Номер провадження: 22-ц/785/3546/15
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Громік Р. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Парапана В.Ф., Панасенкова В.О.,

при секретарі - Томашевській К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання,

встановила:

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позову і до 30 червня 2016 року, тобто до закінчення навчання, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у них з відповідачем є спільна дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка навчається на другому курсі денного відділення технікуму газової і нафтової промисловості Одеської національної академії харчових технологій. Кожного дня дитині потрібні кошти для проїзду до місця навчання та повернення додому, для придбання канцелярських приладів, підручників, методичних посібників необхідних для навчання, їжу та одяг. Відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги дочці, яка продовжує навчання, тому позивач була вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки він не може, оскільки від другого шлюбу він має малолітнього сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого він також сплачує аліменти, крім того на його утриманні знаходиться непрацездатний батько ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі (а.с.20).

Рішенням суду позов був задоволений частково. Було стягнуто щомісячно з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 14 жовтня 2014 року і до закінчення ОСОБА_4 навчання, тобто до 30 червня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вказане рішення та постановити нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі, посилаючись при цьому на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає у зв'язку з тим, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази згідно ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, та вірно послався на діюче законодавство.

Згідно ч. 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Судом першої інстанції правильно були встановлені наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 14 червня 2000 року (а.с.3).

ОСОБА_2 приходиться рідним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, виданим 30 липня 1996 року відділом РАЦС м. Іллічівськ Одеської області, актовий запис №329 (а.с.4).

Дочка проживає з матір'ю ОСОБА_3, та знаходиться на її утриманні.

Згідно довідки №562 від 23 жовтня 2013 року ОСОБА_4 є студенткою другого курсу денного відділення технікуму газової і нафтової промисловості Одеської національної академії харчових технологій, форма, навчається за контрактом (а.с.14).

Відповідно до положень ст.198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Таким чином, однією з основних умов виникнення у батька (батьків) обов'язку утримувати повнолітню дитину, яка навчається, є наявність можливості надання такої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи з 11 листопада 2014 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_8 (а.с.21), з якою мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.22). На утримання неповнолітнього сина відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (а.с.24-25).

При визначенні розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача на утримання повнолітньої дочки, суд першої інстанції правильно врахував, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина, який також потребує належного матеріального забезпечення для свого розвитку, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягувати аліменти в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з діючими нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, та дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апелянт не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги.

Так, в порушення ст.ст. 10, 60 ЦПК України, апелянтом не доведений факт знаходження на його утриманні непрацездатного батька, необхідності дорогого лікування та неможливості у зв'язку з цим надавати матеріальну допомогу повнолітній доньці.

Інших правових доводів скарга не містить.

Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, є неспроможними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Тому, на думку колегії суддів, справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 303-304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 315, 317, 319, 324-325 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 22 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді В.Ф.Парапан

В.О.Панасенков