№ 468/1727/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

22.10.2015 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області

ОСОБА_1 розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до територіальної громади міста Баштанка в особі Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

21.10.2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до територіальної громади міста Баштанка в особі Баштанської міської ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок №45, розташований в місті Баштанка по вулиці Дружби народів.

Із змісту позовної заяви слід, що в 1980 році сімя позивача була переселена до міста Баштанка Миколаївської області згідно переселенського квитка від 11.04.1980 року серії П№065076. Вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами чоловік позивача ОСОБА_3 отримав у власність як член агрофірми «Дружба народів» та повністю сплатив його вартість останньому. 14.02.2010 року ОСОБА_3 помер, при цьому за час життя не оформився у правах власника на даний будинок. Право власності на даний будинок не зареєстровано ні в Баштанському БТІ, ні в Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. При звернені до нотаріуса по питанню оформлення у спадкових правах, останнім було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок за спадкодавцем. За таких обставин позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний спірний житловий будинок в порядку спадкування за законом.

Дана заява не відповідає вимогам ЦПК, а саме статті 119.

- відповідно до вимог п.5 та 6 ч. 2 вказаної статті, заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Позивачем зазначається, що право власності на вищевказаний житловий будинок не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, однак позовна заява не містить зазначення доказів на підтвердження цих обставин, зокрема, відсутності заборон відчуження даного майна (та за можливості їх не додано до позовної заяви).

З урахуванням вищенаведених обставин (не проведення раніш реєстрації даного будинку в установленому законом порядку) позовна заява не містить обставин на підтвердження того, що вказане нерухоме майно не є самочинним будівництвом та не зазначає доказів на підтвердження цього.

Так, згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", з якого вбачається, що якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

В свою чергу п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 19.09.75 за №9 «Про практику застосування судами України статті 105 Цивільного кодексу України» (що діяла на час виникнення правовідносин) передбачено, що вирішуючи позови про право власності на самовільно споруджені жилі будинки або прибудови, в тому числі пов'язані з купівлею-продажем, міною, даруванням, спадкуванням останніх, а також вимоги про поділ цих будівель між учасниками будівництва і визначення порядку користування приміщеннями в них, про відшкодування витрат, понесених на самовільне будівництво, суди повинні враховувати, що щодо таких жилих будинків і прибудов не виникає прав і обов'язків власника ні в осіб, які їх спорудили, ні в осіб, які уклали щодо них угоди. Самовільно споруджені будинки чи прибудови не можуть бути об'єктом права приватної власності і на них не може бути звернено стягнення за виконавчими документами; вони не можуть бути продані з прилюдних торгів або передані у власність кредиторам.

Крім того, із доданої до позовної заяви довідки Баштанського РБТІ від 04.09.2015 року слід, що даний будинок 16.11.2010 року було взято на облік як безхазяйне майно.

Згідно ст. 335 ЦК України, після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Також, позовна заява не містить викладу обставин стосовно того, що відносно даного будинку не вирішувалось питання про його передання в комунальну власність (з зазначенням відповніих доказів).

З викладених в позовній заяві обставни та доданих до неї документів вбачається участь у даних спірних правовідносинах Агрофірми «Дружба народів», однак позивач не залучає до участі у справі даного субєкта (або ж його правонаступника, у разі наявності такого), обгрунтування цьому ( з зазначенням відповідних докаів) не наводить.

Із викладеного слід, що позовна заява ОСОБА_2 подана без додержання вимог ст. 119 ЦПК України, а тому це є підставою для залишення її без руху для виправлення вказаних недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя , -

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_2 до територіальної громади міста Баштанка в особі Баштанської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування - залишити без руху.

Надати позивачу строк, для виправлення вказаних в ухвалі недоліків але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем ухвали, розяснивши, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява вважається неподаною і повертається.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