233 № 233/425/15-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
30 квітня 2015 року місто Костянтинівка
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Леміщенко О.О., при секретарі Войтюк О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області звернулося ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Представник позивача в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_1 в судові засідання неодноразово не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України шляхом друкування оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий курєр» №76 (5450) від 25.04.2015 року.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи в порядку, передбаченому ст. 224, 225 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.
З цього ж розрахунку вбачається, що до теперішнього часу заборгованість по кредиту (тіло кредиту) не погашено, за період з лютого 2009 року жодного погашення заборгованості по кредиту боржником не виконано.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», у своєму розрахунку знову нараховує пеню за несвоєчасність виконання зобов'язань і штрафи, згідно з умовами договору, з дати укладання кредитного договору, а саме з травня 2008 року, не враховуючи, крім того, те, що штрафні санкції за невиконання умов договору раніше вже були стягнуті за рішенням суду, що свідчить про повторне нарахування банком заборгованості по пені та штрафним санкціям.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Відповідно до п. 17 Постанови ПВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.
Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора, припиняються правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом з тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України.
Вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивачем не заявлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що задоволенню підлягають лише позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсоткам та комісії за кредитним договором в сумі 1899,18 дол. США, оскільки основне зобовязання до теперішнього часу залишається не виконаним, а в решті позовних вимог (щодо штрафних санкцій: пені та штрафів) позивачу необхідно відмовити, оскільки такі вимоги не ґрунтуються на законі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» сплачений судовий збір в сумі 281 (двісті вісімдесят одна) грн. 08 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: