АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/2938/15 Справа: № 631/138/14 Категорія: "позадоговірні зобов'язання" Головуючий 1 інстанції: Покальчук Ю.М. Доповідач: Малінська С.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Тичкової О.Ю.,

Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут", третя особа: Моторне (транспортне) страхове бюро України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначала , що 28 вересня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода: вона керувала автомобілем Hyundaimini, державний номер НОМЕР_1, під час руху із задньої вісі напівпричепу "МАЗ-9397", державний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4, зірвало з кріплення два колеса, які сильно пошкодили автомобіль позивача, внаслідок чого деформовано передню праву сторону, праве переднє крило, праві передні двері, розбито передній бампер з правої сторони, передня права фара; спрацювала подушка безпеки, розгерметизовано переднє праве колесо. Зазначені пошкодження зафіксовані протоколом про адміністративне правопорушення та довідкою з місця з дорожньо-транспортної пригоди.

18 жовтня 2012 року постановою Богодухівського районного суду Харківської області водія ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

З метою відшкодування завданої шкоди ОСОБА_3 звернулася до страхової компанії ПАТ "СК "Статус", у якій було застраховано цивільно-правову відповідальність власника напівпричепу, з якого зірвало колеса. За результатами незалежної грошової оцінки страхової компанії розмір майнової шкоди склав 63016,33 грн., з якою позивач погодилася та підписала необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

У зв'язку з тим, що тривалий час ОСОБА_3 не змога відремонтувати свій автомобіль, оскільки страхову суму не відшкодовували, а власних коштів на це не було, вона була вимушена продати свій автомобіль в такому стані, в якому він був після ДТП.

У січні 2013 року позивач отримала лист від ПАТ "СК "Статус" про неможливість виплати страхової суми, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою (у складі одного транспортного составу, виплата страхового відшкодування повинна бути здійснена страховиком, який уклав договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача , а вразі, якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Відповідно до інформаційної довідки МТСБУ цивільно-правова відповідальність вантажного автомобіля "МАЗ-9397", державний номер НОМЕР_4 застрахована в НФСК "Добробут". Таким чином позивачу було рекомендовано звернутися саме до НФСК "Добробут" для виплати страхового відшкодування.

01 лютого 2013 року позивач звернулася до НФСК "Добробут", проте її представник повідомив, що у виплаті страхової суми їй буде відмолено, оскільки ні винний у ДТП, ні власник автомобіля ОСОБА_2 не повідомили про страховий випадок, відсутня оцінка експерта. Після цього позивач вимушена була звернутися до ПАТ "СК "Статус" з проханням надати звіт незалежного експерта про розмір заподіяної шкоди її автомобілю та необхідні документи для отримання страхового відшкодування, на що їй було відмовлено в наданні останніх.

На вимогу відшкодувати завдану шкоду до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ОСОБА_3 також було відмовлено. При цьому, ОСОБА_2 зазначив, що його цивільно-правова відповідальність перед третіми особами застрахована у страхових компаніях НФСК "Добробут" та СК "Статус", тому він нічого не повинен сплачувати.

У зв'язку з тим, що до теперішнього часу завдані збитки, в результаті ДТП ОСОБА_3 не відшкодовані, вона, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ПАТ "НФСК "Добробут" та ПАТ "СК "Статус" 63016 грн. 33 коп., а також стягнути з відповідачів 2500 грн. у відшкодування моральної шкоди, яка полягає у психічних переживаннях, які вона зазнала під час пошкодження власного майна та у зв'язку з обставинами, які виникли після ДТП, а саме не відшкодування майнових збитків, що позбавило можливості користуватися належним їй автомобілем значний термін.

Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі шістдесят три тисячі шістнадцять гривень тридцять три копійки. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі шістдесят три тисячі шістнадцять гривень тридцять три копійки. Стягнуто солідарно з ПАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" на користь позивача шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі шістдесят три тисячі шістнадцять гривень тридцять три копійки. Стягнуто солідарно з ПАТ "Страхова компанія "Статус" на користь ОСОБА_3 шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки в сумі шістдесят три тисячі шістнадцять гривень тридцять три копійки. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - дві тисячі п'ятсот гривень. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 на корсить ОСОБА_5 у відшкодування моральної шкоди - дві тисячі п'ятсот гривень. Стягнуто солідарно з ПАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут на користь позивача у відшкодування моральної шкоди дві тисячі п'ятсот гривень. Стягнуто солідарно з ПАТ "Страхова компанія "Статус на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди дві тисячі п'ятсот гривень. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі двісті двадцять чотири гривні вісімдесят дев'ять копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір в сумі двісті двадцять чотири гривні вісімдесят дев'ять копійок. Стягнуто з ПАТ "Народна фінансово-страхова компанія "Добробут" на користь позивача судовий збір в сумі двісті двадцять чотири гривні вісімдесят дев'ять копійок. Стягнуто з ПАТ "Страхова компанія "Статус" на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі двісті двадцять чотири гривні вісімдесят дев'ять копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення змінити та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди з нього - ОСОБА_2 В іншій частині рішення суду просив залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем повністю доведено порушення її прав з боку всіх відповідачів у справі, що є підставою для стягнення з них на користь ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 28 вересня 2012 року ОСОБА_4 керував автомобілем марки "МАЗ-9397", державний номер НОМЕР_3 та під час руху із задньої вісі зірвало з кріплення два колеса, які пошкодили автомобіль Hyundaimini, державний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_3

ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення, що підтверджується постановою від 18 жовтня 2012 року (а.с.8).

За правилами ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Як на обґрунтування своїх вимог позовної заяви ОСОБА_3 зазначала, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2, а тому останній, також повинен нести відповідальність за завдані їй збитки.

Як роз'яснено у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ОСОБА_2, оскільки доказом цих відносин є трудовий договір (контракт). А посилання на товарно-транспортну накладну не може безумовно свідчити про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у трудових відносинах.

Враховуючи наведені обставини у суду першої інстанції не було підстав для стягнення з ОСОБА_2 матеріальних збитків та моральної шкоди, які спричинені внаслідок ДТП, яке сталося 28 вересня 2012 року з вини водія ОСОБА_4

Не може погодитися судова колегія і з висновком суду першої інстанції про стягнення шкоди із ПАТ "НФСК "Добробут" та ПАТ "СК "Статус", виходячи з наступного.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 зверталася до ПАТ "СК Статус" із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди, у якій застраховано цивільно-правову відповідальність водія при експлуатація напівпричепа "МАЗ", державним номер НОМЕР_2 (поліс № АВ/3736836 від 28.09.2012р.).

Позивачу було відмовлено вказаною страховою компанію у виплаті такого відшкодування з посиланням на абз.2 п.п. 36.3 ст. 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким встановлено правило, згідно якого, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з'єднанні між собою ( у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорстокого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений , регламентна виплата здійснюється МТСБУ.

Відповідно до інформаційної довідки МТСБУ цивільно-правова відповідальність вантажного автомобіля НОМЕР_4 застрахована в НФСК "Добробут", у зв'язку з чим ОСОБА_3 за виплатою страхового відшкодування було запропоновано звернутися саме до НФСК "Добробут" (а.с.10).

Відповідно до ст.6 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортни засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність

якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Згіно п.п22.1 ст. 22 зазначеного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у

встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно

до статті 3 Закону "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. Враховуючи положення статті 1194 ЦК питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IVобов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченогостаттею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

У разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що винний у дорожньо-транспортні пригоді водій ОСОБА_4 звертався із заявою про повідомлення про страховий випадок до ПАТ "НФСК "Добробут" , де застраховано цивільно-правову відповідальність вантажного автомобіля МАЗ-9397, д.н. НОМЕР_4 (поліс № АВ/6805318) .

За таких обставин, підстав для стягнення збитків з ПАТ "НФСК "Добробут" у суду першої інстанції не було, оскільки ОСОБА_4 не виконано вимог ст.33 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

У зв'язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_4 , відповідальність якого була застрахована, обов'язку письмового надання страховику ПАТ "НФСК "Добробут", з якою укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, відшкодування шкоди необхідно покласти на ОСОБА_4 , який винний у скоєнні ДТП від 28 вересня 2012 року.

Частиною 1 ст. 1188 ЦК передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

На час вчинення ДТП ОСОБА_4 керував автомобілем МАЗ-9397 з напівпричепом НОМЕР_2 , під час керування транспортним засобом мав посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб. Вина ОСОБА_4 у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 28 вересня 2012 року встановлена постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2012 року (а.с.8).

За висновками суб'єкта оціночної діяльності № 10042/10 від 15 жовтня 2010 року вартість матеріальних збитків спричинених володільцю автомобіля Hyundaimini Bus, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2003 року випуску ОСОБА_3, складає 63016,33 грн. (а.с.51-76).

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 2001 року N 5) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягає обов'язковому з'ясуванню наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою і протиправною поведінкою та вина заподіювача шкоди.

Враховуючи наведені положення з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача також підлягає стягненню у відшкодування моральної шкоди 2500 грн. , яку ОСОБА_3 зазнала у зв'язку зі знищенням її автомобіля та обставинами, які виникли після дорожньо-транспортної пригоди, - тривалими зверненнями за виплатою завданих майнових збитків, суттєвим порушенням нормального укладу її життя , що спричинило значні незручності.

Також відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_4 належить присудити на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати (а.с.1-2) у сумі 899 грн. 58 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 23, 1172, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 33, 36 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. ст.88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 367 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Нововодолазького районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, податковий № НОМЕР_7, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальні збитки у сумі 63016 (шістдесят три тисячі шістнадцять) грн. 33 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2500 (дві тисячі п'ятсот) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір 899 грн. 58 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді