Справа № 202/3245/15-ц
Провадження № 2/202/3029/2015
УХВАЛА

07 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Волошин Є.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Про Стаді Інтернешнл» та субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 про визнання договору про надання послуг по програмі «Навчання за кордоном. Страна США» №129 від 09.12.2014 року недійсним і неукладеним, стягнення з суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 суму оплати за вказаним договором в розмірі 21000 грн., збитків в розмірі 210 грн., трьох відсотків річних в розмірі 94 грн. 93 коп., суми індексу інфляції в розмірі 1764 грн., подвійної облікової ставки НБУ в розмірі 1654,99 грн. та моральне відшкодування в розмірі 3000 грн.

06 травня 2015 року через канцелярію Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від ОСОБА_1 надійшло клопотання про забезпечення позову, в якій позивач просить накласти арешт на грошові кошти розміщені на розрахунковому рахунку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, код отримувача платежів НОМЕР_1, р/р:2601 у АТ Банк «Фінанси і кредит», МФО 300131, на суму позовних вимог в розмірі 28368,57 грн.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Частина 3 статті 151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, враховуючи предмет позовних вимог, а також те, що позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку винесення його на користь рішення, не доведено, що ОСОБА_2 в подальшому буде ухилятись від виконання такого рішення суду, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 щодо накладання арешту на грошові кошти розміщені на розрахунковому рахунку субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2, не підлягає задоволенню.

Суд вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову є втручанням в господарську діяльність СПД ОСОБА_2 та накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на його рахунку, суперечить змісту заходів забезпечення позову та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в порушенні прав інших осіб.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151- 153, 209-210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення його позову до товариства з обмеженою відповідальністю «Про Стаді Інтернешнл» та субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 стягнення оплати за недійсним правочином і захист прав споживача відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня оголошення. Особи, які брали участь у справі і не були присутні під час оголошення ухвали, мають право подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Волошин Є.В.