АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/1586/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/789/565/15 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Демкович Ю. Й.,

при секретарі - Танцюра О.В.

у відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

22.12.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося з вищенаведеним позовом. Вимоги аргументовано тим, що з ОСОБА_1 було укладено кредитний договір і внаслідок невиконання ним умов договору станом на 19.11.2014 року є заборгованість, яку банк просить стягнути.

Рішенням Борщівського районного суду від 11.03.2015 року позов задоволено і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за договором від 17.02.2014 року - 41458,19 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк", посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вказує, що ОСОБА_1 з 2007 року на території України не перебуває, а знаходиться із дружиною в Англії і не міг 17.02.2014 року укласти кредитний договір, що на долученій позивачем копії паспорта зображено не ОСОБА_1, а іншу особу. У заяві про видачу кредиту дівоче прізвище його матері зазначено невірно.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явились.

Представник ОСОБА_1 і в апеляційній скарзі і в поданій заяві вих. №18 від 22.04.2015 року просить задовольнити апеляційну скаргу, а її розгляд 30.04.2015 року проводити у його відсутності.

Представник ПАТ КБ "Приватбанк" двічі подав заяву про відкладення розгляду справи на інший день - 15.04.2015 року та 29.04.2015 року.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Сторони повідомлені згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення №856 і №945 від 17.04.2015 року.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з неналежного виконання відповідачем обов'язків згідно кредитного договору, внаслідок чого утворилася заборгованість яка підлягає стягненню.

Судом встановлено, що 17.02.2014 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір про надання банком коштів - 16400 грн., із сплатою відсотків за користування кредитом - 30% річних на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6-31).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 19.11.2014 року заборгованість становить - 41458,19 грн., з яких 31138,94 грн. - заборгованість по кредиту, 7518,86 - по відсотках за користування кредитом, 350 грн. - по комісії за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1950,39 грн. - штраф (процентна складова) (а.с.5).

Відповідно до вимог ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.ст. 526, 611, 629 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

З анкети-заяви від 17.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 погодився, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами складає договір про надання банківських послуг (а.с.6).

Твердження апелянта, що суд неправомірно взяв до уваги не підписані ОСОБА_1 копії витягу з Умов і правил надання банківських послуг не спростовує висновок суду про укладення кредитного договору та неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором.

Апелянтом, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не подано інших Умов і правил надання банківських послуг чи доказів, які б спростовували розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.5).

У відповідності до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно ст.60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Твердження, що ОСОБА_1 не міг укласти кредитний договір тому, що перебуває в Англії з 2007 року колегія суддів оцінює критично, оскільки апелянтом не надано доказів на підтвердження своїх тверджень.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зустрічні позовні вимоги про визнання недійсним кредитного договору від 17.02.2014 року не заявлялися. Кредитний договір від 17.02.2014 року у встановленому законом порядку недійсним не визнавався.

Стверджуючи про не укладення договору від 17.02.2014 року, ОСОБА_1 не скористався своїм правом про призначення судової почеркознавчої експертизи його підпису у кредитному договорі.

Доводи апеляційної скарги про не перебування ОСОБА_1 в Україні з 2007 року у зв'язку з його знаходженням разом з дружиною в Англії з 2007 року спростовується наступним:

· як вбачається з долученого до матеріалів справи витягу із договору про надання правової допомоги від 31.01.2015 року (а.с.64) - даний витяг підписано ОСОБА_1 - 31.01.2015 року в м.Борщів і дане не спростовано;

· анкета-заява від 17.02.2014 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку підписана ОСОБА_1 (а.с.6) - вказане не спростовано.

Твердження апеляційної скарги, що покази допитаних осіб як свідків, доводять факт перебування апелянта в Англії на час укладення кредитного договору колегією суддів оцінюється критично, оскільки офіційних даних державних установ не було подано ні в суд першої інстанції при розгляді справи, ні не подано і в апеляційний суд, хоча в обгрунтування рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог Банку на це вказувалось.

Посилання апелянта, що про вчинення шахрайських дій стосовно ОСОБА_1 свідчить подана позивачем копія паспорта ОСОБА_1, на якій зображена інша особа та проведення досудового розслідування за заявою матері відповідача про вчинення шахрайства щодо ОСОБА_1 колегія суддів оцінює критично, оскільки на час розгляду та прийняття рішення в матеріалах справи відсутні та ні ОСОБА_1, ні його представником не подані докази про доведеність вини осіб у вчиненні злочину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують фактів укладення та підписання кредитного договору, неналежного виконання відповідачем обов'язків згідно кредитного договору і наявності заборгованості, яка підлягає стягненню.

Позиція колегії суддів відповідає і правовій позиції Колегії суддів судової палати у цивільних справах ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній в ухвалі від 11.09.2013 року у справі №6-30585ск13.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

Приходячи до переконання про відхилення апеляційної скарги колегією враховано як вищевказане, так і факт того, що в апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 вказував про розгляд апеляційної скарги в його відсутності, а на виклик, для з'ясування обставин справи відреагував листом вих. №18 від 22.04.2015 року з проханням задовольнити апеляційну скаргу і розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 11 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський