Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Дьоміної О.О.,

Євграфової Є.П., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до прокуратури Черкаської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Управління Державного казначейства України в Черкаській області, третя особа - Державне казначейство України, про відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до прокуратури Черкаської області, Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, Управління Державного казначейства України в Черкаській області, третя особа - Державне казначейство України, про відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав про те, що 02 червня 2000 року прокурором Христинівського району Черкаської області відносно нього було порушено кримінальну справу за фактом незаконної торговельної діяльності за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 155-6 КК України.

Посилаючись на те, що постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2004 року вищевказану постанову було скасовано, а внаслідок незаконного порушення кримінальної справи, проведенням слідчих дій протягом тривалого часу та в результаті поширення щодо нього службовими особами Христинівського РВ УМВС України в Черкаській області неправдивої інформації серед громадян, йому завдано моральної шкоди, яку він, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідачів в розмірі 500 тис. грн.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року, рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в позові, місцевий суд, з висновками якого в цій частині погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із недоведеності позовних вимог та того, що позивач права на відшкодування моральної шкоди не має.

Скасовуючи рішення місцевого суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції, всупереч ст. ст. 3, 11, 31, 33 ЦПК України Управління Державного казначейства України в Черкаській області залучено до участі в справі в якості третьої особи, а не відповідача, як було визначено ОСОБА_4

Такі висновки судів ґрунтуються на матеріалах справи й відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

При вирішенні справи судом першої інстанції встановлено, що 02 червня 2000 року прокурором Христинівського району Черкаської області порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 155-6 КК України, за фактом незаконної торговельної діяльності.

Постановою Христинівського районного суду Черкаської області від 23 вересня 2004 року вищезазначену постанову визнано незаконною та скасовано.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України «Про оперативно-розшукову діяльність», «Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Згідно із ч. 2 вищезгаданого Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи або закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у пункті 2 частини першої цієї статті; закриття справи про адміністративне правопорушення.

За змістом ст. 4 вказаного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Отже, право на відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» виникає в особи у випадку повної реабілітації.

Суди на виконання вимог ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що відомості щодо повної реабілітації ОСОБА_4 відсутні, дійшли обґрунтованого висновку про те, що позивач права на відшкодування моральної шкоди на підставі вищевказаного Закону не має та правильно відмовили в позові.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2014 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 16 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: Н.А. Горелкіна
О.О. Дьоміна
Є.П. Євграфова
О.М. Ситнік