Справа № 522/3222/15-ц
Провадження № 2/522/4691/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.

при секретарі Шеян І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, посилаючись на те, що відповідачка знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». 14 квітня 2014 року ОСОБА_1 надала до управління заяву про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» вищевказаного закону. Загальний страховий стаж відповідачки склав 36 років 10 місяців 23 дні, з яких 30 років 7 місяців 8 днів стаж відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Тому, ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова допомога в розмірі 9 946, 88 грн.

Також позивач зазначив, що розпорядженням від 02 грудня 2014 року пенсійну справу ОСОБА_1 було доопрацьовано, проведено розрахунок стажу за даними ОК-5 для визначення права на грошову допомогу. Оскільки за період, починаючи з 2004 року страхові внески сплачувались не в повному обсязі, загальний страховий стаж відповідачки склав 36 років 10 місяців 23 дні, з яких 29 років 4 місяці 6 днів стажу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якого недостатньо для виплати грошової допомоги.

Тому, позивач вважає, що виплачена відповідачці грошова допомога в розмірі 9 946, 88 грн. підлягає поверненню позивачу як така, що набута без достатньої правової підстави.

Представник Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, та вказали, що рахункова помилка з боку відповідачки відсутня, тому вищевказані кошти поверненню не підлягають.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачка знаходиться на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

14 квітня 2014 року ОСОБА_1 надала до управління заяву про призначення пенсії за віком та виплату грошової допомоги відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» вищевказаного закону.

Загальний страховий стаж відповідачки склав 36 років 10 місяців 23 дні, з яких 30 років 7 місяців 8 днів стаж відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тому, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 була нарахована та виплачена грошова допомога в розмірі 9 946, 88 грн.

Однак, в подальшому, розпорядженням від 02 грудня 2014 року пенсійну справу ОСОБА_1 було доопрацьовано, проведено розрахунок стажу за даними ОК-5 для визначення права на грошову допомогу. Оскільки за період, починаючи з 2004 року страхові внески сплачувались не в повному обсязі, загальний страховий стаж відповідачки склав 36 років 10 місяців 23 дні, з яких 29 років 4 місяці 6 днів стажу відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якого недостатньо для виплати грошової допомоги.

Механізм утримання надміру виплачених сум пенсій встановлено статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», частина перша якої передбачає, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначає Порядок відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21.03.2003 р. та зареєстрований в Міністерстві юстиції України №374/7695 від 15.05.2003 р.

Згідно з п. 3 цього Порядку повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім'ї тощо.

Зі змісту зазначених норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, вбачається, що відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов, зокрема, зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних.

Разом з тим відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Виходячи із аналізу п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за умови добросовісності виплати таких грошових сум юридичною особою; відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов'язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у п.1 ч.1 названої статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» надається розяснення поняття лічильної (рахункової) помилки це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків.

Вимоги про повернення працівником авансу, виданого в рахунок заробітної плати, і сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок, а також погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження, переведення до іншої місцевості чи на господарські потреби, розглядаються судами в тому разі, коли роботодавець не має можливості провести відрахування із заробітної плати у зв'язку з тим, що працівник оспорює підстави і розмір останнього, або минув місячний строк для видання відповідного наказу (розпорядження), або з інших причин. До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Згідно зі змісту позовної заяви вбачається, що виплата ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 9 946, 88 грн. являється наслідком неналежного виконання обовязків службовими особами Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси, відповідальними за обчислення та нарахування грошової допомоги, а також здійснення контрольних та ревізійних функцій.

Таким чином, суд вважає, що представником позивача у судовому засіданні не доведено факт зловживань з боку відповідачки, її винуватості чи недобросовісності щодо надання недостовірних даних та отримання переплати пенсії.

Правильність зроблених розрахунків, за якими була здійснена виплата пенсії відповідачці, а також сумлінність поведінки одержувача презумуються, у зв'язку з чим ОСОБА_1 є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню.

Під час судового розгляду будь-яких даних про зловживання з боку відповідачки або подання нею недостовірних даних, позивачем не було надано та судом не було встановлено.

Вищевикладене свідчить про відсутність правових підстав, закріплених частиною першою статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для стягнення з ОСОБА_1 грошової допомоги в розмірі 9 946, 88 грн., що в свою чергу, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, стороною позивача не було надано до суду доказів, які б обґрунтовували правомірність заявлених позовних вимог.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 19, 22, 46 Конституції України, п. 24 Постанови Пленуму ВСУ №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці», ст. ст. 1, 2, 1215 ЦК України, ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених сум пенсії, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Свячена Ю.Б.