Справа № 361/5540/15-ц
Провадження № 2/361/2642/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Чейчук Ю.М., Латенко Л.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварський міськрайонним центр зайнятості про припинення дії трудового договору,

установив:

У серпні 2015 року ФОП ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Броварський міськрайонним центр зайнятості про припинення дії трудового договору.

Позивач зазначала, що 04 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю.

Відповідно до вищезазначеного договору відповідач була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів. Договір від 04 квітня 2013 року за №3 було зареєстровано у Харцизькому міському центрі зайнятості.

Згідно п. 1 договору, цей договір є безстроковий.

У п. 2 договору зазначено, що працівник зобов'язаний виконувати роботу продавця непродовольчих товарів у магазині «Хозтовари», що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Свердлова, 129, а саме: прийом, розташування та продаж товару, нести матеріальну відповідальність.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на сході України в Донецькій області, починаючи з 31 липня 2014 року відповідач припинила виходити на роботу.

05 вересня 2014 року позивач була вимушена виїхати з району проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищевикладене, трудові відносини позивача з відповідачем з 01 серпня 2014 року були припинені.

На сьогоднішній день позивач займається підприємницькою діяльністю в м. Києві. З 18 листопада 2014 року по день подання цієї заяви позивач взята на облік, переміщеної з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № від 18 листопада 2014 року.

У зв'язку з тим, що позивачем не було розірвано з відповідачем вказаного трудового договору та не було можливості його зняття з реєстрації у Харцизькому міському центрі зайнятості, відповідач і надалі продовжує рахуватися найманим працівником у позивача.

Внаслідок того, що відповідач не бажає виїжджати на підконтрольну територію України до будь-якого центру зайнятості з метою розірвання трудового договору, позивач не може розірвати укладений безстроковий трудовий договір, чим порушуються умови трудового договору, що завдає позивачу збитки. Так, наявність зареєстрованого у центрі зайнятості трудового договору перешкоджає позивачу на здійснення своєї діяльності.

Беручи до уваги ту обставину, що відповідач на даний час позбавлена можливості з'явитися до центру зайнятості для зняття трудового договору з реєстрації, визнання трудового договору розірваним має для позивача юридичне значення, оскільки пов'язано із питанням здійснення підприємницької діяльності та необхідне позивачу для зняття з реєстрації вищезгаданого трудового договору в центрі зайнятості без присутності працівника.

Посилаючись на викладене, з уточненням позовних вимог, позивач просила суд визнати припиненим дію безстрокового трудового договору, укладеного 04 квітня 2013 року між найманим працівником ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого 04 квітня 2013 року за №3 у Харцизькому міському центрі зайнятості, за угодою сторін, з 05 серпня 2015 року.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення (а.с.26).

В судове засідання представник третьої особи Броварського міськрайонниого центру зайнятості не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином.

Судом встановлено, що 04 квітня 2013 року між позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю (а.с.10).

Відповідно до вищезазначеного договору відповідач ОСОБА_2 була прийнята на посаду продавця продовольчих товарів. Договір від 04 квітня 2013 року за №3 було зареєстровано у Харцизькому міському центрі зайнятості.

Згідно п. 1 договору, цей договір є безстроковий.

У п. 2 договору зазначено, що працівник зобов'язаний виконувати роботу продавця непродовольчих товарів у магазині «Хозтовари», що знаходиться за адресою: Донецька область, м. Макіївка, вул. Свердлова, 129, а саме: прийом, розташування та продаж товару, нести матеріальну відповідальність.

У зв'язку із проведенням антитерористичної операції на сході України в Донецькій області, починаючи з 31 липня 2014 року відповідач припинила виходити на роботу, а 05 вересня 2014 року позивач виїхала з району проведення антитерористичної операції.

З 18 листопада 2014 року позивач взята на облік, переміщеної з тимчасово окупованої території України та району проведення антитерористичної операції за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № від 18 листопада 2014 року (а.с.7).

Відповідно до ст. 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати робітникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.24-1 КЗпП України, у разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою, фізична особа, або за нотаріальним дорученням уповноважена нею особа, повинна у тижневий строк з моменту фактичного попущення працівника до роботи зареєструвати укладений у письмовій формі трудовий поговір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері трудових відносин, соціального захисту населення.

Відповідно до ст. 4 Конвенції МОП №158 «Про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року», яка була ратифікована Законом України від 04.02.94р. N 3933-XII і набрала чинності для України 16.05.1995 р., трудові відносини з працівниками не припиняються, якщо тільки немає законних підстав для такого припинення, пов'язаного із здібностями чи поведінкою працівника або викликаного виробничою потребою підприємства, установи чи служби.

Під припиненням трудового договору необхідно розуміти акт припинення трудових відносин працівника з власником або уповноваженим ним органом.

Стабільність трудових відносин гарантується обмеженим переліком підстав припинення трудового договору. Розірвати трудовий договір і звільнити працівника можна тільки на підставах припинення трудових відносин, які передбачені у статтях ч.2 ст. 24 , 28,36,37,38,40,41,199 КЗпП України.

Згідно п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України, однією з підстав розірвання трудового договору є угода сторін. Підставою припинення трудового договору є волевиявлення обох сторін трудового договору на його припинення і анулювання цієї домовленості може мати місце лише при взаємній згоді власника або уповноваженого ним органу й працівника.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови № 9 від 06.11.92р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за п.1 ст.36 КЗпП (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Відповідно до роз'яснень Міністерства праці та соціальної політики України від 30.06.2005 р. за № 06-К 29121/14 та від 09.11.2004 р. за №2 06-2/233 зняття з реєстрації трудового договору в державній службі зайнятості здійснюється виключно відповідно до Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 08.06.2001р. за № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.06.2001р. за №554/5745 і тільки в присутності двох сторін, які уклали між собою даний договір.

За відсутності однієї із сторін трудових відносин, зняття з реєстрації трудового договору можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде подано рішення суду, яке набрало законної сили, щодо припинення дії такого договору або визнання його таким, що втратив силу. Також, зняття з реєстрації трудового договору, за відсутності однієї із сторін трудових відносин, можливе у разі розірвання трудового договору за ініціативою фізичної особи у випадках, визначених КЗпП України та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України від 29.10.2009р. №1168 «Деякі питання застосування законодавства про працю фізичною особою, яка використовує найману працю».

Відповідно до наказу Міністерства соціальної політики України № 660 від 16.09.2014 р. «Про внесення змін до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 жовтня 2014 року за № 1215/25992, зняття з реєстрації у службі зайнятості трудового договору проводиться незалежно від місця реєстрації даного трудового договору.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (частина п'ята статті 174 ЦПК України).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахування визнання відповідачем позову, й прийняттям визнання відповідачем позову судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі й не суперечать йому, і тому підлягають задоволенню.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 21, 24-1, 36 КЗпП України, наказом Міністерства соціальної політики України № 660 від 16.09.2014 р. «Про внесення змін до наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08 червня 2001 року № 260», ст.ст.3, 10, 57, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати припиненим дію безстрокового трудового договору, укладеного 04 квітня 2013 року між найманим працівником ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, зареєстрованого 04 квітня 2013 року за №3 у Харцизькому міському центрі зайнятості, за угодою сторін, з 05 серпня 2015 року.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський