УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В., про визнання заповіту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року.

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_8, який постійно проживав за адресою: смт. Димитрово, м. Олександрія Кіровоградської області. За життя батько склав заповіт на його ім'я, який посвідчений 05 січня 2006 року секретарем Федорівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі № 01.

Після смерті батька відкрилась спадщина за заповітом.

У вересні 2012 року позивач звертався до нотаріуса за місцем проживання свого батька з наміром прийняти спадщину, однак 08 жовтня 2012 року отримав відмову у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченому ч. 1 ст. 1270 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1270>.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2012 року ОСОБА_4 надано додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька терміном у три місяці.

26 лютого 2013 року позивачу стало відомо про те, що Олександрійською міською державною нотаріальною конторою № 1 відкрита спадкова справа на підставі заяви ОСОБА_5, оскільки 26 травня 2011 року його батьком ОСОБА_8 складено новий заповіт на ім'я відповідача.

Позивач зазначив, що новий заповіт, який було складено його батьком не відповідає його волевиявленню, оскільки батько хворів на психічне захворювання і проходив курс лікування в психіатричній лікарні, а останній період життя проживав в будинку-інтернаті для психохроніків так як проживання в будинку-інтернаті загального типу йому протипоказано за психічним станом здоров'я, що підтверджується висновком комісії ЛКК Кіровоградської обласної психіатричної лікарні від 12 квітня 2011 року.

Позивач зазначив, що 26 травня 2011 року в день переведення спадкодавця з лікувального закладу Кіровоградської обласної психіатричної лікарні до Димитрівського психоневрологічного інтернату № 25-8, відповідач скористався безпорадним станом заповідача та звернулася до приватного нотаріуса Яценка Я.В. де було складено та завірено заповіт.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_8 посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко Я.В. 26 травня 2011 року, зареєстрований в спадковому реєстрі № 51207154, бланк ВРЕ 333789, номер в реєстрі нотаріальних дій 698.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Задовольняючи позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що починаючи з червня 2010 року психічний стан ОСОБА_4 погіршився, дані про те, що в період часу з червня 2010 року і до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_4 були періоди ремісії і його стан покращувався в матеріалах відсутні.

Крім того, під час складання заповіту, 26травня 2011 року ОСОБА_4 страждав на стійке психічне захворювання: судинну деменцію, що в свою чергу впливало на його стан здоров'я, зокрема в оцінюванні дійсних життєвих обставин. Відповідно його дії по складанню заповіту не відповідали його волі з причин зазначених вище.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта від 30 травня 2014 року № 287, за наслідками проведеної КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» судово-психіатричної первинної комісійної посмертної експертизи, ОСОБА_4 під час складання заповіту 26 травня 2011 року страждав на судинну деменцію. За своїм психічним станом у зазначений період часу не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, не був здатний практично осмислювати свій стан та ситуацію в цілому. Лікарські препарати (карбомазепін) не впливали на його дієздатність.

Доводи касаційної скарги щодо того, що позивачем не доведено факту того, що померлий саме в момент вчинення правочину (заповіту) не усвідомлював значення свої дій та не міг керувати ними не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, зокрема висновком експерта.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня