Справа № 191/5442/14-ц
Провадження № 2/191/272/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бондаренко Г.В.

при секретарі Силкіній О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення авансу, -

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката - ОСОБА_4,

відповідача- Блаживського В.Г.,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом. В обґрунтування позову пояснила, що в 2013 році вона вирішила придбати житло, у звязку цим знайшла оголошення в газеті про продаж будинку, з номером телефону відповідача ОСОБА_2 В перших числах червня позивачка зустрілась з відповідачкою ОСОБА_2 для огляду домоволодіння №91 по вул. Жовтнева м. Синельникове Дніпропетровської області. Після огляду домоволодіння позивачкою- вона висловила намір придбати цей будинок і ОСОБА_2 повідомила їй, що необхідно дати завдаток володарю будинку .

Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 зустрілись 15.06.2014 року для передачі грошей власнику будинку ОСОБА_3 В призначений час , ОСОБА_2 зявилась одна, переконавши в тому, що власник приїхати не зміг, але позивачка може передати їй гроші, оскільки вона діє від імені і в інтересах господаря цього будинку.

Ця подія відбувалася 15.06.2014 року в будинку ОСОБА_3 по вул. Жовтнева,91 в м. Синельникове. Позивач передала ОСОБА_2 60000 грн. в якості авансу за купівлю- продаж зазначеного будинку в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Відповідачка ОСОБА_2 власноруч написала розписку про отримання грошей. Після цього ОСОБА_2 повідомила, що отримані гроші вона передасть власнику будинку ОСОБА_3, а як тільки позивач оформить кредит на необхідну суму, то вона зразу почне процес оформлення.

В той же час, ОСОБА_2 передала позивачу ключі та всі книжки про сплату комунальних послуг на будинок , щоб позивач все змогла перевірити.

Наступного дня, 16.06.2014 року до позивача ОСОБА_1 приїхали власники ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_8 і стали вимагати терміново надати їм остаточну суму, та примусили написати розписку, що позивач обіцяє, до 05.07.14р. сплатити їм суму 10000 доларів США, за купівлю будинку. Відповідач ОСОБА_3 та його дружина забрали в неї ключі і книжки про сплату комунальних платежів , і уїхали.

При зустрічі з Блаживськими, позивач дізналась, що ОСОБА_2 віддала їм лише 27600 грн., а решту залишила собі, при цьому їм про це не сказала.

Взяти кредити в банках позивачу не вдалось , і тому вона не змогла придбати цей будинок. Позивач вважала, що передані нею ОСОБА_2 гроші- це частина вартості будинку, а враховуючи суму коштів вважала їх авансом. На вмовляння позивача повернути гроші - відповідач, категорично відмовився мотивуючи, що позивач дала завдаток, який їй не повертається.

З цього приводу позивачка зверталася до правоохоронних органів і 07.07.2014 СВ Синельниківського МВ за заявою позивача розпочате досудове розслідування ( ЄРДР 390001237) по факту шахрайства - злочину передбаченого ч.І ст. 190 КК України.

Між позивачем та відповідачами договір купівлі-продажу не укладався, відповідачі ігнорують її вимоги та відмовляються повернути аванс у розмірі 60000 грн., тобто незаконно утримуючи гроші у себе. Зазначила, що відповідачі не є кредиторами відносно неї, а позивачка - не є боржником. Тому, передані позивачем відповідачам гроші - є авансом.

Вважає, що відповідачі володіють грошовими коштами, що належать їй, без достатніх правових підстав.

В подальшому позивач уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь 32400 (тридцять дві тисячі чотириста) грн. 00 коп., стягнути з відповідача ОСОБА_3 на свою користь 27600 ( двадцять сім тисяч шістсот) грн., та солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі з оплати судового збору.

Під час судового розгляду позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі , та просили задовольнити на підставах, які викладені в позовній заяві. Надали суду пояснення, які узгоджуються з обставинами, викладеними в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась. Згідно довідки адресно- довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 , але знята з реєстрації 31.07.2001 року на підставі рішення суду ( а.с.17).

Судові повістки- повідомлення, які направлялися за адресою фактичного проживання відповідача ОСОБА_2 повернулися до суду з відміткою « за закінченням терміну зберігання» ( а.с.44, 50, 53).

Згідно ч.9 ст.74 ЦПК України відповідач ОСОБА_2 була викликана в суд через оголошення в пресі ( а.с.97 газета « Вісті Придніпровя» №42(1637)).

За таких обставин судом було ухвалено про проведення судового розгляду за відсутності відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі, проти задоволення позову заперечували.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач ОСОБА_3 пояснив суду, що йому у спадщину від матері залишився будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове.

Відповідач мав намір продати цей будинок і на станції Синельникове-1 знайшов оголошення про надання послуг ріелтора . Він передзвонив за телефоном, зазначеним в оголошенні. Вони з дружиною, ОСОБА_8 зустрілися з жінкою на імя « Олена» . Вона їм представилась, як ріелтер і повідомила, що надає послуги при купівлі- продажу нерухомості, запропонувала свою допомогу. Відповідач передав ОСОБА_2 ключі від будинку, щоб вона могла показувати його покупцям та книжки про сплату комунальних послуг.

В середині червня 2014 року ОСОБА_2 зателефонувала і повідомила про те, що є покупець на цей будинок і пропонувала зустрітися 15.06.2014 року. В цей день ОСОБА_3 не міг прибути в м. Синельникове і просив перенести зустріч на наступний день 16.06.2014 року.

Наступного дня, коли відповідач разом з дружиною ОСОБА_8 прибув в м. Синельниково, то він зустрівся з ОСОБА_2, яка передала йому гроші у сумі 27600 грн., як завдаток за договір купівлі-продажу належного йому будинку. Оскільки в цей день відповідач був без окулярів, то розписку писала в його присутності ОСОБА_8, а він проставив на розписці свій підпис.

Після цього ОСОБА_3 разом з дружиною поїхали в будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове, де перебувала позивачка ОСОБА_1 Із розмови з позивачкою стало відомо про те, що вона передала ОСОБА_2 гроші в сумі 60000 грн. ОСОБА_1 вмовляла їх почекати з повною оплатою за будинок, сказала, що буде брати кредит в банку, але їй потрібен час. Тоді вони з дружиною попросили написати її розписку, що вона зобовязується сплатити до 05.07.2014 року 10000 доларів США.

Розписку ОСОБА_1 було написано у будинку відповідача . Саме ОСОБА_1 , не маючи наміру придбати майно, яке належало відповідачу зірвала правочин, який мав укладатися 5.07.2014 року, оскільки у неї не було коштів розрахуватися за придбане майно.

Відповідач зазначив , що він не повинен сплачувати ОСОБА_1 кошти, які по праву сприйняв як завдаток , та витратив їх на підготовку до правочину , і як забезпечення своїх законних прав та інтересів. Крім того, відповідач зазначив, що він був введений в оману ОСОБА_2 О В, а потім неодноразово приїздив до м. Синельникове з Дніпропетровську до Синельниківського РВ ГУМВС Дніпропетровській області, де йому прийшлося натерпітися сорому, бо стосовно цих подій було порушено кримінальне провадження за ст. 190 ч 1 КК України. Зазначає, що він ні в чому не винен і не обманював ОСОБА_1 , яка усі питання вирішувала з ОСОБА_2, а з ним ніхто з них не спілкувався. Розписку було написано самою ОСОБА_1, щоб відповідач не продавав будинок іншому покупцю. Вона дуже вмовляла його, що вона придбає його сама у стислі строки. Із-за цього у нього виникли збитки, оскільки очікуючи поки ОСОБА_1 придбає будинок- він відмовлявся від інших покупців, які пропонували хорошу ціну. ОСОБА_1 позбавила відповідача можливості укласти договір на вигідних для нього умовах.

Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача авансу, то ОСОБА_3 категорично заперечує проти стягнення з нього коштів, що вимагає позивач , оскільки не вбачає у тому, що сталося, ніяких правовідносин з самою ОСОБА_1 . Зазначає, що у ОСОБА_1 є право стягнути ці кошти з відповідачки ОСОБА_2, у звязку з тим, що ніяких розписок ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_3 - не писав .

Не вбачає у тих обставинах, що розписує у позові позивачка, ніяких своїх обовязків і наслідків цих дій.

Суд вислухав пояснення сторін та їх представників; дослідив письмові матеріали цивільної справи та матеріали кримінального провадження №0001237 за заявою ОСОБА_1 за ч.1 ст.190 КК України, яка була витребувана судом для огляду в судовому засіданні; допитав свідків.

Суд враховує, що спір між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник з приводу того- чи є підстави у відповідача ОСОБА_3 для залишення 27600 грн. в своєму володінні або зазначена сума підлягає стягненню на користь позивачки.

Отже, предметом позову в цій цивільній справі є - стягнення суми з відповідачів на користь позивачки ОСОБА_1; предметом спору є - чи відбувся між сторонами договір завдатку або договір авансу , чи отримані відповідачами суми були набуті безпідставно ; підставами позову є сукупність фактів, на які посилаються сторони та які були досліджені судом під час судового розгляду.

Судом встановлено, що 15.06.2014 року ОСОБА_1 передала відповідачці ОСОБА_2 60000 ( шістдесят тисяч) грн. за продаж будинку по вул. Октябрській, 91 , про що відповідачка ОСОБА_2 написала розписку в присутності свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Зазначена обставина підтверджується копією розписки, яка є в матеріалах справи ( а.с.34) та поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які були допитані судом в ході судового розгляду.

Наступного дня, тобто 16.06.2014 року, відповідачка ОСОБА_2 передала відповідачу ОСОБА_3 27600 ( двадцять сім тисяч шістсот) грн., як задаток за продаж будинку по вул. Октябрській,91 в м. Синельникове. Зазначена обставина підтверджується копією розписки ( а.с.8) та не спростовується відповідачем ОСОБА_3, який пояснив, що гроші він отримав, але розписку написала в його присутності його дружина ОСОБА_8, а він в ній розписався.

Таким чином, факт передачі і отримання грошей сторонами не спростовується і підтверджується письмовими доказами у справі.

Як на правові підстави задоволення своїх вимог позивачка посилається на: ст. 215,216,386,387,570,657,1212 ЦК України, тобто: недійсність правочину; правові наслідки недійсності правочину; загальні засади захисту права власності; право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння; положення про завдаток; форма окремих видів договорів купівлі-продажу; загальні положення про зобовязання у звязку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Як в своїх запереченнях на позов, так і в поясненнях суду відповідач неодноразово зазначав, що між ним та позивачкою ОСОБА_1 не було ніяких правовідносин, внаслідок чого нема жодних підстав для стягнення з нього суми 27600 грн. Разом з тим, і в запереченнях на позов і в ході судового розгляду ОСОБА_3 пояснював, що отримані ним від ОСОБА_2 16.06.2014 року гроші є завдатком, які він залишив у себе у звязку з невиконанням позивачкою ОСОБА_1 своїх зобовязань купити будинок №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове.

Вирішуючи спір суд враховує положення ст.214 ЦПК України, якою передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі: які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Крім того, відповідно до частини 2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

До загальних засад цивільного законодавства відносять, зокрема, неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність (стаття 3 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України).

Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Разом з тим, розділ І книги п'ятої ЦК України регулює загальні положення про зобов'язання, зокрема положення щодо сторін у зобов'язанні.

Так, відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України).

Згідно ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Суд вважає встановленим та документально підтвердженим той факт, що між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3- ані договір завдатку, ані договір авансу не укладався. Розписки від 15.06.2014 року та 16.06.2014 року ( а.с.7,8) не є договорами в розумінні ст.ст.626,628 ЦК України.

Також, суд вважає доказаним той факт, що на момент передачі позивачкою ОСОБА_1 грошей у сумі 60000 грн. відповідачці ОСОБА_2, між позивачкою та відповідачем ОСОБА_3, не було досягнуто ніяких домовленостей щодо укладення договору купівлі- продажу житлового будинку №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове. Суттєві умови договору, а саме: ціна продажу майна, порядок та строк укладення договору купівлі- продажу, права та обовязки сторін в момент передачі позивачку грошей, 15.06.2014 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не обговорювалися ні в усній, ні в письмовій формі, оскільки сторони не були знайомі друг з другом.

