АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22ц/790/3601/15 Головуючий 1-ої інстанції - Діденко С.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Хорошевського О.М., Пшенічної Л.В.,

при секретарі - Курносовій К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на непрацездатну дружину,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання у розмірі ? частини доходу протягом строку інвалідності.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що, з 1978 року вона з ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1, яка мешкає окремо. З 2002 року їх сім'я фактично розпалася, з вини чоловіка. З цього часу вони не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть. З 29.12.1996р. вона визнана інвалідом 2 групи безстроково, вона непрацездатна. На теперішній час вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1166,0грн.. Розмір її пенсії нижчий, ніж прожитковий мінімум для тих, хто віднесений до основних соціальних груп населення. Вона потребує матеріальної допомоги, в зв'язку з чим їй необхідно купувати ліки, харчі, одяг ,на які її пенсії не вистачає, вона отримує пенсію у розмірі 2500,0грн..

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, розірвано шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.народження, зареєстрований 19.05.1978р. у Київському відділі ЗАГС і актовий запис № 419. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишено прізвище "ОСОБА_1". В інший частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про його скасування в частині відмови в стягненні аліментів на утримання та ухвалення в цій частині нового яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення є незаконним і необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного:

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Тож судова колегія переглядає рішення лише в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на непрацездатну дружину.

Розглядом справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 травня 1978 року, з 1996 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, отримує на цей час пенсію у розмірі 1166 грн., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є непрацездатною особою, отримує пенсію у розмірі 2694 грн..

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення аліментів на дружину, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та вимог ст. 75 СК України.

Так, за вимогами вказаної статті право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Суд оцінивши взаємний зв'язок доказів, наявних у справі, дійшов висновку, що відповідач, як особа непрацездатна не має можливості в наданні матеріальної допомоги дружині з причин незначного розміру пенсії, яку він отримує. При цьому суд врахував пояснення свідка ОСОБА_4, яка є донькою сторін, та підтвердила, що позивач, маючи трьох дорослих дітей, питання щодо отримання від них допомоги не порушувала.

З висновком суду першої інстанції судова колегія погоджується.

Закон передбачає урівнення матеріального стану дружини та чоловіка.

Судова колегія вважає, що суд ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви, з яких вважає встановленою відсутність підстав для стягнення аліментів, як того вимагають положення ч. 3 ст. 215 ЦПК України.

Підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни рішення суду першої інстанції судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу скаргою ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 25 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -