Справа № 2/489/2086/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

08 вересня 2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 Свої вимоги мотивував тим, що в 2001 р. його мати ОСОБА_6 придбала у відповідачів квартиру АДРЕСА_1, оформивши договір купівлі-продажу житла на товарній біржі «Українська біржа нерухомості». 27.02.2015 р. померла мати позивача ОСОБА_6, він є єдиним спадкоємцем після її смерті. Однак на теперішній час позивач не має можливості розпоряджатися належним йому майном, оскільки даний договір не був посвідчений нотаріально. Продавці ніяких претензій не предявляють, проте від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу ухиляються.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати дійсним вказаний договір № 522 купівлі-продажу квартири від 06.08.2001 р. між ОСОБА_6 та продавцями ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до заяви, позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення та розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно Ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Херсонського відділення Одеської залізної дороги від 19.03.1998 р. №2434, зареєстрованого ММБТІ за № 19590 від 23.04.1998 р.

06.08.2001 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 522 був посвідчений Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_6 - з іншої сторони.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_2 була зареєстрована ММБТІ 07.09.2001 р. за реєстровим № 19590 на імя ОСОБА_6.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного

Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Приймаючи до уваги, що на теперішній час іншим чином оформити свої спадкові права після смерті матері позивач не може, суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діяла від свого імені та від імені своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ОСОБА_5, з однієї сторони, та ОСОБА_6 - з іншої сторони, зареєстрований 06.08.2001 р. на Товарній біржі «Українська біржа нерухомості» за № 522 - дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: