Справа №591/7677/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шелєхова Г. В.
Номер провадження 22-ц/788/969/15 Суддя-доповідач - Гагін М. В.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

13 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Попруги С. В. ,

з участю секретаря судового засідання -Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - Рижова Сергія Євгеновича

на рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 квітня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 02 квітня 2015 року позов ОСОБА_7, ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 100000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Стягнуто з ТДВ «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_7 6882 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 6882 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - Рижов С.Є., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

При цьому доводить, що сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 є завищеною, і поставить її в дуже тяжке матеріальне становище, не відповідатиме вимогам справедливості судового рішення, оскільки вона також зазнала душевних страждань, не мала умислу завдати шкоди здоров'ю потерпілим, а її вина належним чином не доведена судом, згідно законодавства може мати ознаки лише необережності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_3 - адвоката Рижова С.Є., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивачів - адвоката Сергєєвої С.А., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 та ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується батькам незалежно від вини її заподіювача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками місцевого суду, оскільки суд дійшов цих висновків повно і всебічно з'ясував обставини справи, вірно визначив юридичну природу спірних правовідносин і застосував відповідні їм норми матеріального права.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України відповідальність за моральну шкоду, завдану фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю покладається на особу, яка її завдала, за загальним правилом за наявності її вини.

Тобто, ч.1 ст.1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди - і серед інших, - наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

У ч.2 ст.1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, серед яких - і випадок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Таким чином, ч.2 ст.1167 ЦК України передбачає підстави відшкодування моральної шкоди незалежно від вини заподіювача, проте не змінює відповідальну за відшкодування моральної шкоди особу, якою за змістом ст.1167 та ч.2 ст.1187 ЦК України залишається особа, яка безпосередньо завдала моральну шкоду, а саме - особа, яка на відповідній правовій підставі керувала транспортним засобом.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Частинами 2 та 5 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21 липня 2014 року ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

При цьому встановлено, що 21 листопада 2013 року близько 12 години 50 хвилин, керуючи автомобілем марки "Мерседес Бенц", реєстраційний № НОМЕР_1, рухаючись по вул. Героїв Сталінграду в м. Суми, в районі зупинки транспорту загального користування "Бібліотека ім. Н.К. Крупської", порушила вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, під'їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, завчасно не зменшила швидкість руху автомобіля та не зупинила автомобіль, у зв'язку з чим здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_9, яка перетинала проїзну частину по пішохідному переходу справа наліво, відносно руху автомобіля, внаслідок якого потерпілій ОСОБА_9 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження: " Відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, мозкова кома", що потягли за собою настання її смерті.

Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 жовтня 2014 року вирок Зарічного районного суду м. Суми, від 21 липня 2014 року, відносно ОСОБА_3, в частині рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 9630 грн. матеріальної шкоди та по 50000 грн. кожному моральної шкоди, скасовано, а матеріали кримінального провадження за позовом ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ТДВ "СТ Домінанта", про стягнення 13764 грн. моральної шкоди, до ОСОБА_3 про стягнення 9 630 грн. матеріальної шкоди та 986236 грн. моральної шкоди, призначено до нового судового розгляду в тому ж суді в іншому складі суддів в порядку цивільного судочинства.

Отже, за змістом ч.4 ст.61 ЦПК України зазначений вирок є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій ОСОБА_3, стосовно якої ухвалено цей вирок, з питань, щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, й вчинення її саме ОСОБА_3

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У наслідок дорожньо-транспорної події ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Відкрита поникаюча черепно-мозкова травма. Забій головного мозку тяжкого ступеню мезенцефало-бульбарна форма. Церебро-субарахноїдальний і вентрікулярний крововилив. Епідуральний крововилив передніх відділів лобної долі справа. Пневмоцефалія. Лінійний перелом правих латеральних відділів черепа, лобної кістки справа, уламковий перелом очних відростків лобної кістки справа, медіальної стінки правої орбіти. Перелом правого великого крила клиновидної кістки. Перелом кісток спинки носу без зміщення. Гемо-назолікворея. Набряк головного мозку. Перелом п'ясної кістки IV пальця лівої кісті. Забій-крововилив навколо орбітальної області справа. Садна області лоба справа», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2045 від 10 січня 2014 року були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, і за цими ознаками кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 148 від 18 лютого 2014 року було встановлено, що виявленні тілесні ушкодження могли утворитися при травматичному контакті з тупими предметами, що могло мати місце за обставин ДТП указаних в постанові від 18 лютого 2014 року та матеріалах досудового розслідування за №746, та кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що мають прямий причинний зв'язок з настанням смерті.

Таким чином встановлено, що внаслідок ДТП ОСОБА_9 отримала тяжкі тілесні ушкодження: "Відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, мозкова кома", що потягли за собою настання її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2.

У період з моменту отримання тілесних ушкоджень - 21 листопада 2013 року до моменту смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 дочка позивачів перебувала у лікарні, знаходилася в комі, до 10 грудня 2013 року знаходилася в реанімаційному відділенні СОКЛ, потім була переведена в дитячу лікарню.

У період знаходження дитини у лікарні позивачі як батьки здійснювали за нею догляд.

Отже, душевні страждання, яких зазнали позивачі у зв'язку з протиправною поведінкою щодо їхньої дочки, їх тривалість і глибину, чим завдано їм моральну шкоду судом першої інстанції обґрунтовано на її відшкодування визначено суму у 100000 грн. кожному із позивачів.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру завданої моральної шкоди суд належним чином врахував характер і ступінь немайнових втрат позивачів, їх тривалість, наслідки та інші обставини, які мають значення і, визначаючи їх розмір виходив із засад розумності, виваженості та справедливості, відтак підстав для їх зменшення не вбачається.

Доводи апеляційної скарги як щодо відсутності вини ОСОБА_3, так і порушення потерпілою правил дорожнього руху, отже і відсутності підстав для відшкодування позивачам моральної шкоди, не ґрунтується на законі та фактичних обставинах справи.

Допущені, на думку заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції порушення норм процесуального права при розгляді клопотань не призвели до неправильного вирішення справи, відтак і не можуть бути підставою для скасування ухваленого рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для скасування рішення, ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - Рижова Сергія Євгеновича відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м.Суми від 02 квітня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -