Справа № 141/502/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року смт. Оратів

Оратівський районний суд

Вінницької області

В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.

при секретарі Симоненко С.В.

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, у відсутність сторін, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву, щоб справу розглянули без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача голова Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області Гром Л.В., будучи належним чином повідомлена про день та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 158 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ч. 2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із слідуючого.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.07.2002 року виданого Сологубівською сільською радою Оратівського району Вінницької області ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_3, який на час смерті проживав в АДРЕСА_1.

ОСОБА_3 заповіту не залишив.

Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай) площею 3,07 га, яка розташована на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 від 08.07.1997 року.

Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, згідно ст. 529 ЦК УРСР в ред. 1963 р. після смерті ОСОБА_3 є позивач ОСОБА_1.

Відповідно до свідоцтва про народження (повторного) серії НОМЕР_3 від 06.07.1999 року ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року батьками якої є: батько - ОСОБА_3, мати - ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про одруження НОМЕР_4 від 11.11.1979 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружились 11.11.1979 року, прізвище дружини після одруження змінено на «ОСОБА_1».

Згідно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданим Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області 08.07.1997 року, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім. 1 ТРАВНЯ розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки у натурі (на місцевості).

Відповідно до виписки № 521 від 25.05.2015 року відділу Держземагентства у Оратівському районі Вінницької області із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1995 року №801 і видана Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по КСП "1 Травня" с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області сертифікат серії НОМЕР_2 за порядковим № 172 зареєстровано 10.07.1997 року на ОСОБА_3, який проживав на території с. Сологубівка Оратівського району Вінницької області. Розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 3,07 га. Вартість земельної частки (паю) становить 89636 грн. Сертифікат видано на підставі розпорядження голови Оратівської РДА від 20.05.1997 року за №109. Вартість земельної частки (паю) на день смерті 2002 року становить 31526 грн.

Відповідно до листа з поземельної книги , особовий рахунок НОМЕР_5, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до довідки №134 від 26.05.2015 року виданої виконавчим комітетом Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про те, що ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_3 є одна і та сама особа, який проживав і був зареєстрований на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Сологубівка по вул. Новосільська, Оратівського району Вінницької області і є батьком ОСОБА_1 і якому належала земельна ділянка (пай) згідно сертифікату серія НОМЕР_2. Спадкоємцем за законом згідно ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року є ОСОБА_1.

Згідно із письмовими свідченнями ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_3, ОСОБА_3, ОСОБА_3 є одна і та сама особа, який проживав і був зареєстрований на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Сологубівка по вул. Новосільська, Оратівського району Вінницької області і є батьком ОСОБА_1 і якому належала земельна ділянка (пай) згідно сертифікату серія НОМЕР_2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Встановлення зазначеного факту заявнику ОСОБА_1 необхідно для оформлення спадкових прав, тому враховуючи вище викладене, суд вважає, що вимоги заявника є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо.

До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК УРСР від 18.07.1963 року, так як спадщина після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 відкрилась до 01.01.2004 року.

Відповідно до положень ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла його дочка ОСОБА_1, бо вона фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Статтею 548 ЦК УРСР ( 1963 року ) передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно ((п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. а ч. 3 ст. 152 Земельного Кодексу України.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» передбачений ст.549 ЦК УРСР шестимісячний строк для прийняття спадщини може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо у вказаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

На підставі ст.ст. 524-527, 534, 548,549, 550 ЦК УРСР в ред. 1963 року, керуючись ст.ст. 10, 15, 57-62, 64, 130, 208, 209, 212-215, 218, 256, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, ОСОБА_3, ОСОБА_3 - це є одна і та сама особа, якій належить сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданий Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області 08.07.1997 року та яка являється батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, право на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2 виданого Оратівською районною державною адміністрацією Вінницької області 08.07.1997 року, розташовану на території Сологубівської сільської ради Оратівського району Вінницької області за межами населеного пункту, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд.

СУДДЯ О.М. Слісарчук