Справа № 209/1485/15-ц
Провадження № 2/209/978/15
РІШЕННЯ

іменем України

"07" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Кукса О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача в судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що 23 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №307231/31623/3-14 строком до 23 березня 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 50000 доларів США. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 14% річних. Крім того 6 лютого 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №307231/35990/07-15 на наступні строки, з 6 лютого 2015 року по 12 лютого 2015 року, з 13 лютого 2015 року по 19 лютого 2015 року, з 20 лютого 2015 року до 26 лютого 2015 року, з 27 лютого 2015 року по 5 березня 2015 року, з 6 березня 2015 року по 12 березня 2015 року, з 13 березня 2015 року по 19 березня 2015 року, з 20 березня 2015 року по 26 березня 2015 року, з 27 березня 2015 року по 2 квітня 2015 року, з 3 квітня 2015 року по 9 квітня 2015 року, з 10 квітня 2015 року по 16 квітня 2015 року, з 17 квітня 2015 року по 23 квітня 2015 року, з 24 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року, з 1 травня 2015 року по 7 травня 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 10000 доларів США. Договором була встановлена змінювана процентна ставка. 19 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача с письмовими заявами щодо повернення вкладів з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. Позивач вважає дії відповідача незаконними просить стягнути з нього грошові кошти з рахунку 7001 в розмірі 50586,59 доларів США, стягнути з відповідача на його користь суму залишку грошових коштів з рахунку 9719 в розмірі 10066,07 доларів США. Зобовязати відповідача закрити вищезазначені рахунки стягнути пеню в розмірі 3% річних за порушення виконання зобовязання на загальну суму 25544,17 доларів США та моральну шкоду 100000 гривень, також стягнути витрати на юридичні послуги в розмірі 5000 гривень.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити позов в повному обсязі, згоден на заочний розгляд справи.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно з вимогами ст. 74, 77 ЦПК України, про, що свідчить поштове повідомлення про отримання судової повістки /а.с. 25/, надав суду заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи /а.с. 26/, в звязку із слуханням справи в іншому суді. Суд враховуючи вимоги закону щодо розумних строків розгляду справи, відсутності доказів підтверджуючих поважність причини неявки, а також те, що перебування в іншому суді не є на думку суду поважною причиною, вважає, що є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності. Крім того, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.169 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі.

Судом досліджені докази по справі:

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні:

- договором банківського вкладу №307231/31623/3-14 /а.с. 4/, згідно якого підтверджуються зобовязання сторін по справі щодо виконання умов укладеного між ними договору;

- договором банківського вкладу №307231/35990/07-15 /а.с. 5-6/, згідно якого підтверджуються зобовязання сторін по справі щодо виконання умов укладеного між ними договору;

- заяви позивача /а.с. 7-10/, згідно яких підтверджується звернення позивача щодо повернення вкладів;

- випискою по рахункам /а.с. 11/, згідно якого підтверджується залишки на рахунках позивача;

- умови залучення банківських вкладів /а.с. 12-14/, згідно яких підтверджується умови залучення вкладів відповідачем;

- пропозиції інших банків по депозитам /а.с. 15-16/, згідно яких підтверджується обґрунтування втраченої вигоди позивачем;

- угода про надання юридичних послуг, квитанції за їх сплату /а.с. 17-19/, згідно яких підтверджується витрати позивача на правову допомогу;

- копія паспорту позивача /а.с. 20/, згідно якої підтверджується його місце реєстрації та проживання;

Вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства,

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно зі ст. 1073 ЦК України У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27 березня 1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди „ розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини.

23 грудня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №307231/31623/3-14 строком до 23 березня 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 50000 доларів США. Договором була встановлена процентна ставка на суму вкладу в розмірі 14% річних. Крім того 6 лютого 2015 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір строкового банківського вкладу (Депозиту) №307231/35990/07-15 на наступні строки, з 6 лютого 2015 року по 12 лютого 2015 року, з 13 лютого 2015 року по 19 лютого 2015 року, з 20 лютого 2015 року до 26 лютого 2015 року, з 27 лютого 2015 року по 5 березня 2015 року, з 6 березня 2015 року по 12 березня 2015 року, з 13 березня 2015 року по 19 березня 2015 року, з 20 березня 2015 року по 26 березня 2015 року, з 27 березня 2015 року по 2 квітня 2015 року, з 3 квітня 2015 року по 9 квітня 2015 року, з 10 квітня 2015 року по 16 квітня 2015 року, з 17 квітня 2015 року по 23 квітня 2015 року, з 24 квітня 2015 року по 30 квітня 2015 року, з 1 травня 2015 року по 7 травня 2015 року. Відповідно до умов договору позивачем було передано банку грошові кошти в розмірі 10000 доларів США. Договором була встановлена змінювана процентна ставка. 19 березня 2015 року позивач звернувся до відповідача с письмовими заявами щодо повернення вкладів з відсотками. Але відповідач ніяких дій щодо повернення вкладу не здійснив. До теперішнього часу грошові кошти позивачу не повернуті.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими частково обґрунтовуються вимоги позивача, з таких мотивів.

Суд вважає доведеним невиконання відповідачем своїх зобовязань, що підтверджується доказами по справі, та не заперечується відповідачем. Суд вважає дії відповідача щодо неповернення вкладу позивачу на його вимогу протиправними, безпідставними, незаконним та такими що суперечать вимогам договору укладеному між сторонами та вимогам законів України. Оскільки судом встановлена протиправна поведінка відповідача щодо неповернення вкладу позивачу, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення суми вкладу та відсотків підлягають задоволенню.

Також суд вважає підлягаючими задоволенню вимоги щодо стягнення 3% річних, перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він здійснений невірно. Відповідно до вимог закону та рекомендацій Верховного суду України 3% річних становлять:

60653,29 (загальна сума боргу) х 3 х 14 (кількість днів прострочення) /365 /100 = 69,79 доларів США. Вищезазначена сума 3% річних підлягає стягненню на користь позивача.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення суми заборгованості з певних рахунків та їх закриття, суд вважає не підлягаючими задоволенню оскільки суду не надано належних доказів того, що суми на вказаних рахунках є саме заборгованістю банку за депозитами, оскільки згідно договорів суми повинні були обліковуватися на інших рахунках.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд не знаходить підстав для задоволення цієї вимоги виходячи з наступного.

Відповідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодисуду необхідно в кожній справі з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором та Книгою п'ятою Зобов'язальне право Цивільного кодексу України, нормами якого стягнення моральної шкоди за порушення умов договору не передбачено. Не передбачено відшкодування моральної шкоди і договором, укладеним між сторонами.

Витрати позивача на правову допомогу підлягають стягненню оскільки підтверджені належними доказами.

Судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача згідно вимог ст. 88 ЦПК України в національній валюті України відповідно до офіційного курсу долару США встановленого Національним банком України на день подання позову.

На підставі ст. 525, 526, 530, 611, 623, 625, 1058, 1060, 1073 ЦК України, ст. 1, 2, 36 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керуючись ст. 8, 10, 59, 60, 88, 94, 158, 213-215, 218, 169, 224 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованість за видачу вкладу по договорам №307231/31623/3-14 та №307231/35990/07-15 в сумі 60653,29 доларів США, 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання в розмірі 69,79 доларів США, всього загальну суму 60723,08 доларів США.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу понесені позивачем в розмірі 5000 гривень.

Стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму судового збору в розмірі 3654 гривні на користь держави.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення /отримання/ рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Є.Д. Багбая