АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________Провадження № 22ц/790/997/15 Головуючий 1 інстанції Юхимук Р.С.
Справа № 428/2148/14-ц Доповідач: Коваленко І.П.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коваленко І.П

суддів - Довгаль А.П., Коровіна С.Г.,

при секретарі - Москаленко Е.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" правонаступника Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" правонаступника Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 14 червня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ним укладено кредитний договір № МL-ОВЕ/090/2007 про отримання позивачем кредитних коштів на придбання нерухомості на вторинному ринку в сумі 28 000,00 доларів США строком до 14 червня 2022 року та сплати процентів у розмірі 4,99% (+FIDR). Окрім того було укладено й іпотечний договір до кредитного договору, згідно якого ЗАТ "ОТП Банк" було надано позивачу вищезазначену грошову суму під забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором.

Вважав, що при підписанні договору відповідачем було порушено його законні права, оскільки кредитний договір за своїм змістом і текстом не відповідає законодавству України, інтересам та волі позивача. Вказав, що договори, які передбачають отримання позичальником суми кредиту в іноземній валюті є такими, що суперечать закону, бо предметом кредитного договору можуть бути лише гроші - українська гривня. Також на момент укладання кредитного договору курс гривні до долару США становив 505 грн. за 100 доларів США. Такий курс, з незначними коливаннями, тримався в Україні протягом останніх шести років і співробітники банка запевнили позивача, що кредит в іноземній валюті (долар США) є найбільш вигідним. На момент подання позову курс гривні до долару США становив приблизно 1 100 грн. за 100 доларів США. Також в порушення постанови НБУ № 168 банк надає собі переважне право змінювати (підвищувати) відсоткову ставку (FIDR) за кредитним договором, а отже, ще в момент підписання договору позивача поставлено в невигідне та таке, що порушує його права, становище. Позивач вказав, що порушено принцип рівності сторін договору, учасником якого він є, ціну продукції визначено неналежним чином, відповідач не попередив позивача про те, що вартість кредиту може істотно зрости, ніж це очікувалось під час укладення договору.

На підставі чого позивач звернувся до суду з позовними вимогами про визнання кредитного договору № МL-ОВЕ/090/2007 від 14 червня 2007 року, укладеним між ним та ЗАТ "ОТП Банк" недійсним з моменту його узгодження; застосувати наслідки недійсності правочину та застосувати двосторонню реституцію; зобов'язати приватного нотаріуса ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано в іпотеку за договором іпотеки, укладеного між позивачем та відповідачем, а саме: нерухоме майно, двокімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 яка належить позивачу.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, доводи, викладені в позові, підтвердив повністю, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення по справі та просив розглянути справу у їх відсутність. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки вони надумані, безпідставні та таки, що не ґрунтуються на законі.

У своїх запереченнях представник відповідача зазначав, що кредитний договір укладений відповідно до положень чинного законодавства, з дотриманням вимог Цивільного кодексу України та в межах повноважень відповідача щодо здійснення валютних операцій на підставі банківської ліцензії, а позовні вимоги щодо змін умов кредитного договору є безпідставними та необґрунтованими. ПАТ "ОТП Банк" пропонує позичальникам різні умови кредитування, включаючи пропозицію укласти кредит як в національній валюті - гривні, так і в іноземній валюті - доларах США. Це залежить від бажання самого позичальника, який сам визначає валюту кредиту у відповідній письмовій заяві. У письмовій анкеті - заяві на отримання кредиту позивач особисто зазначив, що бажає отримати кредит саме в доларах США, а не в національній валюті України - гривні. Враховуючи, що банк має на це відповідний дозвіл НБУ та відповідну генеральну ліцензію НБУ, були укладені кредитні договори та був виданий кредит саме в доларах США. Кредитні договори були підписані обома сторонами, що свідчить про обізнаність з умовами цих договорів, сторонами була погоджена валюта, в якій видано кредити - у доларах США, погоджено графік погашення кредиту з визначенням валюти погашення також у доларах США. Позивач не надав жодних доказів того, що він був змушений вчинити правочин на невигідних для себе умовах, що мав місце дефект волі, а також погіршення майнового і психічного стану, через які тяжкі обставини позивач був змушений укласти кредитний договір на придбання нерухомого майна та як ці обставини пов'язані з коливанням курсу долара США. При укладанні кредитного договору в іноземній валюті (доларах США) та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в доларах США позивач повинен бути усвідомлювати, що курс національної валюти України до долару США не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому повинний був передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором. Згідно п. З ч. 1 кредитного договору сторони домовились, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається із перемінної частини та фіксованого відсотка - така ставка може змінюватись (збільшуватися чи зменшуватися) шляхом зміну розміру ставки FIDR. Отже, отримавши кредит на умовах сплати плаваючої процентної ставки та підписавши кредитний договір, клієнт висловлює свою цілковиту згоду на корегування плаваючої процентної ставки в порядку, передбаченому сторонами кредитного договору, що цілком відповідає вимогам ч. 1 ст. 1056-1 Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 2 с. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватись залежно від зміну обліку ставки Національного банку України або в інших випадках. Саме такий випадок передбачений умовами кредитного договору, а саме зміна ставки РШК у зв'язку зі зміною кредитних ресурсів Банку. Відповідно до умов кредитного договору про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється протягом семи календарних днів з дати її зміни, що й було зроблено відповідачем шляхом направлення повідомлення за вих. № 22-3-1/20400 про зміну корегування відсоткової ставки, а отже відповідач виконав умови закону щодо порядку зміни процентної ставки. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору позивач, як сторона кредитного договору, підписавши його, підтвердив, що викладений у п. 1.4. кредитного договору порядок плати за кредит в цілому та кожен з його елементів повністю відповідає волевиявленню сторін.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 1% від суми кредитного договору (28 000,00 доларів США) по курсу Національного банку України на момент виконання рішення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на незаконність,необґрунтованість рішення, неповне та неправильне встановлення обставини, що мають значення для справи, та таке, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання апеляційної інстанції сторони не з'явились, повідомлені належним чином про свідчать зворотні повідомлення.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що 14 червня 2007 року між закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про отримання позивачем кредитних коштів на придбання нерухомості на вторинному ринку в сумі 28 000,00 доларів США строком до 14 червня 2022 року та сплати процентів у розмірі 4,99% (+РГОК).

Вказаний кредитний договір підписано позивачем - ОСОБА_1 та представником банку.

Суду першої інстанції була надана копія статуту Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", згідно ст. 1 якого з метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України "Про акціонерні товариства" від 17 вересня 2008 року № 514/УЇ та згідно з рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 23 квітня 2009 року (Протокол № 53) Банк змінив свою назву з Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" на Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк" та є його правонаступником.

В судовому засіданні суду першої інстанції не встановлено факту вчинення правочину під впливом помилки, обману та інших підстав, які б надавали право визнати недійсним договору кредиту. Крім того, положення вказаного договору викладені у письмовій формі, не є незрозумілими та під час ознайомлення позивача з ними не могли залишитись поза його увагою або бути ним неправильно сприйнятими. В той же час позивач з положеннями зазначеного договору погодився, підписавши його без зауважень, і тим самим добровільно прийняв на себе обов'язки, що з нього випливають. Договір укладався за власним волевиявленням сторін, без примусу, у встановленій законом формі, з необхідним обсягом повноважень, були спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони усвідомлювали значення своїх дій.

Враховуючи, що позивачем, відповідно до вимог ст..60 ЦПК України, не надано доказів на підтвердження своїх вимог, колегія суддів повну відсутність доказів та вмотивованих пояснень позивача, незрозуміло причинно-наслідковий зв'язок між підвищенням курсу долара США та обставинами, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", за наявності яких правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 233 Цивільного кодексу України, також незрозуміло, яку саме обставину позивач вважав тяжкою.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку стосовно того, що немає підстав для задоволення позовних вимог.

Однак, що стосується рішення суду про стягнення судового збору, то рішення суду в цій частині підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст..4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: з позовної заяви немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно п.11 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», розміри ставок судового збору визначаються з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, а не на день подання первісного процесуального документа (наприклад, позовної заяви, заяви про видачу судового наказу, заяви в порядку окремого провадження), що відповідає вимогам частини третьої статті 2 ЦПК. Це стосується, зокрема, випадків подання заяв про забезпечення позову, доказів, апеляційних, касаційних скарг.

Порядок сплати судового збору за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, у випадках та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК), передбачено в абзаці 2 частини першої статті 6 Закону № 3674-VI. У цьому випадку ціна позову визначається як в іноземній валюті, так і в національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову. Виходячи саме з такої ціни позову (в національній валюті), визначається розмір судового збору, що підлягає сплаті. Однак якщо день подання позову не співпадає з днем сплати судового збору (збір сплачено раніше), то останній визначається з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України саме на день сплати, а не на день подання позову.

Аналогічним чином вирішується й питання сплати судового збору за подання апеляційних чи касаційних скарг у відповідних справах.

Отже, з позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243грн.60 коп., виходячи з мінімальної заробітної плати 1218 грн.

На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст.307, 313, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 11 грудня 2014 року в частині стягнення судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -