного рішення, просив визнати незаконним та скасувати розпорядження голови Полтавської облдержадміністрації «Про звільнення ОСОБА_2» від 09.12.2013 р. № 503-к, «Про призначення ОСОБА_3» від 18.12.2013 р. № 513-к; поновити його на посаді голови Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі; прийняти рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що Фонд створено розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 26 травня 1998 року № 252 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22 квітня 1997 року № 376 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», а також Указу Президента від 27 березня 1998 року № 222/98 «Про заходи щодо підтримки індивідуального житлового будівництва на селі».

Пунктом 1 розпорядження голови Полтавської ОДА від 10 квітня 2012 року № 141 «Про Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» реалізацію державної політики щодо діяльності Фонду було покладено на управління містобудування та архітектури Полтавської ОДА.

Фонд діяв на підставі Положення, затвердженого розпорядженням голови Полтавської ОДА від 23 червня 1998 року № 302. Нову редакцію Положення було затверджено 15 травня 2012 року.

Згідно з пунктами 1.2, 1.3, 6.1 Положення Фонд є спеціалізованою кредитно-фінансовою, господарською організацією у формі державного підприємства, що очолює голова, який призначається та звільняється розпорядженням голови ОДА за поданням управління містобудування та архітектури ОДА на контрактній основі.

Розпорядженням голови Полтавської ОДА від 23 червня 1998 року № 302 ОСОБА_2 було призначено на посаду голови Фонду, а розпорядженням голови Полтавської ОДА від 9 грудня 2013 року № 503-к його звільнено з даної посади за одноразове грубе порушення трудових обов'язків відповідно до пункту 1 статті 41 КЗпП України. Підставою звільнення в розпорядженні зазначено: подання управління містобудування та архітектури Полтавської ОДА від 4 грудня 2013 року № 1138/02-02 та від 20 листопада 2013 року № 02-10/351, пояснення ОСОБА_2 від 25.11.2013 року № 678, довідки юридичного відділу апарату облдержадміністрації, подання державної фінансової інспекції в Полтавській області від 11.11.2013 року № 16-07-06-15/8028 та від 11.11.2013 № 16-05-6-15/8029 ( Т. 1 а.с. 9 ).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

Як встановлено місцевим судом, підставою звільнення позивача є порушення, виявлені Державною фінансовою інспекцію в Полтавській області під час позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Фонду за результатами якої складено акт № 05-21/467 від 31.10.2013 року. Зокрема, Держфінінспекцією було виявлено, що Фондом за період з 1 січня 2012 року по 1 жовтня 2013 року надано 54 державних пільгових кредитів особам, які не мали на них право, на загальну суму 3 405 700 грн., що є нецільовим використанням бюджетних коштів, оскільки їх використання не відповідає напрямам, визначеним у паспорті бюджетної програми і планах використання бюджетних коштів.

В акті також зазначено, що Фондом допущено порушення пункту 11 Правил надання довгострокових кредитів індивідуальним забудовникам на селі, затверджених Постановою КМУ від 5 жовтня 1998 року № 1597, у більшості справ відсутні клопотання органів місцевого самоврядування про надання пільгового кредиту та довідки про працевлаштування осіб, яким надавався кредит.

Кредити на суму 1 307 100 грн. видані особам, які працюють на підприємствах, установах та організаціях, які відсутні в переліку, визначеному пунктом 4 вказаних Правил. До цього ж з позичальниками укладались додаткові угоди про збільшення сум, тоді як надання кредиту передбачалось одноразово.

З огляду на це Держфінінспекцією встановлено, що діями Фонду завдано матеріальної шкоди бюджетам усіх рівнів на суму 3 055 120 грн.

За результатами перевірки голові Полтавської ОДА направлено подання № 16-05-15/8029 «Про застосування фінансових санкцій», в якому повідомлено про порушення Фондом фінансово-бюджетної дисципліни та не забезпечення виконання головою Фонду вимог щодо усунення порушень, виявлених за результатами контрольних заходів, проведених протягом 2009-2012 років. Також Держфінінспекція звернулася до голови Полтавської ОДА з проханням розглянути питання про відповідність ОСОБА_2 займаній посаді чи розірвання контракту.

В своїх поясненнях від 25.11.2013 року ОСОБА_2 з приводу виявлених Держфінінспекцією порушень зазначив, що будь-яких порушень в своїх діях не вбачає. Результати перевірки у встановленому законом порядку оскаржені ним не були.

Звертаючись до суду з позовом про скасування розпорядження про звільнення та поновлення на роботі, ОСОБА_2 вважав своє звільнення незаконним.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивача звільнено з додержанням законодавства про працю, він допустив одноразове грубе порушення трудових обов'язків, що полягало у нецільовому використанні бюджетних коштів.

Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 грудня 2014 року, рішення суду першої інстанції від 18 квітня 2014 року та ухвала колегії суддів апеляційної інстанції від 02 червня 2014 року були скасовані, оскільки перевіркою Держфінінспекції виявлено численні факти порушень бюджетного законодавства і судами не встановлено, які саме порушення позивача кваліфіковані як одноразові грубі та за яке порушення трудових обов'язків його було звільнено з посади голови Фонду.

При новому розгляді даної справи судом першої інстанції будь-яких інших обставин не встановлено, підставою звільнення визначено нецільове використання бюджетних коштів, що було виявлено під час перевірки Держфінінспекцією.

Норма частини 6 статті 43 Конституції України гарантує громадянам захист від незаконного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені статтями 40, 41 КЗпП України.

Так, згідно з пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірвано у випадку одноразового грубого порушення трудових обов'язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу).

Суд може визнати порушення такою особою трудових обов'язків грубим виходячи з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, шкоду, яку він заподіяв або міг заподіяти. Йдеться про одноразове порушення трудових обов'язків, а не про триваюче, що може потягти за собою застосування дисциплінарних стягнень і звільнення з інших підстав.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд не звернув уваги на те, що перевіркою Держфінінспекції виявлено нецільове використання бюджетних коштів - надання за період з 1 січня 2012 року по 1 жовтня 2013 року 54 державних пільгових кредитів особам, які не мали на них право, на загальну суму 3 405 700 грн., тобто численні факти порушень бюджетного законодавства одного характеру.

Розпорядження голови Полтавської ОДА від 9 грудня 2013 року № 503-к «Про звільнення ОСОБА_2» також не містить посилань на те, за яке конкретне порушення його було звільнено на підставі пункту 1 частини 1 статті 41 КЗпП України. Подання управління містобудування та архітектури Полтавської ОДА від 4 грудня 2013 року № 1138/02-02 та від 20 листопада 2013 року № 02-10/351, які відповідно до розпорядження є підставою звільнення ОСОБА_2, містять посилання на порушення фінансово-бюджетної дисципліни, виявлені за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності Фонду за період з 01.01.2012 по 01.10.2013 року.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник Полтавської ОДА пояснила, що одноразовим грубим порушенням за яке звільнено ОСОБА_2 є порушення, виявленні перевіркою Держфінінспекції, що є нецільовим використанням бюджетних коштів.

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що звільнення позивача відбулося з додержанням законодавства про працю. В даному випадку були встановлені численні факти порушень бюджетного законодавства, одинакові за своїм змістом, що в свою чергу не може вважатися одноразовим грубим порушенням. Підстав для зміни формулювання причин звільнення судом не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 9 грудня 2013 року № 503-к «Про звільнення ОСОБА_2» підлягає скасуванню з подальшим поновленням ОСОБА_2 на посаді голови Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі, тобто позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача на пропуск строку звернення до суду позивачем не приймаються до уваги з наступних підстав.

Згідно ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду, зокрема у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як вбачається з матеріалів справи, копія розпорядження про звільнення та трудова книжка в день звільнення ОСОБА_2 вручені не були, даних про їх направлення поштовим рекомендованим листом та вручення адресату матеріали справи не містять. Надані представником відповідача до заперечень копія квитанції та витяг з реєстру відправлень ( додаток № 14 Т.1 а.с. 82 ) не можуть бути належним доказом, оскільки в них зазначений адресат - Обласний фонд, відсутній опис вкладених документів та відомості про вручення ОСОБА_2

13.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом про визнання незаконним та скасування розпорядження про його звільнення. Ухвалою цього суду від 16.01.2014 року у відкритті провадження за його позовом було відмовлено, після чого останній звернувся з даним позовом до Октябрського районного суду м. Полтави.

Враховуючи викладене, підстав вважати, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даним позовом з матеріалів справи не вбачається.

В позовній заяві ОСОБА_2 також просить скасувати розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації від 18 грудня 2013 року № 513-к «Про призначення ОСОБА_3». При цьому, позивачем не зазначено підстав для скасування даного розпорядження. Оскарження та скасування розпорядження про звільнення позивача і поновлення його на роботі не є безумовною підставою для скасування судом розпорядження про призначення на його посаду іншої особи.

Враховуючи характер спірних правовідносин між сторонами, не вбачається, що розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 18 грудня 2013 року № 513-к «Про призначення ОСОБА_3» будь-яким чином порушені прав позивача. Тому, в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1. ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Враховуючи, що в суді першої інстанції ОСОБА_2 позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не заявлялись і не були предметом розгляду місцевим судом, зазначена ним дана вимога в апеляційній скарзі розгляду не підлягає.

На підставі викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316, 319 ЦПК України,колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 24 лютого 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Полтавської обласної державної адміністрації, третя особа: Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі про поновлення на роботі, визнання незаконними та скасування розпоряджень голови Полтавської обласної державної адміністрації - задовольнити частково.

Скасувати розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 9 грудня 2013 року № 503-к «Про звільнення ОСОБА_2», поновити ОСОБА_2 на посаді голови Обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська