АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/631/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/922/К/15 суддя Демиденко Ю.Ю.
Категорія - 50 (І) Доповідач - Бондар Я.М.
УХВАЛА

Іменем України

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

за участі: позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання жінки, яка не перебуває у шлюбі, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку /доходу/, щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем у період з червня 2010 року по травень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного проживання у них народилась дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На теперішній вони мешкають окремо, дитина проживає з позивачем, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач працює, але матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку із чим вона була змушена звернутись до суду з відповідним позовом.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), на користь та на утримання ОСОБА_1 щомісячно, починаючи з 10.02.2015 року, до досягнення сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року, а також судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. на користь держави.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не відповідність висновків суду обставинам справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача посилалась на неповноту з'ясування обставин справи. Зокрема, зазначила, що відповідач при розгляді справи, має сумніви щодо його батьківства відносно дитини позивача, оскільки проживаючи разом з ним без реєстрації шлюбу позивач зустрічалась з іншими особами чоловічої статі та мала з ними інтимні стосунки. На підтвердження чого, у суді першої інстанції ним було заявлено клопотання про призначення експертизи для підтвердження або спростування батьківства дитини. Проте, судом було відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст.84,91 СК України та виходив з того, що згідно свідоцтва про народження дитини відповідач записаний її батьком, у зв'язку з чим має обов'язок щодо утримання матері дитини до досягнення дитиною трирічного віку, оскільки ОСОБА_1 не працює, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до положень ст.77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі.

При визначенні розміру аліментів на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Крім того, суд врахував матеріальне становище відповідача і дійшов обґрунтованого висновку, що позивачка потребує матеріального забезпечення від відповідача, а він його може надавати.

Так, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилась дитина - син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, де зазначений як батько дитини відповідач - ОСОБА_2 (а.с. 4)

Як встановлено в суді першої та не спростовано в суді апеляційної інстанції позивач по справі тимчасово не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, щомісячно отримує державну допомогу.

Відповідач у справі офіційно працевлаштований в ПАТ «Кривбасзалізрудком», інших аліментних зобов'язань, окрім тих, що стягнуті за рішенням суду на утримання спільної з позивачкою дитини, відповідач не має.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача до досягнення дитиною, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Доводи апеляційної скарги, з приводу неправомірної відмови суду в задоволенні клопотання про призначення експертизи для підтвердження або спростування батьківства дитини, колегією суддів відхиляються оскільки в даному конкретному випадку вони не мають правового значення для вирішення даного спору.

Так, згідно з вимогами ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, проте в даному випадку відповідач з відповідним позовом до суду не звертався.

Викладені доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: