Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 336/2991/14
№ провадження 22-ц778/2529/15 Головуючий у 1 інстанції: Артемова Л.Г.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в особі представника Карпової Вікторії Григорівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2014 року ПАТ КБ "Надра" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позову зазначало, що 18.02.2008 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір № 14/2008/0290/Фкз на суму 62 300,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 14,49%, строком повернення кредиту до 17 лютого 2023 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки від 18.02.2008 року.

Також з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та поручителем був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та належить іпотекодавцю на підставі договору дублікату купівлі-продажу.

Трет"я особа ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором своєчасно та належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 21.02.2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 106 845,34 доларів США, що еквівалентно 944 299 грн. 12 коп., яка складається з: сума заборгованості за кредитом - 61 065,31 доларів США, що складає 539 695 грн. 21 коп., сума заборгованості за відсотками - 37642,84 доларів США, що складає 332 687 грн. 42 коп., сума заборгованості за пенею - 5 867,74 доларів США, що складає 51 859 грн. 09 коп., сума заборгованості за комісією 2 269,45 доларів США, що складає 20 057 грн. 40 коп.

27.02.2014 року відповідачу було направлено іпотечне повідомлення, відповідно до якого іпотекодавець був зобов'язаний сплатити належні суми кредиту, процентів та штрафних санкцій за кредитним договором.

На теперішній іпотечне повідомлення не виконано.

Посилаючись на зазначені обставини просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_4, шляхом надання банку право укласти договорі купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності. на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майн, на час укладення правочину щодо відчуження предмету іпотеки. Кошти, отримані від реалізації предмету іпотеки направити на погашення заборгованості за кредитним договором № 14/2008/0290/Фкз від 18.02.2008 року перед банком у розмірі 106 845,34 доларів США, що складає 944 299 грн. 12 коп. На час реалізації майна передати його в управління банку. Надати банку право: отримання дублікатів правовстановлюючих документі у нотаріусів та у будь-яких інших органах державно влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно на дану нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Запорізькій області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав та нерухоме майно, отримувати довідки та документи, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу; виселити з кватири АДРЕСА_1 відповідача та осіб, які там проживають, без надання іншого приміщення, та стягнути судові витрати по справі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ "Надра" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в особі представника Карпової Вікторії Григорівни зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Під час розгляду справи місцевим судом встановлено, що 18.02.2008 року між ПАТ КБ „НАДРА" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 14/2008/02090/Фкз, предметом якого є кредит, за яким позичальник отримав від банку кредитні кошти у розмірі 62300 доларів США за умови повернення до 17 лютого 2013 року, та сплати відсотків за користування коштами у розмірі 14,49% відсотка річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором перед банком ОСОБА_4 уклала з банком договори поруки № 14/2007/0290 Фкз від 18.02.2008 року.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_5 за кредитним договором перед банком, між поручителем ОСОБА_4 та банком було укладено договір іпотеки № 14/2007/0290/Фкз від 18 лютого 2008 року, який зареєстровано за номером № 249 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області, Бургазли І.І., предметом якого є належна на праві власності іпотекодавцю квартира, загальною площею 72,15 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У даній справі предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 за кредитним договором.

Статтею 1 Закону України „Про іпотеку" передбачено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом.

Статтями 12,33 Закону України „Про іпотеку" та ст. 589 ЦК України передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) здійснюється на підставі рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 590 ЦК України, ч. 4 ст. 33 Закону України „Про іпотеку").

7 червня 2014 року набрав чинності Закон України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", згідно з яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України „Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України „Про заставу", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Статтею 4 Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, якою забезпечено споживчий кредит в іноземній валюті не може бути задоволена, оскільки на спірні правовідносини, які склалися між сторонами у справі, розповсюджується дія Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що ОСОБА_5 18.02.2008 року отримав у позивача кредит саме на споживчі цілі ( визначення споживчого кредиту прописане у Законі України „Про захист прав споживачів") в іноземній валюті із строком погашення до 17.02.2023 року та зі сплатою відсотків у порядку та розмірах, встановлених договором, а ОСОБА_4, з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно - квартиру загальною площею 72,15 кв.м.. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.14).

З довідки № 6669 від 04.12.2014 року Єдиної абонентської служби Центра обслуговування абонентів вказана квартира використовується відповідачем та членами його сім'ї, в тому сичлі неповнолітніми, як місце їх постійного проживання. При цьому у їх власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Ці обставини банком не ставляться під сумнів.

Таким чином, суд при ухваленні рішення обґрунтовано застосовував вищевказаний Закон,оскільки наявні критерії, викладені у статті 1 цього Закону.

Банк в апеляційній скарзі не посилається на обставини, які б унеможливлювали застосування Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті".

Доводи апеляційної скарги про те, що Закон України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не підлягає застосуванню на стадії судового розгляду, а лише під час виконавчого провадження по примусовому виконанню судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, ґрунтуються на помилковому розумінні змісту цього закону.

Відмова в позові з зазначених підстав має лише тимчасове правове значення і банк може звернутися із вказаним позовом після закінчення дії мораторію.

Апеляційна скарга не містить доводів про порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,408 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" в особі Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в особі представника Карпової Вікторії Григорівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 січня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: