Справа № 126/1156/15-ц Провадження № 22-ц/772/2747/2015Головуючий в суді першої інстанції Гуцол В. І.
Категорія 5 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О. Стеблюк Л.П. ,

при секретарі: Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Війтівської сільської ради Бершадського району, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, Війтівської сільської ради Бершадського району про скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності.

Позов мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його дружина ОСОБА_6, а відповідно до свідоцтва про право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, виданого на підставі рішення Війтівської сільської ради Бершадського району № 56 від 16.08.2012 року власниками житлового будинку по АДРЕСА_1 по 1/3 частці кожен являються він, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 Постановою Бершадського районного суду від 26.06.2014 року скасовано рішення № 56 виконавчого комітету Війтівської сільської ради Бершадського району від 16.08.2012 року в частині пункту «оформити право приватної власності на жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних частках за ОСОБА_3 - 1/3 частки, ОСОБА_6 1/3 частки, ОСОБА_2 1/3 частки». Але в вище зазначеній постанові не висвітлено питання скасування свідоцтва про право приватної спільної часткової власності. Також у вище зазначеній постанові зазначено, що він та його померла дружина ніколи не працювали в колгоспі і не були його членами, тому віднесення двору АДРЕСА_1 до категорії колгоспних дворів є помилковим.

Позивач в позові також зазначив, що він та відповідач по справі являються спадкоємцями першої черги за законом на майно померлої, він спадщину прийняв, ОСОБА_2 спадщину не прийняв і на неї не претендує. Крім них, інші спадкоємці першої черги ОСОБА_7 та ОСОБА_5 від спадкового майна відмовились і на нього не претендують.

На підставі викладеного просив:

- скасувати свідоцтво про право приватної спільної часткової власності на житловий будинок , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення Війтівської сільської ради Бершадського району № 56 від 16.08.2012 року про визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 по 1/3 частки даного житлового будинку;

- визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на цілий житловий будинок за № 105, загальною площею 87.6 кв.м, житловою площею 55.3 кв.м, що значиться на плані під літ «А», веранда літ «а», літня кухня літ «Б», погріб літ. «Б/під», сарай літ. «В», сарай літ «Д», туалет літ «Т», споруда 1-3, розташованого по АДРЕСА_1, 1/3 частка якого належала ОСОБА_2, вартість 35948 гривень.

Під час розгляду справи позивач уточнив вимоги позову, подавши позовну заяву від 15.06.2015 року в якій вказав, що вище зазначений житловий будинок побудований у 1962 році ним та його покійною дружиною, а тому є спільним майном подружжя. Просив скасувати свідоцтво про право приватної спільної часткової власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, виданого на підставі рішення Війтівської сільської ради за № 56 від 16.08.2012 року про визнання за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 по 1/3 частки даного житлового будинку. Визнати за ним право приватної власності на цілий житловий будинок за АДРЕСА_1.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 02.07.2015 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року дружини ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку А, загальною площею 87.6 кв.м, житловою площею 55.3 кв.м та відповідну частку господарчих будівель і споруд: веранди а, літньої кухні Б, погреба Б/під, сарая В, сарая Д, туалета Т, споруд 1-3, розташованого по АДРЕСА_1 після реєстрації цього права у встановленому законом порядку. Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку А, загальною площею 87.6 кв.м, житловою площею 55.3 кв.м та відповідну частку господарчих будівель і споруд: веранди а, літньої кухні Б, погреба Б/під, сарая В, сарая Д, туалета Т, споруд 1-3, розташованого по АДРЕСА_1, після реєстрації цього права у встановленому законом порядку. Свідоцтво про право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, видане на підставі рішення Війтівської сільської ради Бершадського району № 56 від 16.08.2012 року про визнання спільної часткової власності на житловий будинок і господарські споруди, розташовані в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках - скасовано. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 481,40 грн. судового збору.

Додатковим рішенням від 22.09.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 в державний бюджет 118,72 грн. судового збору, з Війтівської сільської ради Бершадського району 600,12 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі, вважаючи його необ'єктивним, необґрунтованим та прийнятим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 Вінницької області побудований позивачем ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_6 у 1962 році.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом на її майно являються сторони по справі: ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8, що підтверджується довідкою Війтівської сільської ради Бершадського району № 585.

Позивач ОСОБА_3 спадщину після смерті дружини прийняв, що підтверджується заявою про прийняття спадщини, інші спадкоємці першої черги: ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_8 спадщину не прийняли і на неї не претендують, що підтверджується заявами відповідача та третіх осіб, їх відмови від прийняття спадщини протягом встановленого законодавством строку не відкликані.

Судом першої інстанції також встановлено, що свідоцтво про право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно за ОСОБА_3, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в рівних частках, видане на підставі рішення Війтівської сільської ради Бершадського району № 56 від 16.08.2012 року.

Відповідно до постанови Бершадського районного суду Вінницької області № 126/1930/14-а від 26.06.2014 року, рішення № 56 виконавчого комітету Війтівської сільської ради від 16.08.2012 року, на підставі якого видано вищезазначене свідоцтво, скасовано частково, а саме пункт "...оформити право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями , що знаходиться в АДРЕСА_1, в рівних частках за ОСОБА_3 - 1/3 частки, ОСОБА_6 - 1/3 частки, ОСОБА_2 - 1/3 частки".

Задовольняючи позовні вимоги в частині скасування свідоцтва про право приватної спільної часткової власності на нерухоме майно, суд першої інстанції правильно виходив з того, що вказане свідоцтво видане на підставі рішення № 56 виконавчого комітету Війтівської сільської ради від 16.08.2012 року, яке згодом скасоване постановою Бершадського районного суду Вінницької області № 126/1930/14-а від 26.06.2014 року.

Також, суд першої інстанції не залишив поза увагою і той факт, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, а тому в силу ч.4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилась у момент смерті, в зв'язку з чим оформлення за нею права власності на частину нерухомого майна після її смерті, а саме 03.10.2012 року, є незаконним.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності, суд першої інстанції виходив із встановлених ним обставин, зокрема, що позивач та померла ОСОБА_6 побудували будинок перебуваючи у шлюбі, а тому він є спільним майном подружжя і кожному з подружжя належала рівна частка даного будинку, відповідно до норм ст.ст. 22,28 КпШС УССР.

Оскільки ОСОБА_6 померла, а єдиним спадкоємцем, який вступив у спадщину після її смерті є позивач, він є власником не тільки ? частки будинку набутої у шлюбі, а й ? частини після смерті дружини.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги в частині визнання права власності, суд першої інстанції дійсно вийшов за межі позовних вимог, розділивши вимогу про визнання права власності на дві частини та доповнивши їх вказівкою про визнання права власності після реєстрації цього права у встановленому законом порядку.

Колегія суддів вважає, що підстав розділяти позовну вимогу на дві частини та визнавати право власності за позивачем спочатку на ? частину будинку з одних підстав та ще на ? частину з інших, в суду не було. Встановивши, що позивач, як співвласник майна набутого у шлюбі, є власником ? частини будинку, та, як спадкоємець іншої ? частини, набуває право власності на весь будинок, і іншого шляху оформити право власності в нього не має, а відповідач це право не визнає, суд першої інстанції мав би задовольнити позов у повному обсязі, визнавши право власності за позивачем на весь будинок.

Доповнення резолютивної частини рішення суду вказівкою про визнання права власності після реєстрації цього права у встановленому законом порядку не ґрунтується на законі, адже рішення суду не може бути ухвалене під умовою, має бути чітким та зрозумілим. Саме рішення суду про визнання права власності на житловий будинок і є підставою для реєстрації цього права у встановленому порядку.

Враховуючи встановлене, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині задоволення вимог про визнання права власності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.07.2015 року в частині визнання права власності - змінити, виклавши її у наступній редакції.

Визнати за ОСОБА_3 право приватної власності на цілий житловий будинок за АДРЕСА_1.

В решті рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 02.07.2015 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

Л.П. Стеблюк