Провадження: 2/484/43/15
Справа: 484/4391/14-ц
Рішення

іменем України

27 січня 2015 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Закревського В.І.

при секретарі - Ярославській С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Первомайська цивільну справу за позовом Первомайського міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка завдана неправомірними діями,

встановив:

Первомайський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, яка завдана неправомірними діями, мотивуючи вимоги тим, що 28.11.2012 року ОСОБА_1 згідно наказу ПМРЦЗ № НТ 121118 від 28.11.2012 року було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу з 28.11.2012 року по 22.11.2013 рік. В зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, відповідно до вимог підпункту 1 п. 5 ст. 31 № 1533- ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон № 1533), згідно до наказів ПМРЦЗ №НТ121128 від 28.11.2012 та № НТ 130226 від 26.02.2013 року безробітному було скорочено виплату на строк 90 календарних днів та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 26.02.2013 року. 07.03.2013 року прийнято рішення про одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності безробітним ОСОБА_1, крім того, в зв'язку із цим безробітний в цей день був знятий з обліку. Між тим, шляхом отримання в серпні 2013 року інформації від державної податкової адміністрації України про отримання ОСОБА_1 доходу від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовим договором, було встановлено, що відповідач в період перебуванні на обліку, отримав дохід від ПАТ «Миколаївобленерго» , проте відповідні відомості до Первомайського МРЦЗ ОСОБА_1 не подав.

Так, 11.12.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Миколаївобленерго» було укладено договір підряду № 40, який 18.02.2013 року було розірвано (відповідно до додаткової угоди). ПАТ "Миколаївобленерго" своїм листом № 01/31-6341 від 30.09.2013 року, підтвердив факт передування із ОСОБА_1 в цивільно-правових відносинах. На вимогу Первомайського МРЦЗ, в порядку розслідування страхового випадку про надання копій відповідних угод, ПАТ «Миколаївобленерго» відмовився, мотивуючи тим, що це відомості про трудові відносини особи і їх розповсюдження охороняється Законом України «Про захист персональних даних». Після виявлення ПМРЦЗ незаконного отримання відповідачем допомоги по безробіттю, йому було запропоновано добровільно повернути кошти в сумі 10706 грн. 87 коп., шляхом як ознайомленням із відповідним наказом ПМРЦЗ № 184 від 04.10.2013 року під особистий підпис, так і направленням рекомендованим з повідомленням листа-претензії вих. № 07- 2066 від 07.10.2013 року з посиланням на статтю 36 Закону № 1533-ІІІ. Отже, в період перебування на обліку як безробітного відповідач здійснював діяльність, спрямовану на отримання винагороди (прибутку.доходу), а тому допомога по безробіттю, отримана відповідачем з 26.02.2013 року по 06.03.2013 року в сумі 10706 грн. 87 коп., отримана ним безпідставно та підлягає поверненню.

В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути отриману ним допомогу по безробіттю у вказаній сумі, тому наявні підстави для звернення до суду із даним позовом.

Представник позивача Орлова О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила постановити рішення про задоволення позову.

Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, пояснюючи тим, що у ПАТ "Миколаївобленерго" працював з 11.12.2012 року до 18.02.2013 року, допомогу по безробіттю він почав отримувати вже після розірвання угоди, тобто з 26.02.2013 року, а отже за вказаний період роботи він не отримав жодної копійки від держави. Після цього 07.03.2013 року, ОСОБА_1 Було виплачено одноразовудопоимогу для підприємницької діялності, на час її виплати та до цього часу він вже ніде тимчасово не працював а отже ним не було порушено жодних вимог Закону.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Встановлено, що 28.11.2012 року відповідачу згідно наказу ПМРЦЗ № НТ 121118 від 28.11.2012 року було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю як застрахованій особі з урахуванням страхового стажу з 28.11.2012 року по 22.11.2013 рік. В зв'язку із звільненням безробітного з останнього місця роботи за власним бажанням без поважних причин, відповідно до вимог підпункту 1 п. 5 ст. 31 № 1533- ІІІ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (надалі - Закон № 1533), згідно до наказів ПМРЦЗ №НТ121128 від 28.11.2012 та № НТ 130226 від 26.02.2013 року безробітному було скорочено виплату на строк 90 календарних днів та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 26.02.2013 року. 07.03.2013 року прийнято рішення про одноразову виплату допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності безробітним ОСОБА_1, крім того, в зв'язку із цим безробітний в цей день був знятий з обліку.

11.12.2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Миколаївобленерго» було укладено договір підряду № 40, який 18.02.2013 року було розірвано (відповідно до додаткової угоди). ПАТ "Миколаївобленерго" своїм листом № 01/31-6341 від 30.09.2013 року, підтвердив факт передування із ОСОБА_1 в цивільно-правових відносинах. Згідно довідки про перерахунок допомоги по догляду за дитиною до 2-х років ОСОБА_3 отримала переплату у розмірі 60 грн. 67 коп.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разу безробіття з незалежних від них обставин. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій.

Частинами 2, 3 ст.21 Закону України « Про зайнятість населення» N 5067 -V І від 05.07.2012 року (далі Закон N 5067 -V І ) передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи.Територіальні органи центрального органу виконавчої влади , що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах , районах у містах, містах є юридичними особами публічного права.

Пунктами 8, 6 Положення про державну службу зайнятості України , затвердженого Указом Президента України N 19/2013 від 16.01.2013 року передбачено, що Служба для виконання покладених на неї завдань має право стягувати відповідно до закону кошти Фонду, виплачені особам, зареєстрованим як безробітні , у вигляді матеріального забезпечення на випадок безробіття та витрачені на надання соціальних послуг безробітним у разі встановлення факту їх отримання на підставі недостовірних відомостей, поданих особою, а також несплачені у добровільному порядку штрафи, накладені відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та статті 24-1 Закону України «Про рекламу».

Як зазначено у частині 1 статті 25 Закону № 803, держава створює умови незайнятим громадянам у поновленні їх трудової діяльності та забезпечує їм компенсацію, в тому числі виплату в установленому порядку допомоги по безробіттю. Розміри та умови надання матеріального забезпечення на випадок безробіття визначаються Законом № 1533 (частина 2 статті 25 Закону № 803).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 01.03.1991 № 803 ХІІ «Про зайнятість населення» (надалі - Закон № 803), в редакції чинній на момент виникнення правовідносин між сторонами, безробітними визнаються працездатні громадяни, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону № 1533, допомога по безробіттю є видом забезпечення за цим Законом.

Пунктом 4 частини 5 статті 31 Закону № 1533 передбачено, що у випадку приховування відомостей про працевлаштування на тимчасову роботу (у тому числі за межами України) або здійснення іншої діяльності за винагороду в період одержання допомоги по безробіттю є підставою для скорочення тривалості виплати допомоги по безробіттю.

Таким чином, факт укладення відповідачем цивільно-правового договору з ПАТ «Миколаївобленерго», свідчить про здійснення відповідачем діяльності за винагороду , а ця обставина впливає на умови виплати допомоги по безробіттю.

Частиною 2 статті 36 Закону № 1533 встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг (частина 3 статті 36 Закону №1533).

Відповідно до підпункту 18 частини 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» № 5067- VІ від 05.07.2012 року державна служба зайнятості, відповідно до покладених на неї завдань проводить розслідування страхових випадків та обгрунтованості матеріального забезпечення в порядку, встановленому центральними органами виконавчої влади у сфері соціальної політики, державної податкової політики та Пенсійним Фондом України.

Розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення здійснюється шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних Пенсійного фонду України та Державної податкової адміністрації України, а в разі необхідності - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників.

Порядок розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним (надалі- Порядок) був затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 № 60/62, постановою правління Пенсійного фонду України від 13.12 2009 № 7-1. Відповідно до пункту 5 Порядку, перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрацій України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів; використання даних вищевказаних органів, Державного департаменту нагляду за додержанням законодавства про працю, контрольно-ревізійних органів цільового використання коштів Фонду; проведеня центром зайнятості перевірки достовірності зазначених у довідках про середню заробітну плату даних та записів у трудових книжках безпосередньо на підприємствах, в установах, організаціях та у фізичних осіб, які використовують найману працю, у порядку, встановленому законодавством.

За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центра зайнятості. Відповідач 04.10.2013 року був ознайомлений із результатами розслідування, про що свідчить його особистий підпис в акту № 98 від 04.10.2013 року.

Крім того, відповідно до п. 8 Порядку у разі неповернення особою коштів, стягнення таких коштів здійснюється у судовому порядку.

Спори, які виникають у зв'язку зі застосуванням Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до ст. 39 вказаного Закону вирішуються у судовому порядку.

Статтею 11 Цивільного кодексу України, встановлено що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями. діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (стаття 1166 Цивільного кодексу України). Визначена у вказаній нормі Цивільного кодексу відповідальність є деліктною і застосовується лише при наявності певних, передбачених законом умов, а саме: наявність складу правопорушення , тобто - наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди - відповідача ; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина відповідача - заподіювача шкоди.

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до постанови Миколаївського адміністративного суду від 25.11.2014 року позов Первомайського МРЦЗ про стягнення суми з відповідача було задоволено в повному обсязі. Відповідно до ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 року по справі № 814/4659/13-а постанову окружного адміністративного суду скасовано. Вказана постанова залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.08.2014 року, справа № К/800/4202/14, якою визначено, що даний спір підлягає вирішенню за правилами цивільного судочинства.

Отже, в період перебування на обліку як безробітного відповідач здійснював діяльність, спрямовану на отримання винагороди (прибутку.доходу), а тому допомога по безробіттю, отримана відповідачем з 26.02.2013 року по 06.03.2013 року в сумі 10706 грн. 87 коп., отримана ним безпідставно та підлягає поверненню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 11 ч. 1 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами.

Повно і всебічно з'ясувавши обставини в даній справі суд вважає, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Первомайської міської ради Миколаївської області законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. З ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути незаконно отриману допоиогу по безробіттю у розмірі 10706 грн. 87 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 33, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1, (АДРЕСА_1, код: НОМЕР_1) на користь Первомайського міськрайонного центра зайнятості на відшкодування незаконно отриманої допомоги по безробіттю 10706 (десять тисяч сімсот шість) грн. 87 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, в разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів після отримання повного тексту рішення всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: підпис

Копія вірна: СУДДЯ:

Рішення набрало законної сили "_____________"____________ 2015 року. Оригінал рішення знаходиться в Первомайському міськрайонному суді Миколаївської області в цивільній справі провадження № 2/484/43/15.

С У Д Д Я В.І.Закревський