пр.№ 2/464/92/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.05.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Борачка М.В.

при секретарі Гаврилишин О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Арена Львів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Арена Львів», в якому з врахуванням уточнених позовних вимог просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року в розмірі 26626,05грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 16.01.2013 року по 11.02.2014 року обіймав посаду головного лікаря у відділі стюардингу та медицини ДП «Арена Львів». Станом на дату звільнення відповідачем не здійснено з ним належного розрахунку, а тому на підставі ст.117 КЗпП України просить стягнути з відповідача середній заробіток час затримки виплати заробітної плати за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року в розмірі 26626,05грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року в розмірі 26626,05грн.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснив, що вина відповідача у несвоєчасній виплаті заробітної плати позивачу відсутня, оскільки ДП «Арена Львів» є державним підприємством та отримує фінансову підтримку з боку державного бюджету. В 2013 році відбулось неповне покриття планового збитку підприємства за рахунок дотації з державного бюджету та вказана збитковість стала причиною неможливості виплати заробітної плати. Крім того, в процесі виконавчого провадження на виконання рішень судів було накладено арешт на рахунки ДП «Арена Львів», тому виплатити заробітну плату позивачу було неможливо. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, з 16.01.2013 року по 11.02.2014 року обіймав посаду головного лікаря у відділі стюардингу та медицини ДП «Арена Львів». 11.02.2014 року згідно наказу №14/О-ВК звільнений з роботи за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КЗпП України. Вказане підтверджується копією трудової книжки позивача (т1 а.с.3).

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу в день звільнення не було виплачено всіх сум, належних йому до виплати; відповідач здійснив розрахунок з позивачем 14.10.14 р.

У відповідності до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини. Покликання представника відповідача на відсутність вини відповідача в невиплаті коштів позивачем суд не бере до уваги, оскільки вказані відповідачем обставини не свідчать про відсутність його вини та не звільняють останнього від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, представником відповідача не доведено відсутності вини відповідача у невиплаті належних позивачеві у день звільнення коштів, а тому, суд приходить до висновку, що невиплата позивачу належних сум в день звільнення відбулась з вини відповідача.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави зробити висновок, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини. Покликання представника відповідача про неможливість розпоряджатись коштами через арешт рахунків державною виконавчою службою не свідчить про відсутність вини роботодавця і не є підставою для звільнення останнього від обов`язку сплатити зазначені кошти. Крім цього, як встановлено з матеріалів справи, період затримки розрахунку при звільненні позивача ОСОБА_1 - з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року, однак як видно з постанов Сихівського ВДВС (т.1 а.с. 80, 119-123) та довідки Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» (т.2 а.с.25), на рахунок відповідача відкритий в АТ «Ощадбанк» був накладений арешт лише з 18.09.2014 р., тобто більш як через сім місяців з дати звільнення позивача, що спростовує посилання представника відповідача про арешт всіх рахунків ДП «Арена Львів» на момент звільнення позивача. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що невиплата позивачу належних сум в день звільнення відбулась з вини відповідача.

Середній заробіток розраховується відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України відвід 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до абз.3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок), середньомісячна заробітна плата визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Згідно із п. 5 Порядку нарахування виплат у випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (п. 8 Порядку).

Як вбачається з розрахунку відповідача (т.1 а.с. 20) та не заперечується позивачем, за останні два календарні місяці роботи сумарний розмір заробітної плати позивача ОСОБА_1, а саме за грудень 2013 року та січень 2014 року, без виключення сум відрахування на податки, становив 5163,79 грн.; протягом даного періоду позивач працював 32 робочих дні, а відтак, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці становитиме 161 грн. 37 коп. (5163,79 грн. / 32 робочих днів).

Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача, повинна бути нарахована за кількістю робочих днів у період затримки розрахунку при звільненні, що відповідатиме „Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року.

Період затримки розрахунку, за який позивач просить стягнути середній заробіток складає: з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року.

Відповідно до листа Мінпраці та соціальної політики від 04.09.2013 року №9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» встановлені наступні показники робочих днів: лютий 2014р. - 20 робочих днів; березень 2014 р. - 20 робочих дні, квітень 2014 р. - 21 робочий день, травень 2014 р. - 19 робочих дні, червень 2014р. - 19 робочих дні, липень 2014р. - 23 робочих дні, серпень 2014р. - 20 робочих дні, вересень 2014р. - 22 робочих дні, жовтень 2014р. - 23 робочих дні.

Середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року буде складати: 161,37 * 166 = 26787,42 грн., де 161 грн. 37 коп. - середньоденна заробітна плата, а 166 - кількість робочих днів за даний період.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи вищенаведене, у зв'язку з невиплатою з вини відповідача при звільненні ОСОБА_1 всіх сум, що належали йому на день звільнення, відповідач повинен виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, який з врахуванням заявлених позивачем позовних вимог, становить 26626,05 грн. за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Також з відповідача на користь держави слід стягнути 266,26 грн. судового збору.

На підставі ст.ст. 56, 116, 117, 237-1 КЗпП України та керуючись ст.ст.10, 11, 59, 60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Державного підприємства «Арена Львів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволити.

Стягнути з Державного підприємства «Арена Львів» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12.02.2014 року по 14.10.2014 року в розмірі 26626,05грн. з відрахуванням від цієї суми передбачених законодавством податків і зборів.

Стягнути з Державного підприємства «Арена Львів» на користь держави 266,26 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий Борачок М.В.