Відповідачка ОСОБА_2 не мала правових підстав для отримання від позивачки ОСОБА_1 гроші, оскільки не була власником домоволодіння №91 по вул. Жовтневій в м. Синельникове, та не була наділена будь-якими повноваженнями від імені власника будинку ОСОБА_3

Отже, при вирішенні цього спору у суду не має підстав для застосування положень ст.570 ЦК України, якою врегульовані договірні відносини з приводу передачі завдатку та авансу в рахунок виконання договору.

У звязку з викладеними обставинами суд не може застосувати при вирішенні цієї справи висновки Верховного Суду України, які викладені в постанові Судової палати у цивільних справах, Верховного суду України від 25.09.13 у справі № 6-82цс13. Ці висновки ВСУ стосуються спірних правовідносин, коли договір було укладено , а як зясовано судом- між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на момент передачі грошей відповідачці ОСОБА_2, тобто 15.06.2014 року не було досягнуто ніяких домовленостей.

У статті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на справедливий суд, що гарантує справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов'язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

З положеннями Конвенції узгоджуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 01.11.96 « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» . Пункт 1 визначає:« Відповідно до ст.8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституційні права та свободи людини і громадянина є безпосередньо діючими. Вони визначають цілі і зміст законів та інших нормативно-правових актів, зміст і спрямованість діяльності органів законодавчої та виконавчої влади, органів місцевого самоврядування і забезпечуються захистом правосуддя. Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.»

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 суд прийшов до висновку , що спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані Розділом ІІІ Цивільного кодексу України , підрозділом 2 « Недоговірні зобовязання».

Тобто зобовязання, які виникли між сторонами, знаходяться за межами договорів, оформлених у встановленому законом порядку, тощо.

Пункт 2 ст.1212 ЦК України визначає, що положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що відповідачі набули гроші в сумі 32400 ( тридцять дві тисячі) грн. ОСОБА_2 та 27600 грн. ОСОБА_3, відповідно, за рахунок позивачки ОСОБА_1 ( а.с.7, 8.).

Судом , також, встановлено, що зазначене набуття відбулось без достатньої правової підстави, оскільки договір між сторонами не укладався. Ця обставина підтверджується, як матеріалами справи, так і поясненнями позивача та відповідача під час судового розгляду.

Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно, або зберегла його у себе за рахунок іншої особи ( потерпілого) без достатньої правової підстави зобовязана повернути потерпілому це майно.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України- набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України встановлено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Факт отримання грошей в розмірі 27600 грн. від ОСОБА_2- відповідачем ОСОБА_3 не оспорюється і суду надані пояснення по обставинам при яких була складена розписка на суму 27600 грн. від імені ОСОБА_3 від 16.06.2014 року ( а.с.8).

Статтею 61 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнані сторонами , та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд не приймає до уваги пояснення свідка ОСОБА_9, оскільки він не був безпосереднім очевидцем будь-яких обставин, які мають значення для вирішення спору, а про перебіг подій його повідомив відповідач ОСОБА_3

Судом було ухвалено про продовження судового розгляду за неявкою свідка ОСОБА_8 у звязку з тим, що за клопотанням сторони відповідача суд двічі відкладав судове засідання із-за неявки цього свідка, але відповідач не надав документів, які-б свідчили про хворобу свідка, що перешкоджало явці до суду. Неявка свідка затягувала строки розгляду справи, яка перебувала в провадженні суду з 14.01.2015 року, тобто протягом восьми місяців, отже, в порушення строків. Крім того, обставини, які мала пояснити суду свідок ОСОБА_8 були встановлені судом виходячи із тексту розписки від 16.06.2014 року та пояснень позивача і відповідача , які узгоджуються між собою.

Суд враховує те, що докази надані позивачем ОСОБА_1 на підтвердження її позовних вимог є належними та допустимими.

З урахуванням заявлених позивачкою ОСОБА_1 підстав для задоволення позову, а також обставин, наведених позивачкою на їх обґрунтування, суд вважає можливим захистити порушене цивільне право позивачки шляхом стягнення на її користь грошей, які були безпідставно набуті відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 74, 88, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 - 32400 ( тридцять дві тисячі чотириста) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІПН - 27600 ( двадцять сім тисяч шістсот) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 судовий збір в сумі 324, 00 ( триста двадцять чотири) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ІПН НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_2 судовий збір у сумі 276, 00 ( двісті сімдесят шість) грн.00 коп.

На рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд може бути подана апеляційна скарга. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_10