Справа № 149/1219/14-ц Провадження № 22-ц/772/1603/2015Головуючий в суді першої інстанції Тарнавський М. В.
Категорія 27 Доповідач Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого - судді Панасюка О.С., суддів Берегового О.Ю., Пащенко Л.В., з участю секретаря Кирилюк Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки припиненим, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 року, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що 5 жовтня 2006 pоку між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 35000 швейцарських франків, що еквівалентно 141050 грн. з відсотковою ставкою 8,49 % річних з кінцевим терміном повернення 4 жовтня 2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею, позичальником та банком укладено договір поруки № 47440. Оскідьки внаслідок підписання 13 квітня 2009 року позичальником додаткової угоди основне зобов'язання було змінено без її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, просила визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 pоку позов задоволено. Розірвано договір поруки № 47440 від 5 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсиббанк». Вирішено питання по стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «Укрсиббанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, просило скасувати це рішення і ухвалити нове про відмову у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, однак рішення необхідно скасувати з таких підстав.

Судом встановлено, що 5 жовтня 2006 pоку між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 35000 швейцарських франків, що еквівалентно 141050 грн. з відсотковою ставкою 8,49 % річних з кінцевим терміном повернення 4 жовтня 2017 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та банком укладено договір поруки № 47440.

П. 1.2.2 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному розмірі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з графіком, який є додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту, станом на 10 квітня 2009 року залишок кредиту, який позичальник мав повернути, складав 27045,50 швейцарських франків.

Такий графік розрахунку погоджено сторонами на час укладення кредитного договору та договору поруки.

Відповідно до графіку, який є додатком № 1 до додаткової угоди № 1 від 13 квітня 2009 року станом на цю дату позичальник зобов'язувався повернути кредит у розмірі 27839,73 швейцарський франків.

З укладеної додаткової угоди вбачається, що графік погашення заборгованості за користування кредитом було погоджено лише банком та ОСОБА_3 Відомості про те, що поручитель надавала згоду на укладення додаткової угоди до кредитного договору в матеріалах справи відсутні.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про достатність попередньої згоди поручителя на зміну умов основного договору (п.п. 1.1. та 1.3. п. 1) колегія суддів відхиляє, тому що п.п. 2.1. спірного договору чітко визначена необхідність узгодження з поручителем змін та доповнень до кредитного договору, унаслідок яких збільшується відповідальність останнього. Порушення цих умов відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України тягне припинення поруки.

За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо (правовий висновок Верховного суду України № 6-97цс13 від 25 вересня 2013 року).

Як видно з графіку погашення кредиту (Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту) сума щомісячного платежу - сума основного боргу по кредиту, визначалась у розмірі 265,15 швейцарських франків на місяць, а залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом станом на 10 квітня 2009 року становив 27045,50 швейцарських франків (а. с. 8), а після укладення додаткової угоди № 1 від 13 квітня 2009 року щомісячний платіж установлювався в розмірі 309,33 швейцарських франків, а залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом станом на 13 квітня 2009 року - 27839,73 швейцарських франків.

Отже, внаслідок укладення зазначеної додаткової угоди збільшився як загальний розмір боргу за кредитом, так і змінились умови його погашення через збільшення розміру щомісячного платежу, що безумовно вказує на збільшення відповідальності поручителя, згоди на що ОСОБА_2 не надавала.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Ч. 1 ст. 11 цього Кодексу встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який забороняє суду виходити за межі позовних вимог.

Як видно з позовної заяви ОСОБА_2 зверталась із позовом про визнання договору поруки припиненим і саме так було сформульовано прохальну частину позовної заяви.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 21 травня 2012 року № 6-20цс11, у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України).

Проте суд, в порушення цих приписів, вийшов за межі позовних вимог і вирішив розірвати договір поруки, застосувавши при цьому до спірних правовідносин ст. 654 ЦК України, яка встановлює вимоги до форми зміни чи розірвання договору і не стосується правовідносин припинення поруки.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 1 жовтня 2014 року скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати припиненим договір поруки № 47440 від 5 жовтня 2006 року, укладений між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк».

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ О.С. Панасюк

Судді: /підпис/ Л.В. Пащенко

/підпис/ О.Ю. Береговий

Згідно з оригіналом: О.С. Панасюк