АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Доповідач Ратнікова В.М.
№ 22-ц/796/7115/2015

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 травня 2015 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду
м. Києва в складі:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Мазурик О.Ф.
- Махлай Л.Д.
при секретарі - Кутц А.В..
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року про закриття провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про встановлення факту, що має юридичне значення,-
в с т а н о в и л а :
22 липня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду м.Києва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України. Просила встановити юридичний факт, що в період з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року вона виконувала задачі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м.Прип`ять, Київської області ( Чорнобильська зона).
Ухвалою від 11 вересня 2014 року судді Дніпровського районного суду м.Києва Вернидубов Я.І. відкрив провадження уданій цивільній справі і призначив її до розгляду на 26 листопада 2014 року.
26.11.2014 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці та призначено до розгляду на 27 січня 2015 року на 16-00 годин.
Відповідно до розпорядження керівника апарату Дніпровського районного суду м.Києва від 27.01.2015 року № 103, було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та справу розподілено судді Гавриловій Олені Василівні
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 28 січня 2015 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про встановлення факту, що має юридичне значення було прийнято до провадження судді Гаврилової та призначено до розгляду на 24 лютого 2015 року на 14-00 годину.
24 лютого 2015 року справу було знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді на листку непрацездатності та призначено до розгляду на 07.04.2015 року.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 07 квітня 2015 року провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України, про встановлення факту, що мас юридичне значення закрито.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду, заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ухвалу суду 1-ї інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції посилався на те, що не можуть в судовому порядку встановлюватись факти належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а відмова компетентного органу у встановленні такого акту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду. Проте, судом не було враховано, що вона не просила встановити факт, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а просила встановити юридичний факт, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1987 року вона приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м.Прип`ять, Київської області з метою підтвердити комісії факт, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року вона приймала участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що і буде підставою для встановлення їй комісією відповідного статусу та видачі відповідного посвідчення. Вказаних обставин суд першої інстанції не врахував та помилково закрив провадження у справі.
В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 повністю підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити.
Представники заінтересованих осіб: Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерства соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили, а тому, колегія суддів вважає можливим слухати справу в їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника заявника, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.
Зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що вона є колишньою працівницею санітарно-епідеміологічної станції медико-санітарної частини № 126 та приймала участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 26 квітня 1986 року. Проте, довідки про роботу та заробітну плату за період квітень 1986 року їй не видають, так як її документи були втрачені під час їх передачі із медико-санітарної частини, де вона працювала, до Державного закладу спеціалізована медико-санітарна частина № 16 Міністерства охорони здоров`я України. Оскільки документально підтвердити вказані обставини вона не може, то звернулась до суду з вказаною заявою.
Закриваючи провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про встановлення факту, що має юридичне значення, суд 1-ї інстанції посилався на те, що заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а тому, відповідно до вимог п.1.ч.1 ст.205 ЦПК України, відкрите провадження у даній справі підлягає закриттю.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції повністю відповідають встановленим обставинам справи, дослідженим доказам та вимогам закону.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частиною 1 статті 256 ЦПК Українивстановлений перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з заявою про встановлення факту виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в м. Прип`ять, Київської області в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року стала відмова Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕКС, у визначенні їй статусу учасника ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС ( рішення від 26.08.2011 року, протокол № 35).
До переліку, визначеному у частині першій статті 256 ЦПК України, юридичний факт, який просить встановити заявниця, не відноситься.
Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЛЕС с період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Згідно з частиною четвертою статті 65 цього Закону, видача посвідчень провадиться Міністерством у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС України, Радою Міністрів Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій. Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року №51 затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, яким встановлені правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській ЛЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Частиною другою пункту 10 Порядку встановлено, що посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС видаються на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Частиною третьою пункту 12 Порядку встановлено, що спірні питання визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, вирішуються комісією при Мінпраці, до складу якої, крім спеціалістів зазначеного Міністерства включаються спеціалісти МОЗ, МИС, Міпюсту, Міноборони, Держкомгідромету та Київської облдержадміністрації за поданням Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Рішення зазначених комісій є підставою для видачі посвідчень відповідної категорії. У разі встановлення цими комісіями факту необгрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії посвідчення на підставі рішення комісії підлягає вилученню.
За роз`ясненнями, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Зокрема, не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому законодавством.
Таким чином, з наведеного вбачається, що для підтвердження факту виконання завдань по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС законодавством передбачений не судовий, а інший порядок його встановлення.
Відмова ж відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому КАС України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що, закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції не врахував, що її заява не стосувалась встановлення факту, що вона є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а просила встановити юридичний факт, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року вона приймала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в м.Прип`ять, Київської області, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки вищезазначені вимоги закону стосуються і встановлення факту постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи і встановлення факту учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи апеляційної скарги про те, що з заявою до суду вона звернулась з метою підтвердити комісії факт, що в період з 26 квітня по 27 квітня 1986 року вона приймала участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що і буде підставою для встановлення їй комісією відповідного статусу та видачі відповідного посвідчення, оскільки частиною першою статті 15 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Зважаючи на викладені положення норм законодавства, матеріали справи та заявлені вимоги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано було закрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної у м. Києві Державної адміністрації, Міністерство охорони здоров`я України про встановлення факту, що має юридичне значення на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 відхилити.
Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 07 квітня 2015 року залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: