Справа № 645/437/15-ц
Провадження № 2/645/823/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 квітня 2015 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

при секретарі судового засідання Петленко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Харківської міської ради

ОСОБА_2

ОСОБА_3

про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до Харківської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла 06 березня 2014 року. Позов мотивований тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15 грудня 2006 року № 8-06-256073-Ш, виданого на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна № 15264-Ш від 15.12.2006 року, квартира АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

21 листопада 2013 року помер ОСОБА_5. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4, яка доводиться рідною матір'ю спадкодавцю, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом із ОСОБА_5 в спірній квартирі, що підтверджується довідкою про склад сім'ї № 3755 від 17.12.2013 року.

06 березня 2014 року померла ОСОБА_4. За життя ОСОБА_4 12.01.2009 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, згідно з яким, заповідала все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належить їй на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (які є онуками спадкодавця).

Позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності на квартиру, яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло, не було за нею зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Спадкоємець ОСОБА_2 (рідний брат позивача) відмовився від спадщини за заповітом на користь позивача. Мати позивача - ОСОБА_3 на обов'язкову частку в спадщині не претендує, із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталась.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб.

Представник позивача ОСОБА_7, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник першого відповідача Харківської міської ради правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 04.03.2015 року до суду надійшло заперечення проти позову (вхідний № 6571), згідно з яким Харківська міська рада вважає позов безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 8-06-256073 квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4. Проте, відповідно до інформації Управління комунального майна та приватизації № 13330 від 26.11.2014 року вказане свідоцтво було оформлено, але власники квартири - ОСОБА_5 та ОСОБА_4 його не одержували. Таким чином, відповідач, посилаючись на положення до ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України, та ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, наголосив, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.

Крім того, перший відповідач вказав, що матеріали справи не містять інформації щодо спадкоємців, які мають право на обовязкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, або копії письмової відмови від своєї частки на користь іншої особи.

З огляду на викладене, Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 60-61).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали у повному обсязі (а.с. 52, 53).

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку № 3755, виданої Дільницею № 52 КП «Жилкомсервіс» 17.12.2013 року, ОСОБА_5 з 19.09.1969 року по день своєї смерті - 21.11.13 року постійно проживав у трьохкімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_1 житловою площею 44,3 кв.м, загальною площею 59,10 кв.м.. Разом з ним постійно проживала та була зареєстрована, як член його родини, його мати - ОСОБА_4 (а.с. 21).

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Частиною четвертою статті 5 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передбачено, що право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

В силу статей 1, 3, 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

Отже, право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, ш підлягає розгляду вказаним органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Як вбачається з довідки Управління комунального майна та приватизації № 13330 від 26.11.2014 року, квартира АДРЕСА_2 на підставі розпорядження відділу приватизації житлового фонду управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна № 15264-Ш від 15.12.2006 року передана у спільну сумісну власність ОСОБА_4 ОСОБА_8оровичу та ОСОБА_4 та оформлено свідоцтво про право власності р. № 8-06-256073-Ш від 15.12.2006 року. Документи власниками одержані не були (а.с. 11-12).

Відповідно до частин 1, 2, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Такий порядок реєстрації прав на нерухоме майно передбачений ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Разом з тим, згідно з положеннями ЗУ «Про внесення змін до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1878 від 11.02.2011 року, з 01.01.2013 року державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та обтяження таких прав здійснюють територіальні органи державної реєстрації прав Міністерства юстиції України і державні та приватні нотаріуси. Однак зазначені органи реєстрації наділені повноваженнями здійснювати відповідну реєстрацію прав на нерухоме майно лише за вимогою власника (уповноваженої особи).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 при житті не отримали вищевказане свідоцтво про право власності на спірну квартиру № 8-06-256073-Ш від 15.12.2006 року, та воно належним чином не було зареєстровано в Єдиному реєстрі прав на нерухоме майно.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 є сином ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯИ № 545770 від 16.09.1953 року (а.с. 15).

21 листопада 2013 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ від 23.11.2013 року (а.с. 16).

Відповідно до положень ч. З ст. 1268 ЦК України ОСОБА_4, прийняла спадщину, оскільки постійно проживала та була зареєстрована разом зі своїм сином в спірній квартирі, що підтверджується вищевказаною довідкою про склад сім'ї № 3755 від 17.12.2013 року.

06 березня 2014 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ВЛ № 433520 від 07.03.2014 року (а.с. 17).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_4 склала заповіт від 12.01.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, згідно з яким, заповідала все своє майно, де б таке не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належить їй на день смерті і на що вона за законом матиме право ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9).

На день смерті ОСОБА_4 цей заповіт не було змінено або скасовано.

Згідно з листом Дванадцятої Харківської нотаріальної контори № 906/01-16 від 25.03.2015 року, після ОСОБА_4, померлої 06 березня 2014 року, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_3, заведена спадкова справа № 678/2014. Да нотаріальної контори 29.08.2014 року надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини згідно заповіту, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 12.01.2009 року за реєстровим № 19. Крім того, 29.08.2014 року надійшла заява ОСОБА_2 про те, що йому відомо про заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 12.01.2009 року за реєстровим № 19 та про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1. Також, 02.09.2014 року надійшла заява дочки спадкодавця ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття, або про відмову від спадщини до нотаріальної контори на надходили.

У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в частині п'ятій пункту 13 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначив, що в разі не передання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона не була розглянута в установлений строк або в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

Таким чином, суд вважає, що оскільки до дня смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у встановленому законом порядку висловили свою волю на приватизацію житла, органом приватизації було прийняте відповідне рішення та виготовлено свідоцтво про право власності, а тому до складу спадщини входить спірна квартира.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Як вбачається з копії спадкової справи, наданої до матеріалів справи Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою, на заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з тим, що в матеріалах спадкової справи № 678/2014, заведеної після померлої 06.03.2014 р. ОСОБА_4, відсутні документи, підтверджуючі право власності спадкодавця на спірну квартиру.

Враховуючи, що ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлений права її оформити в установленому законом порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_4, померлої 06 березня 2014 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 256 ЦПК України,суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право вланості на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 44,3 кв.м., загальною площею 59,10 кв.м в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 Олексіїани, яка померла 06 березня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, через Фрунзенський районний суд м. Харкова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Федорова О.В.