АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/362/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоГончар Н. І.
суддівКорнієнко Н. В. , Пономаренка В. В.
при секретаріАнкудінову О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права на проживання та користування житловою площею, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2012 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.02.1994 року набув право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Черкаси на підставі договору міни між ним та ОСОБА_12. Даний договір було нотаріально посвідчено та зареєстровано в КП ЧООБТІ. В будинку на час обміну проживали та були зареєстровані ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які запевнили його, що після оформлення документів на будинок виселяться та знімуться з реєстрації. Проте, ОСОБА_8 до даного часу проживає в будинку і добровільно знятись із реєстрації відмовляється. ОСОБА_9 більше 10 років не проживає у будинку, але залишається зареєстрованим. На даний час виникло питання про відчуження будинку, але через реєстрацію у ньому відповідачів та відмови ОСОБА_8 добровільно виселитися з будинку неможливо здійснити процедуру відчуження.

Просив усунути перешкоди в користуванні власністю, а саме будинком АДРЕСА_1 в м. Черкаси шляхом виселення ОСОБА_8 з будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси та зняття з реєстраційного обліку. Визнати ОСОБА_9 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

ОСОБА_8 звернулась в суду з позовом до відповідача про визнання права на проживання та користування житловою площею, вказуючи, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м.Черкаси на праві власності належало ОСОБА_13 За своє життя остання запросила її цивільного чоловіка, ОСОБА_9, проживати у її будинку. Також вона запропонувала зробити переобладнання будинку та прибудову загальною площею 23,9 кв.м., житловою площею 17,5 кв. м., по АДРЕСА_1 в м. Черкаси. ОСОБА_9 поселився у 1974 році і розпочав будівельні роботи. З 1976 року вони почали спільно проживати як подружжя, ОСОБА_13 прописала їх у будинку, вона прописана з 1982 року у якості племінниці. Вона спільно з ОСОБА_9 провели будівельні роботи будинку, обклали увесь будинок цеглою, встановили металеві ворота та хвіртку, відремонтували водогін та колонку, зробили ремонт у жилих кімнатах будинку та господарських будівлях.

Станом на 1978 рік було переобладнано будинок, закладені двері у кімнатах і було утворено квартиру № 2 житловою площею 17,5 кв.м. та прибудовано приміщення нежитлове під літерою а-2. Будинковолодіння з 1976 року складалося з двох окремих житлових квартир у одній проживала власниця ОСОБА_13 у іншій вона з ОСОБА_9, крім того, квартири були відокремлені одна від одної стіною з цегли. За весь час їх проживання з 1974 року по 1988 рік вони проживали з власницею ОСОБА_13 як одна сім'я, вели спільне господарство, провели у її частині косметичний ремонт, доглядали її, допомагали матеріально, усім сусідам вона постійно говорила, що вони її діти, близьких родичів у неї не було.

Після смерті ОСОБА_13 житловий будинок загальною площею 32,9 кв. м. за заповітом успадкувала ОСОБА_14 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.06.1989 року). 22 лютого 1994 року ОСОБА_14 здійснила обмін своєї частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Черкаси (39,7 кв. м.) з ОСОБА_6 на його частину будинковолодіння 19/58 частин будинковолодіння по АДРЕСА_2. З часу її вселення в будинковолодіння по АДРЕСА_1 в м. Черкаси вона постійно проживає у квартирі № 2, робить косметичний ремонт, за своє життя ОСОБА_15 поселила їх як членів сім»ї, проживала вона у спірному будинку як член сім»ї власника ОСОБА_13 ОСОБА_14 після набуття права власності ніколи не вимагали від неї особисто та її цивільного чоловіка ОСОБА_16 виселитись, звільнити житло, навпаки визнавала за ними права на користування та проживання у квартирі № 2. З моменту здійснення договору міни та поселення у іншу частину будинку ОСОБА_6 з сім»єю ніколи до 2013 року не виникало питання щодо правомірності її проживання у АДРЕСА_3. Вважає, що відповідач неправомірно перешкоджає їй в здійсненні законного права на користування житловим приміщенням за адресою м. Черкаси АДРЕСА_1. Просила суд визнати за нею право на проживання та користування квартирою № 2 в буд. АДРЕСА_1 в м. Черкаси

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02 жовтня 2014 року справи об'єднані в одне провадження.

26.11.2014 року представником ОСОБА_6 подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просили залишити без розгляду позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_17 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 в м. Черкаси, оскільки останній добровільно знявся з реєстрації в даному будинку.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_17, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні домоволодіння, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку - відмовлено.

Позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права на проживання та користування житловою площею задоволено.

Визнано за ОСОБА_8 право на проживання та користування квартирою № 2 в будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення було неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального права, просив рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 та ухвалити нове, яким позовні вимоги останнього задовольнити повністю, а в задоволенні позову ОСОБА_8 відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_8 суд першої інстанції виходив із того, що остання заселилася та проживає в будинку як член сім»ї попереднього власника ОСОБА_13, з якою проживала однією сім»єю з 1978 по 1988 рік, а тому має право на проживання та користування кв. № 2 в спірному будинку.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону дане судове рішення не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що попередніми власниками буд. АДРЕСА_1 в м. Черкаси була ОСОБА_13 до 1989 року. Після її смерті власником будинку стала ОСОБА_14 на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого Першою Черкаською державною нотаріальною конторою 23.06.1989 року.

За договором міни від 22.02.1994 року ОСОБА_14 здійснила обмін належного їй будинку по АДРЕСА_1 в м. Черкаси з ОСОБА_6 на його частину будинковолодіння 19/58 частин будинковолодіння по АДРЕСА_2.

Власником житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси є ОСОБА_6 Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності , загальна площа даного будинку складає 77, 1 кв. м, житлова - 39,7 кв. м.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ /майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_8 була зареєстрована в АДРЕСА_1 в 1986 році попереднім власником ОСОБА_13 ОСОБА_8 стверджує, що поселилася та проживає в даному будинку як член сім»ї ОСОБА_13

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов»язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім»ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права членів сім»ї власника будинку на користування будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а отже припинення права власності на будинок припиняє право членів його сім»ї на користування цим будинком.

Виходячи із вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що після припинення права власності на спірний будинок за ОСОБА_13, та при зміні власників даного будинку, за ОСОБА_8 зберігається право на проживання та користування квартирою № 2 в даному будинку, оскільки такий висновок суперечить вимогам діючого законодавства.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Оскільки ОСОБА_6 є власником будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси, ОСОБА_8 вселилася до даного будинку та проживає в ньому, на чому вона сама наполягає, як член сім»ї колишнього власника будинку ОСОБА_13, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 про усунення перешкод в користування належним йому будинком шляхом виселення ОСОБА_8 з нього - підлягають задоволенню.

Відповідно до Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та перебування осіб.

Згідно ст.. 7 цього Закону, цими органами зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється крім іншого також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_6 в частині зняття ОСОБА_8 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Згідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки при ухваленні даного рішення судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права та допущені порушення норм процесуального права, рішення суду відповідно до положень ст.. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Твердження ОСОБА_8 та її представника в ході розгляду справи апеляційним судом Черкаської області про те, що позов не підлягає задоволенню оскільки позивачем були пропущені строки позовної давності, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки позовна давність до вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном не застосовуються, оскільки порушення прав триває у часі.

Керуючись ст..ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, ОСОБА_9, треті особи: ОСОБА_10, ОСОБА_11 про усунення перешкод в користуванні домоволодінням, шляхом виселення та зняття з реєстраційного обліку та за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про визнання права на проживання та користування житловою площею - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні будинком АДРЕСА_1 в м. Черкаси шляхом виселення ОСОБА_8 з будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси.

ОСОБА_6 в позові про зняття ОСОБА_8 з реєстрації в будинку АДРЕСА_1 в м. Черкаси - відмовити.

ОСОБА_8 в задоволенні позову до ОСОБА_6 про визнання права на проживання та користування житловою площею - - відмовити.

Рішення набирає законної сили одразу після його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :