Справа № 371/1378/14 Головуючий у І інстанції Рудик Ю.В.
Провадження № 22-ц/780/4272/15 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 47 21.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Верланова С.М., Голуб С.А.,

при секретарі: Нагорній Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон» на рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року у справі за ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська об'єднан державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відшкодування моральної шкоди завданої порушенням трудових прав,-

встановила:

у серпні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Мотивував свої вимоги тим, що з квітня 2006 року він працює на посаді начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон» м. Миронівка Київської обл.

Наказом директора ТОВ «Бекон» від 12 травня 2009 року його було звільнено з займаної посади.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2009 року ухвалено рішення, яким його позов задоволено частково та поновлено на роботі на посаді начальника енерго -механічної служби ТОВ «Бекон» з 12 травня 2009 року, стягнуто з відповідача на його користь 11 951 грн. 29 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 200 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Також зазначав, що на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2009 року на роботі на займаній посаді його поновлено лише 01 березня 2010 року.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року було частково задоволено його позов до ТОВ «Бекон» про визнання протиправною бездіяльності та рішення роботодавця і стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачені заробітну плату за період роботи з 01 березня 2010 року по 12 серпня 2011 року у розмірі 29 196 грн. 44 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

Крім того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року зазначене рішення Миронівського районного суду було скасовано в частині відмови у стягненні з ТОВ «Бекон» на користь позивача середнього заробітку за 58 робочих днів затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07 грудня 2009 року по 01 березня 2010 року в розмірі 4652 грн. 18 коп. і ухвалено про стягнення зазначеної суми з ТОВ «Бекон».

Вказані судові рішення були виконані у примусовому порядку відповідачем через відділ державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції.

Після цього відповідач припинив виплачувати позивачу заробітну плату, що змусила його повторно звертатися до суду.

Так, рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року частково задоволено його позов до ТОВ «Бекон» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, звільнення з роботи за власним бажанням стягнуто на його користь з ТОВ «Бекон» інфляційні нарахування за прострочення грошового зобовязання , покладеного рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2009 року за період з 08 грудня 2009 року по 08 вересня 2011 року в розмірі 1820 грн. 49 коп. та 3% річних в сумі 690 грн. 12 коп.; невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року по 30 травня 2012 року в розмірі 16202 грн. 42 коп.; моральну шкоду в розмірі 2000,0 грн.; зобов'язано відповідача розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року зазначене судове рішення змінено та стягнуто з ТОВ «Бекон» на його користь невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року по 30 травня 2012 року у розмірі 21255 грн. 42 коп.; моральну шкоду у розмірі 3000, 0 грн.; зобов'язано ТОВ «Бекон» нарахувати та виплатити допомогу за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника - колишнього директора ТОВ «Бекон» на час його щорічної відпустки з 25 вересня 2009 року за 29 календарних днів відповідно до наказу №38 - К від 24 вересня 2008 року у розмірі 100% заробітної плати за цей час; стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 2249 грн. 80 коп.

Вказані судові рішення про стягнення сум з ТОВ «Бекон» були виконані у примусовому порядку відповідачем через відділ державної виконавчої служби Миронівського районного управління юстиції.

Також, при виконанні судового рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, в частині зобовязання відповідача розглянути заяву позивача від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням виявилося, що постановою в. о. начальника відділу ДВС Миронівського РУЮ Швидкого О.Г. від 31 жовтня 2013 року повернуто виконавчий документ стягувачу у зв'язку з його звільненням з посади начальника енерго - механічної служби з 18 травня 2012 року за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, відповідно до наказу №1-к від 18 травня 2012 року. За його зверненням працівники ДВС Миронівського РУЮ 4 серпня 2014 року видали фотокопію такого наказу про звільнення.

Але, копію такого наказу у роботодавця він не отримував та запису у його трудову книжку не вносилось.

Після поновлення його на роботі та до часу звернення до суду до роботи його допущено не було, на територію підприємства його не допускають.

Крім того за період з 01 вересня 2012 року по час звернення до суду 30 серпня 2014 року з вини відповідача йому не виплачена заробітна плата за 482 робочих дні, що з розрахунку 80 грн. 21 коп. за один робочий день складає 38 661 грн. 22 коп.

Також, з зазначеної суми заробітної плати відповідач не здійснював відрахування сум єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, а тому позивач просить: визнати незаконним та скасувати наказ ТОВ «Бекон» №1-к від 18 травня 2012 року про його звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з 18 травня 2012 року з посади начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон»; поновити його на роботі на посаді начальника енерго - механічної служби у ТОВ «Бекон» з 18 травня 2012 року; стягнути з ТОВ «Бекон» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2014 року в сумі 38661 грн. 22 коп.; стягнути з ТОВ «Бекон» на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди порушенням трудових прав 10000 грн.; зобов'язати ТОВ «Бекон» нарахувати у розмірі, відповідно до вимог чинного законодавства єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на сплачену йому згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року заробітну плату в загальній сумі 59768 грн. 94 коп., і сплатити такий внесок на користь Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів в Київській області; зобов'язати ТОВ «Бекон» подати до Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів в Київській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого, відповідно до вимог чинного законодавства єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком 4 Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо суми сплаченої йому згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року заробітну плату в загальній сумі 59768 грн. 94 коп.; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу фахівця в галузі права в сумі 3000 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним та скасувати наказ ТОВ «Бекон» №1-к від 18 травня 2012 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з 18 травня 2012 року з посади начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон».

Поновлено ОСОБА_2 на роботі на посаді начальника енерго - механічної служби у ТОВ «Бекон» з 18 травня 2012 року.

Стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2014 року в сумі 36 736 грн. 18 коп.

Стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди порушенням трудових прав 5000 грн.

Зобов'язано ТОВ «Бекон» нарахувати у розмірі, відповідно до вимог чинного законодавства єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на сплачену ОСОБА_2 згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року , рішення Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року заробітну плату в загальній сумі 59768 грн. 94 коп., і сплатити такий внесок на користь Миронівської ОДПІ ГУ Міндоходів і зборів в Київській області.

Зобов'язано ТОВ «Бекон» подати до Миронівської ОДПІ ГУ Мін доходів в Київській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого, відповідно до вимог чинного законодавства єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком 4 Порядку формування та подання страхувальником звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування щодо суми сплаченої ОСОБА_2, згідно рішення Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року , рішення Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року, рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, рішення Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року заробітну плату в загальній сумі 59768 грн. 94 коп.

Стягнуто з ТзОВ «Бекон» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу фахівця в галузі права в сумі 3000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київськоїобласті від 27 січня 2015 року скасовано рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року, і у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська об'єднан державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання сплатити єдиний внесок на загальнообов»язкове державне пенсійне страхування, відшкодування моральної шкоди завданої порушенням трудових прав, відмовлено.

Ухвалою від 27 травня 2015 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасоване рішення Апеляційного суду Київської області від 27 січня 2015 року і направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ТзОВ «Бекон» подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що рішення ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Також зазначив, що рішення прийняте без повного з»ясування всіх обставин справи, а також позивачем пропущені строки звернення до суду для його вирішення передбачені ст.233 КЗпП України.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з квітня 2006 року ОСОБА_2 працював на посаді начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон» у м. Миронівка Київської обл.

Наказом директора ТОВ «Бекон» від 12 травня 2009 року його було звільнено з займаної посади.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17 липня 2009 року в задоволенні його позову відмовлено.

Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2009 року зазначене рішення скасоване та ухвалене нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково та поновлено на роботі на посаді начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон» з 12 травня 2009 року, стягнуто з відповідача на його користь 11951 грн. 29 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу, 100 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 200 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 квітня 2012 року було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ «Бекон» про визнання протиправною бездіяльності та рішення роботодавця і стягнення невиплаченої заробітної плати та стягнуто з відповідача на користь позивача невиплачені заробітну плату за період роботи з 01 березня 2010 року по 12 серпня 2001 року у розмірі 29196 грн. 44 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 11 липня 2012 року зазначене рішення Миронівського районного суду було скасовано в частині відмови у стягненні з ТОВ «Бекон» на користь позивача середнього заробітку за 58 робочих днів затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі з 07 грудня 2009 року по 01 березня 2010 року в розмірі 4652 грн. 18 коп. і ухвалено про стягнення зазначеної суми з ТОВ «Бекон».

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до ТОВ «Бекон» про стягнення невиплаченої заробітної плати, інфляційних нарахувань та трьох відсотків річних, відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням трудових прав, звільнення з роботи за власним бажанням стягнуто на його користь з ТОВ «Бекон» інфляційні нарахування за прострочення грошового зобовязання, покладеного рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2009 року за період з 08 грудня 2009 року по 8 вересня 2011 року в розмірі 1820 грн. 49 коп. та 3% річних в сумі 690 грн. 12 коп.; невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року по 30 травня 2012 року в розмірі 16202 грн. 42 коп.; моральну шкоду в розмірі 2000,0 грн.; зобов'язано відповідача розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 29 січня 2013 року зазначене судове рішення змінено та стягнуто з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за період з 13 серпня 2011 року по 30 травня 2012 року у розмірі 21255 грн. 42 коп.; моральну шкоду у розмірі 3000, 0 грн.; зобов'язано ТОВ «Бекон» нарахувати та виплатити допомогу за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника - колишнього директора ТОВ «Бекон» на час його щорічної відпустки з 25 вересня 2009 року за 29 календарних днів відповідно до наказу №38 - К від 24 вересня 2008 року у розмірі 100% заробітної плати за цей час; стягнуто витрати на правову допомогу у розмірі 2249 грн. 80 коп.

Згідно постанови начальника ДВС Миронівського РУЮ серії ВП №37024758 від 23 вересня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №1017/5737, виданого 22 лютого 2013 року Миронівським районним судом Київської області про зобовязання ТОВ «Бекон» нарахувати та виплатити ОСОБА_2 доплату за виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника - колишнього директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон» ОСОБА_4 на час його щорічної відпустки з 25 вересня 2008 року на 29 календарних днів відповідно до наказу №38 - к від 24 вересня 2008 року у розмірі 100% заробітної плати директора на той час , закінчено у зв'язку нарахуванням та виплатою ОСОБА_2 4664 грн. 90 коп.

Згідно постанови начальника ДВС Миронівського РУЮ серії ВП №33839793 від 27 вересня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/1017/8, виданого 31 липня 2012 року Миронівським районним судом Київської області про стягнення з ТОВ «Бекон» на користь ОСОБА_2, закінчено у зв'язку виплатою ОСОБА_2 36348 грн. 62 коп.

Як зазначав сам позивач ОСОБА_2 в позовній заяві його було поновлено на роботі на посаді начальника енерго - механічної служби ТОВ «Бекон», на виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 7 грудня 2009 року, лише наказом в. о. директора ТОВ «Бекон» ОСОБА_5 №6-К від 01 березня 2010 року.

На виконання рішення Миронівського районного суду Київської області від 28 листопада 2012 року, яким зобов'язано ТОВ «Бекон» розглянути його заяву від 18 липня 2012 року про звільнення з роботи за власним бажанням, 22 лютого 2013 року видано виконавчий лист №1017/5737.

Згідно постанови в.о. начальника ДВС Миронівського РУЮ серії ВП №37024454 від 31 жовтня 2013 року на виконання виконавчого листа №1017/5737, виданого 22 лютого 2013 року Миронівським районним судом Київської області про зобовязання ТОВ «Бекон» розглянути заяву ОСОБА_2 від 18 липня 2012 року відповідно до вимог чинного законодавства повернутий стягувачу у зв'язку з його фактичним звільненням з посади начальника енерго - механічної служби з 18 травня 2012 року за власним бажанням на підставі наказу №1-к від 18 травня 2012 року.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд виходив з положень ст.16 ЦК України, ст.ст.38,105,115,130,138, 237-1 КЗпП України та прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, а позов підлягає задоволенню.

З таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він суперечить вимогам закону та обставинам справи.

Згідно ч.1,2 ст.38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Суд першої інстанції критично оцінив наявність наказу про звільнення та послався на ч.ч.1,2, ст.235 КЗпП України, згідно з якою у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

На думку суду першої інстанції, доказів того, що ОСОБА_2 не намагався продовжувати виконувати свої трудові обов'язки після 30 травня 2012 року не надано та твердження позивача, що його не допускають на територію підприємства, не спростовані, а тому суд вважав, що доцільно ухвалити рішення про виплату ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2014 року включно, при цьому послався на ст.237-1 КЗпП України, відповідно до якої, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Однак при вирішенні даного спору судом першої інстанції не враховано строки звернення до суду для його вирішення, передбачені ст.233 КЗпП України, відповідно до яких працівник може звернутись до суду з позовом у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

З матеріалів справи вбачається, що позивача було звільнено з роботи на підставі ст.38 КЗпП України 18 травня 2012 року, а з позовом до суду він звернувся 05 серпня 2014 року. При цьому весь цей час позивач у відповідача не працював і ніякої роботи не виконував.

Доводи позивача про те, що про звільнення з роботи 18 травня 2012 року йому стало відомо лише у серпні 2014 року, спростовуються наявними у справі доказами, а саме: заявою начальника ДВС Миронівського РУЮ про встановлення чи зміну способу та порядку виконання рішення суду від 12 вересня 2013 року, ухвалою Миронівського районного суду у Київській області від 11 жовтня 2013 року, копією трудової книжки позивача, заявою ОСОБА_2 до УПФУ у Миронівському районі про призначення та перерахунок пенсії від 01 серпня 2012 року (т.1 а.с.133 - 154).

Відповідно до ухвали Миронівського районного суду у Київській області від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_2 звільнений з роботи у відповідача 18 травня 2012 року, оригінал трудової книжки отримав 03 вересня 2012 року та подав документи до управління пенсійного фонду для призначення пенсії (т.1 а.с.143-145).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В позовній заяві ОСОБА_2 стверджує те, що йому не було відомо про його звільнення від 18.05.2012 року, трудову книжку він не отримував. Про звільнення позивачу стало відомо лише після того, як ОСОБА_6 передав йому трудову книжку та словесно сповістив про його звільнення. На підтвердження своїх тверджень, позивач надав копію трудової книжки старого зразку в якій останнім записом є прийняття ОСОБА_2 на роботу до ТОВ «Бекон» 04.04.2006 року.

Проте в матеріалах справи є копії двох трудових книжок. Першою є та, яку позивач долучив до позовної заяви, а другою є трудова книжка серії НОМЕР_1, яка, відповідно до пояснень представників відповідача, була належним чином оформлена при звільненні позивача з ТОВ «Бекон», яка містить запис про звільнення за власним бажанням від 18.05.2012 року.

Для з'ясування даної обставини, відповідно до ухвала Апеляційного суду Київської області від 16 вересня 2015 року, за клопотанням представника відповідача, була витребувана з Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі, Київської області належним чином засвідчена копія пенсійної справи ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого АДРЕСА_1.

На виконання ухвали Апеляційного суду Київської від 16 вересня 2015 року, з Управління Пенсійного фонду України у Миронівському районі, Київської області, до суду надійшла належним чином засвідчена копія пенсійної справи ОСОБА_2

Згідно даної пенсійної справи позивач по справі написав заяву про призначення і перерахунок пенсії. Дана заява, разом із додатками була прийнята Управлінням ПФ України в Мироніському районі 01 серпня 2012 року.

Як на додаток до заяви позивачем було подано дві трудові книжки.

Перша трудова книжка з датою заповнення 29 вересня 1969 року, а друга трудова книжка серії НОМЕР_1, з датою заповнення 12 травня 2009 року, яка була оформлена при звільненні позивача з ТОВ «Бекон», і містить запис наказу за №1-К про звільнення позивача з роботи за власним бажанням від 18.05.2012 року.

Викладене свідчить про те, що позивачу було відомо про його звільнення з роботи ще у серпні 2012 року, коли він звернувся до Управлінням ПФ України в Мироніському район із заявою про призначення і перерахунок йому пенсії, проте з позовом до суду він звернувся лише у серпні 2014 року.

За таких обставин позивач пропустив встановлений ст.233 КЗпП України строк звернення до суду з даним позовом, а тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись: ст.ст.303,307,309,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон» задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 22 вересня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бекон», третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Миронівська об'єднана державна податкова інспекція ГУ Міндоходів в Київській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, зобов'язання сплатити єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відшкодування моральної шкоди завданої порушенням трудових прав, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді