У Х В А Л А

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2013 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року та касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2012 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап, звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як поручителів 176 561 грн 84 коп. заборгованості за кредитним договором та 1 765 грн 61 коп. судового збору.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «КБ «Надра» 176 561 грн 84 коп. заборгованості за кредитним договором від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап, яка складається із: 101 919 грн 20 коп. - сума непогашеного кредиту, 46 846 грн 74 коп. - несплачені відсотки, 7 439 грн 43 коп. - непогашена заборгованість за інфляційною складовою за кредитом, 4 736 грн 27 коп. - пеня за прострочення сплати платежів, 5 346 грн - непогашена заборгованість за нарахованим штрафом згідно з п. 5.2, 10 274 грн 20 коп. - непогашена заборгованість за нарахованим штрафом згідно з п. 5.3.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволена позову.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» 176 561 грн 84 коп. заборгованості за кредитним договором від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап та 1 765 грн 61 коп. судового збору.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення в частині стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_3 просить скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційних скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_3 належним чином не виконувала умови кредитного договору, тому позивач має право задовольнити свої вимоги шляхом солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як поручителів з урахуванням процентів, інфляційних втрат, пені та штрафу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_4 і ОСОБА_5 як поручителів, апеляційний суд виходив із того, що кредитор разом із позичальником ОСОБА_3 без погодження із поручителями змінив зобов'язання за кредитним договором щодо відстрочки сплати чергових платежів, що є збільшенням обсягу відповідальності поручителів без їх згоди, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_4 і ОСОБА_5 припинилася.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 06 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір «Автопакет» № 17/2008/0876Фап, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 106 920 грн на придбання транспортного засобу під 17,4 % річних, а остання зобов'язалася повернути кредит та сплатити проценти за його користування до 03 травня 2013 року.

Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором відповідно до умов кредитного договору та договору поруки від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поручилися перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап.

Відповідно до п. п. 3.2.2, 3.2.4 кредитного договору та п. 1.2 договору поруки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

22 листопада 2010 року додатковою угодою № 1 до договору «Автопакет» № 17/2008/0876Фап було внесено зміни щодо графіку погашення кредитної заборгованості, позичальнику протягом шести місяців з 20 грудня 2010 року по 20 травня 2011 року була надана відстрочка сплати частини необхідного чергового платежу. Тіло кредиту, процентна ставка та строк повернення кредиту не змінювалися.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ «КБ «Надра» посилалась на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 16 грудня 2011 року виникла загальна заборгованість за кредитом у розмірі 176 561 грн 84 коп., яку позивач і просив стягнути на свою користь.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5, заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «КБ «Надра» щодо них, посилалися на те, що кредитор та позичальник ОСОБА_3 без їх згоди внесли зміни до кредитного договору внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності як поручителів, а тому їх порука відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинилась.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Таким чином, у зобов'язанні, в якому бере участь поручитель, відстрочення виконання зобов'язання навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки свідчить про збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання - відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами.

У той же час, вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову до поручителів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не дав належної оцінки доводам позивача та не звернув уваги на те, що додаткова угода № 1 від 22 листопада 2010 року до договору «Автопакет» № 17/2008/0876Фап скріплена підписами кредитора, позичальника ОСОБА_3 та поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 При цьому обидва поручителі своїми підписами підтвердили те, що з новими умовами кредитного договору ознайомлені та згодні (а. с. 21).

Крім того, суд не звернув уваги на те, що 22 листопада 2010 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 була укладена додаткова угода № 1 до договору поруки від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап, згідно з умовами якої остання поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають із кредитного договору від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап та додаткових угод до нього, що виникають на його підставі.

З огляду на зазначене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були ознайомлені та погодились на новий графік погашення заборгованості, за таких обставин висновки апеляційного суду про припинення їх поруки є передчасними.

Крім того, апеляційний суд не дав належної оцінки запереченням відповідача та не перевірив, з якого часу позичальник мав здійснювати оплату кредитної заборгованості (сплачувати мінімально необхідний платіж) з огляду на те, що додатковою угодою № 1 до кредитного договору від 06 травня 2008 року № 17/2008/0876Фап позичальнику протягом 6 місяців з 20 грудня 2010 року до 20 травня 2011 року була надана відстрочка сплати частини необхідного платежу.

Про необхідність з'ясування зазначених обставин було вказано і в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 серпня 2014 року, проте на порушення приписів ч. 4 ст. 338 ЦПК України апеляційний суд вказівки ухвали суду касаційної інстанції не виконав.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене ним рішення не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко