Справа № 0306/3159/2012 Головуючий у 1 інстанції: Миронюк М.Г.
Провадження № 22-ц/773/745/15 Категорія: 2 Доповідач: Завидовська-Марчук О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Завидовської-Марчук О.Г.,

суддів - Фе

донюк С.Ю., Свистун О.В.,

при секретарі Перебойчуку Р.В.,

з участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою відповідача Приватного підприємства «Люблинецьбуд» про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства «Люблинецьбуд» про стягнення статутної частки та визнання права власності на майно за апеляційною скаргою відповідача Приватного підприємства «Люблинецьбуд» на ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року,

встановила:

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року залишено без задоволення заяву Приватного підприємства (далі - ПП) «Люблинецьбуд» про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2012 року в даній справі.

Не погоджуючись із даною ухвалою, відповідач - ПП «Люблинецьбуд» подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та постановити нову - про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали суду.

В ході апеляційного розгляду даної справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі із зазначених у ній підстав.

Позивач в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час та місце його проведення, однак подала заяву про розгляд справи за її відсутності. При цьому, позивачем подано письмове заперечення на апеляційну скаргу в якій вона просить апеляційну скаргу відхилити з огляду на безпідставність викладених у ній доводів.

Заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, і це відповідає матеріалам справи, що ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2012 року, яка набрала законної сили, визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ПП «Люблинецьбуд», відповідно до якої ПП «Люблинецьбуд» погодилось та визнало, що у власність ОСОБА_5 переходить з виділенням в натурі рухоме і нерухоме майно, виділене на її користь рішенням загальних зборів від 04.05.2012 року, як виплата вартості належної їй частки в розмірі 13,60 % в майні підприємства, тобто незавершені будівництвом об'єкти, що розташовані по вул.Заводській, 3 в смт.Люблинець Ковельського району Волинської області, які зобов'язалось до 15 січня 2012 року передати та сплати на користь ОСОБА_5 57868 грн. за належну їй частку в статутному фонді підприємства. Провадження у справі закрито (а.с.59).

В заяві про перегляд зазначеної ухвали за нововиявленими обставинами відповідач покликався на те, що на час постановлення ухвали про визнання мирової угоди діяла заборона на передачу майна підприємства у вигляді арешту, застосована в іншій справі - за позовом ОСОБА_6 до ПП «Люблинецьбуд» про визнання недійсним та скасування рішень загальних зборів засновників про внесення змін до статуту, і дана обставина не була відома ані суду, ані усім іншим учасникам процесу в тому числі і підприємству.

Відповідач також вказував на те, що ОСОБА_1, яка була представником відповідача ПП «Люблинецьбуд» в даній справі, не мала права представляти інтереси підприємства, оскільки директор підприємства ОСОБА_7, який видав їй довіреність на час розгляду справи був звільнений з посади.

Стверджуючи, що вищевикладені обставини є істотними для справи, і що вони не були і не могли бути відомі на час розгляду справи, а отже - нововиявленими, відповідач просив ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 29 травня 2012 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_5 відмовити.

Відмовляючи в задоволенні заяви ПП «Люблинецьбуд» суд першої інстанції виходив із того, що наведені вище обставини не являються нововиявленими в розумінні ст.361 ЦПК України.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на повно і всебічно з'ясованих обставинах справи та відповідає нормам процесуального законодавства.

Так, згідно з ч.1 ст.361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

У п.1 ч.2 ст.361 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

При цьому, як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 своєї постанови від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами», нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п.п.1, 2 ч.2 ст.361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи, ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Отже, як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Проаналізувавши матеріали справи та надавши їм правильну юридичну оцінку і відповідно до зазначеної норми процесуального законодавства, суд дійшов вірного висновку, що дані обставини не є нововиявленими в розумінні ст.361 ЦПК України, оскільки ПП «Люблинецьбуд» в статусі відповідача виступало як в цій справі, так і у вказаній вище справі за позовом ОСОБА_6, а тому та обставина, що на час визнання мирової угоди діяла заборона на передачу майна підприємства була відома ПП «Люблинецьбуд» на час розгляду даної справи та постановлення ухвали про визнання мирової угоди.

Та обставина, що інтереси підприємства в даній справі представляла особа, яка не мала на це повноважень також не може розглядатись як нововиявлена в розумінні ст.361 ЦПК України, оскільки інтереси ПП «Люблинецьбуд» в ході розгляду даної справи і при постановленні оскаржуваної ухвали представляла ОСОБА_1, повноваження якої посвідчені були згідно з нормами ст.42 ЦПК України довіреністю №4 від 12 березня 2012 року, яка видана чинним на час її видачі директором цього підприємства ОСОБА_7 строком на три роки (а.с.49, 59). І при цьому ця довіреність не скасована.

Таким чином, обставини, на які відповідач посилався у своїй заяві, об'єктивно існували і були відомі відповідачу на час розгляду даної справи.

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що наведені відповідачем обставини не являються нововиявленими в розумінні ч.2 ст.361 ЦПК України та не містять передбачених законом підстав для перегляду постановленої в даній справі ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2012 року у зв'язку з чим правомірно залишив без задоволення заяву відповідача про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами судового рішення.

Таким чином, усі доводи апеляційної скарги не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції та не містять передбачених законом підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на безпідставність її доводів, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін, як така, що постановлена з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства «Люблинецьбуд» відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 31 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді