ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/739/15-ц
провадження № 2/753/2146/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Заболотній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, 3-ті особи: ОСОБА_5, Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В процесі розгляду справи відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до позивача та 3-ї особи ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, зустрічний позов не визнала, пояснивши, що вона разом зі своїм сином ОСОБА_5 проживають в квартирі АДРЕСА_1. В даній квартирі зареєстрованими крім них є ще відповідачі по справі ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4, який є онуком позивача. Відповідачка ОСОБА_3 була зареєстрована в спірній квартирі після реєстрації шлюбу з її сином ОСОБА_6 за згодою всіх зареєстрованих мешканців в квартирі. Після народження у них в 1992 році сина ОСОБА_4, відповідача по справі, останнього також було зареєстровано у зазначеному помешканні. Однак в 1996 році її син ОСОБА_6 разом із своєю сім'єю: ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 добровільно залишили спірну квартиру та переїхали на постійне місце проживання до матері невістки в будинок АДРЕСА_2. З цього часу відповідачі не користувались спірним житлом, не ночували в ньому, не сплачували житлово-комунальні послуги, не здійснювали будь-які ремонтні роботи, не цікавились квартирою взагалі. При цьому вони не бажали проживати в спірній квартирі, не намагались вселитись до неї, і будь-яких перешкод ні вона, ні інші мешканці квартири відповідачам не вчиняли. За таких обставин, поскільки відповідачі за первісним позовом не проживають в спірній квартирі понад 6 місяців, тому просить її позов задовольнити та визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщення, а в зустрічному позові - відмовити, так як проживанню в спірній квартирі відповідачам перешкод ніхто не чинив і вони самі добровільно його покинули, не бажаючи користуватись ним і сплачувати житлово-комунальні послуги, і не звертались до неї з проханням про вселення.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, однак у своїх заявах від 23.03.2015 року просили розглянути справу у їх відсутність за наявними матеріалами (а.с.35; 39), при цьому надали суду заперечення на первісний позов, аналогічні за своїм змістом, за змістом яких первісний позов вони не визнають, просять відмовити у його задоволенні, мотивуючи тим, що вони як раз проживають у спірній квартирі з моменту їх реєстрації, позивач зі своїм чоловіком виїхала з неї і проживає на дачі в АДРЕСА_3, а 3-тя особа ОСОБА_5 тільки був зареєстрований в 2005 році в даній квартирі, але ніколи в ній не проживав. Однак з грудня 2014 року відповідачі по зустрічному позову чинять перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у користуванні спірним житлом та у будь-який спосіб намагаються їх виселити. Акт не проживання їх у вказаній квартирі є неналежним доказом, поскільки він ніким не завірений, особи, зазначені в ньому ніким не встановлювались, підписи не завірялись і про особисті речі відповідачів вони знати не могли. Тому просять зобов'язати ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не чинити їм перешкоди у користуванні квартирою, а в задоволенні первісного позову просять відмовити, як заявленому безпідставно.

3-я особа: Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином (а.с.20), а у направленому листі до суду начальник відділу просила розглянути справу у відсутність свого представника (а.с.21).

3-тя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні просив первісний позов задовольнити, зустрічний позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, надавши суду пояснення аналогічні поясненням позивача ОСОБА_2, додавши, що з 1996 року відповідачі за первісним позовом ніколи не з'являлись до спірної квартири і тільки в 2012 році ОСОБА_3 приходила до квартири отримати запрошення для голосування на вибори парламенту, які він їй і передав, при цьому ніхто відповідачам перешкод у користуванні квартирою не здійснював, тому що вони самі не намагались до неї не тільки вселитись, але і не цікавились нею. При цьому вони самі собі суперечать, поскільки вказують у запереченні, що проживають в квартирі, а позивач та 3-тя особа не мешкають в ній, тому саме у який спосіб він та позивачка перешкоджають відповідачам йому не зрозуміло.

Заслухавши позивача, 3-тю особу, свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали квитанцій по сплаті за житлово-комунальні послуги за період з 2012 року по березень 2015 року включно, суд вважає, що первісний позов необхідно задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

У відповідності до ч.1, 3, ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_7 отримав на свою сім'ю з чотирьох осіб: його, його дружину ОСОБА_2, позивачку по справі, та їх спільних синів ОСОБА_5, 3-тю особу по справі, ОСОБА_6 (помер в 2010 році) ордер НОМЕР_1 на жиле приміщення від 4.12.1963 року, яке було видане виконкомом Київської міської ради народних депутатів, тобто на спірну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5). Дана квартира є трьохкімнатною, ізольованою, неприватизованою з усіма зручностями, жилою площею 41,30 м2, розташованою на 5 поверсі 5-ти поверхового будинку (а.с.4).

Сторони не заперечували, що 18.05.1991 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 уклали між собою шлюб і 22.11.1991 року відповідачку ОСОБА_3 за згодою зареєстрованих мешканців було зареєстровано в квартирі АДРЕСА_1. Від спільного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народився син ОСОБА_4 (а.с.40), відповідач по справі, який був також зареєстрований в спірній квартирі 18.09.1992 року за згодою зареєстрованих в ній мешканців. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 помер (а.с.36).

Зареєстрованими в спірній квартирі на час розгляду справи є сторони по справі та 3-тя особа, а саме: позивачка ОСОБА_2, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а також 3-тя особа ОСОБА_5 (а.с.4). Вказані обставини сторони не заперечували як у судовому засіданні, так і в своїх запереченнях.

Згідно п.1, 2 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Як пояснили позивачка ОСОБА_2 та 3-тя особа ОСОБА_5, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в 1996 році добровільно залишили спірну квартиру та переїхали на постійне місце проживання до матері невістки в будинок АДРЕСА_2. З цього часу відповідачі не користувались спірним житлом, не ночували в ньому, не сплачували житлово-комунальні послуги, не здійснювали будь-які ремонтні роботи, не цікавились квартирою взагалі. При цьому вони не бажали проживати в спірній квартирі, не намагались вселитись до неї, і будь-яких перешкод ні вона, ні інші мешканці квартири відповідачам не вчиняли.

Вказані обставини підтвердили у судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.46-47). ОСОБА_8 стверджувала, що 10 років проживає в квартирі АДРЕСА_4 і 3 роки працює двірником данного будинку і відповідачів ніколи не бачила ні в квартирі АДРЕСА_1, ні у дворі, платіжки, які вона заносить до спірної квартири, отримує позивачка або її син, зараз в квартирі здійснюється ремонт силами ОСОБА_5, при цьому відповідачі до їх ЖЕКу з будь-якими заявами не звертались. ОСОБА_9 зазначав, що він проживає в квартирі АДРЕСА_5 з 1965 року і добре знає сім'ю ОСОБА_6. Відповідачів він не бачив в квартирі більше 15 років і їх речей він також там не бачив.

У відповідності до ч.3, ст.10 та ч.1, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Як вбачається з рахунків та квитанцій оплату за житлово-комунальні послуги по квартирі АДРЕСА_1 за період 2014 - 2015 років здійснює тільки позивачка ОСОБА_2 (а.с.48-65).

За змістом листів Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві від 2.04.2015 року №47/4784 та КП „Господар Дарницького району м. Києва" від 2.04.2015 року №2912 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з заявами про перешкоджання їх у користуванні квартирою АДРЕСА_1 до вказаних юридичних осіб не звертались (а.с.44-45).

Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що поскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понад 6 місяців не користуються спірним житлом, не цікавляться ним, не сплачують вартість житлово-комунальних послуг, при цьому вони добровільно залишили спірну квартиру і спроб на вселення не здійснювали, а будь-хто з мешканців квартири їм перешкод у проживанні або вселенні не чинили, тому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, задовольнивши таким чином первісний позов.

Як наголошує ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За правилами ч.2, ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Поскільки в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини перешкоджання позивачкою ОСОБА_2 та 3-ю особою ОСОБА_5 відповідачу ОСОБА_4 у користуванні спірною квартирою, при цьому позивачем по зустрічному позову не зазначено де, коли і у який спосіб чинились такі перешкоди, тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Як рекомендує п.п.1 та 5, п.35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Згідно ст.88 ЦПК України поскільки суд задовольняє вимоги первісного позову, тому з відповідачів в рівних частках на користь позивача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду, що документально підтверджено квитанцією (а.с.1).

Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 169; 209; 213-215 ЦПК України, на підставі ч.1, 3, ст.47 Конституції України, ст.64; 65; 71; 72 ЖК України, п.п.1 та 5, п.35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", суд

В И Р І Ш И В :

Первісний позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця м. Києва такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках на користь ОСОБА_2 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1 шляхом забезпечення вільного доступу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини рішення через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя :