Справа № 152/580/15-ц Провадження № 22-ц/772/2362/2015Головуючий в суді першої інстанції Славінська Н. Л.
Категорія 30Доповідач Сало Т. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі: головуючого Сала Т.Б., суддів Нікушина В.П., Зайцева А.Ю., при секретарі Франчук О.П., за участю ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.06.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» про стягнення грошових коштів,

встановила:

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом в якому просила стягнути з ПАТ «КБ «Надра» на її користь грошові кошти в сумі 6846 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.01.2015 року вона прийшовши у відділення №0107 ПАТ «КБ «Надра» в м. Шаргороді на підставі усного договору з останнім здійснила переказ грошових коштів в сумі 6846 грн. на рахунок Вінницького національного медичного університету, як плату за навчання. Кошти повинні були надійти, після здійснення банківської операції, на рахунок університету у той же день.

В підтвердження цього факту їй було видано квитанцію № k7/G/22, з зазначенням суми переказу, дати переказу, код касира, номер електронної пошти.

Проте, грошові кошти, що нею переказувались на рахунок університету на момент подачі даного позову не надійшли, у зв'язку із чим вона не може оплатити навчання.

На звернення позивача про повернення коштів ПАТ «КБ «Надра» письмово повідомив, що з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року включно в банку запроваджено тимчасову адміністрацію, тому проведення будь-яких операцій банком не здійснюється.

ОСОБА_2 вважає, що запровадження тимчасової адміністрації в банку не звільняє останнього від його зобов'язань, тим більше, що тимчасова адміністрація запроваджена через 21 день після здійснення операції по переказу грошей.

06.05.2015 року позивачем подано заяву про зміну підстав позову, з посиланням на те, що відповідач не здійснивши банківської операції по переказу грошових коштів на рахунок ВНМУ, неналежно виконав відповідну банківську послугу, а тому до вказаних правовідносин слід застосувати також ЗУ «Про захист прав споживачів». Неправомірними діями відповідача їй завдано шкоду, яку вона оцінює у 6846 грн..

Викладене слугувало підставою для звернення в суд з позовом за захистом своїх порушених прав, а саме стягнення грошових коштів.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.06.2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з відповідача спірну суму. Вирішено питання судових витрат.

З даним рішенням ПАТ «КБ «Надра» не погодилося і подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити.

Скаржник вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним. В обґрунтування своїх вимог банк зазначає, що суд першої інстанції невірно трактував поняття «кредитор» та «кредиторські вимоги», роблячи висновок, що позивач під таке поняття не підпадає.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 січня 2015 року ОСОБА_2 через відділення №0107 ПАТ «КБ «Надра», що знаходиться в м. Шаргороді Вінницької області на вул. Леніна, буд. 262 а, здійснила переказ грошових коштів в сумі 6846 грн. на розрахунковий рахунок ВНМУ ім. М.І. Пирогова, як плату за навчання на медичному факультеті ВНМУ, на 2 курсі, в групі №97, на денній формі навчання. Грошові кошти у вказаній вище сумі внесла в касу вказаного відділення банку, що підтверджується квитанцію № k7/G/22 від 16.01.2015 року, в якій зазначено дату здійснення платежу, його призначення, сума, отримувач, банк та код отримувача, код касира, що здійснював операцію та скріплено печаткою банку (а. с. 5).

З метою повернення коштів позивач 25.02.2015 року звернулася до ПАТ «КБ «НАДРА» з відповідною заявою.

02.03.2015 року ОСОБА_2 було повідомлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 року прийнято рішення № 26 про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариства «Комерційний банк «Надра».

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «НАДРА» запроваджено на три місяці з 06 лютого 2015 року по 05 травня 2015 року включно (а. с. 6).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було здійснено перерахування коштів на рахунок отримувача, чим були порушенні зобов'язання банку перед позивачем по усному договору щодо переказу її коштів.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до п 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

В п. 8.2 цієї статті Закону вказано, що Банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Пункт 8.3 ст. 8 за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на яку посилається апелянт - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

В той же час відповідно до вимог п. 5 ч. 6 ст. 36 зазначеного закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Відповідно до ст. 1086 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту. Положення цього параграфа застосовуються також до відносин, пов'язаних із перерахуванням грошових коштів через банк особою, яка не має рахунка у цьому банку, якщо інше не встановлено законом, банківськими правилами або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 1091 ЦК України банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

За таких обставин, виходячи з системного змісту вимог ст.ст. 1086, 1091 ЦК України, ч. 5, п.5 ст. 6 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" - запровадження тимчасової адміністрації не є підставою до не виконання доручення клієнта банку про перерахування коштів на рахунок юридичної особи, в даному випадку навчального закладу.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до банку з вимогою про перерахування коштів 16.01.2015 року. В той момент в банку не діяла тимчасова адміністрація, яка була запроваджена лише 06 лютого 2015 року.

Враховуючи вимоги п 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний був перерахувати кошти позивача в день їх надходження і підстав до не виконання доручення клієнта в банку не було.

Отже, посилання банку на закон, що не поширювався на спірні правовідносини під час їх виникнення, який до того ж не скасовує обов'язок банку з переказу коштів фізичних осіб на рахунок юридичних осіб є безпідставним.

Так, суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та визначив відповідні правовідносини, та зробив висновок, що позивачу заподіяна матеріальна шкода, внаслідок не перерахування її коштів на рахунок університету, і дана шкода повинна бути відшкодована на підставі норм матеріального права вказаних в рішенні суду першої інстанції.

Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права ( ч. 1 ст. 308 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів, керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» відхилити.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 11.06.2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: