УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, за касаційними скаргами заступника прокурора Дніпропетровської області та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури Дніпропетровської області, Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності, у сумі 100 тис. грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 26 січня 2014 року в період часу з 14-00 год. до 16-30 год. на площі, розташованої біля Дніпропетровської обласної державної адміністрації за адресою м. Дніпропетровськ, пр-т Кірова, 1, відбувалася мирна акція протесту. В цей же день, 26 січня 2014 року о 18 год. він на вказаній мирній акції присутнім не був, а проходив повз перехрестя вулиць Сєрова та Комсомольської. Коли він йшов на зупинку громадського транспорту на пр-ті Кірова з метою їхати до дому його було затримано працівниками міліції та доставлено до Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області. Там він дізнався про те, що його затримано начебто за вчинення ним протиправних дій біля будівлі Дніпропетровської ОДА. Цього ж дня, 26 січня 2014 року слідчим Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області йому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.294 КК України. 27 січня 2014 року слідчий Бабушкінського РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з клопотанням про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року позивачу було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27 березня 2014 року. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2014 ухвалу слідчого судді скасовано та постановлено нову, якою обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов'язання строком на два місяці. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року його звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року, кримінальне провадження в частині підозри його у вчинені злочину за ч. 1 ст. 294 КК України закрито. Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 квітня 2014 року ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 квітня 2014 року у задоволенні клопотання прокуратури м. Дніпропетровська про звільнення позивача від кримінальної відповідальності на підставі ст. 1 Закону України «Про усунення негативних наслідків та недопущення переслідувань та покарання осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань» від 29 січня 2014 року відмовлено, а клопотання і додані матеріали повернуті до прокуратури м. Дніпропетровська для здійснення кримінального провадження в загальному порядку. Постановою прокуратури м. Дніпропетровська від 16 травня 2014 року кримінальне провадження № 0000228 у частині пред'явлення йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 294 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю події кримінального правопорушення. Позивач зазначав, що згаданими діями правоохоронних та судових органів йому було завдано моральні страждання, які останній оцінив у 100 тис. грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто за рахунок Державного бюджету України з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено. Зобов'язано Державну казначейську службу України за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_4 виплату в розмірі 50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просить судові рішення першої та апеляційної інстанції змінити шляхом зменшення розміру моральної шкоди, розрахувавши її відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання досудового слідства, прокуратури і суду», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У касаційній скарзі Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області) просить судові рішення першої та апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог до ДКСУ відмовити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За змістом ч. 2 ст. 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон) відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Згідно з п. 2 ст. 2 Закону, право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону, у наведених в статті 1 цього Закону випадках, громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з того, що оскільки проти ОСОБА_4 була незаконно порушена кримінальна справа і він перебував під слідством 3 місяці 20 днів, при цьому 8 днів він перебував під вартою, внаслідок чого були зруйновані його нормальні життєві зв'язки, що він був позбавлений спілкування зі своєю сім'єю, друзями і стосунків з оточуючими людьми і, що цим йому завдана моральна шкода, право на відшкодування якої гарантоване Конституцією України, Законом.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно зауважив, що відповідно до положень ст. 1174 ЦК України, шкода відшкодовується державою, тобто стягується з державного бюджету (шляхом зобов'язання казначейської служби здійснити відповідну виплату за рахунок коштів Державного бюджету України), а не з казначейської служби, а тому дійшов висновку про зобов'язання Державної казначейської служби України, за рахунок коштів Державного бюджету України, здійснити на користь ОСОБА_4 виплату у розмірі 50 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року та рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року в його незмінній частині ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області та Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 січня 2015 року та рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2014 року в його незмінній частині залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук