Справа № 203/7611/14-ц
Провадження № 2/0203/269/2015
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Колесніченко О.В.,

при секретарі Цекместрук Є.О.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 міської ради - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської міської ради, Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, треті особи - П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, комунальне підприємство "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості" Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Дніпропетровської міської ради, Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, посилаючись на те, що квартира АДРЕСА_1 належала його батькам ОСОБА_5 і ОСОБА_6 - 2/3 на підставі свідоцтва про право власності і 1/3 на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року, проте право власності на підставі рішення суду не було зареєстровано батьками, у зв'язку з чим на заяву про прийняття спадщини після батька ОСОБА_5, померлого 23 серпня 2012 року, який в свою чергу фактично прийняв спадщину після матері ОСОБА_6, померлої 31 березня 2011 року, нотаріус видала свідоцтво про право на спадщину за законом після батька лише на 2/3 частини квартири, а на 1/3 частину у видачі свідоцтва відмовлено, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартиру №25 в будинку №44-Б у м. Дніпропетровську, загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав.

Представники відповідачів Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради, Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні позовні вимоги визнали, не заперечуючи проти задоволення позову.

Треті особи П'ята дніпропетровська державна нотаріальна контора, КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомості" ДМР, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання представників не направили та у поданих заявах клопотали про розгляд справи у їх відсутності, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності вказаних представників.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, розглянувши вимоги в заявлених межах, вважає за необхідне ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що до матеріалів справи долучене в копії свідоцтво про народження, видане Прилуцьким міськбюро ЗАГС 11 серпня 1959 року серії І-УР №132004 (а.с.50).

На підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради за розпорядженням №К-1480 від 07 жовтня 1998 року, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 належала на праві спільної власності квартира АДРЕСА_1 (а.с.11).

ОСОБА_7 померла 07 грудня 1993 року, про що до матеріалів справи долучено свідоцтво серії І-КИ № 279057 (а.с.14).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року, яке набрало законної сили 10 січня 2006 року, заява ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволена; встановлено факт добросовісного заволодіння ОСОБА_6, ОСОБА_5 1/3 частки квартири АДРЕСА_2; визнано за ОСОБА_6, ОСОБА_5 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1, що належала померлій 07 грудня 1993 року ОСОБА_7 (а.с.17-18).

ОСОБА_6 померла 31 березня 2011 року, про що Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 МУЮ у Дніпропетровській області 31 березня 2011 року вчинено актовий запис № 2380 та видано свідоцтво серії 1-КИ №398200 (а.с.12).

Будучи зареєстрованим разом з дружиною ОСОБА_6, про що свідчить довідка КП "Житлове господарство Кіровського району" ДМР від 22 червня 2013 року №2148 (а.с.59-зворот), ОСОБА_5 в силу ст. ст. 1261, ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після ОСОБА_6

ОСОБА_5 помер 23 серпня 2012 року, про що Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_3 МУЮ у Дніпропетровській області 04 вересня 2012 року вчинено актовий запис №5999 та видано свідоцтво серії 1-КИ № 467710 (а.с.13).

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року встановлено, що "... заявники ОСОБА_6 і ОСОБА_5 безперервно, відкрито володіють 1/3 часткою квартири, що не порушує прав інших осіб, тому суд вважає за можливе встановити факт добросовісного заволодіння 1/3 частками квартири АДРЕСА_1 та визнати на підставі ст. 344 ЦК України за заявниками право власності на неї за набувальною давністю".

Разом з тим, за даними листа КП "ДМБТІ" від 10 липня 2014 року №7486 рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2005 року міститься в матеріалах інвентарної справи, проте право власності не зареєстровано, оскільки послуга не оплачена заявниками (а.с.19).

Так само, РС Дніпропетровського МУЮ 31 січня 2015 року позивачу відмовлено у реєстрації права власності на підставі рішення суду від 26 грудня 2005 року з тих підстав, що власники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на день заяви про реєстрацію прав померли (а.с.90).

Таким чином, належить дійти висновку, що ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за життя фактично належало по 1/2 частки квартири АДРЕСА_3 ум. Дніпропетровську.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Судом встановлено, що позивач 27 грудня 2012 року подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після батька ОСОБА_5, належним чином прийнявши спадщину згідно ст. ст. 1269, 1270 ЦК України (а.с.47-зворот).

26 вересня 2013 року державний нотаріус П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після батька ОСОБА_5 на 2/3 частки квартири АДРЕСА_4 (а.с.64-зворот).

Постановою державного нотаріуса П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2015 року ОСОБА_9 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 з підстав відсутності правовстановлюючих документів на цю частку майна.

Разом з тим, за змістом ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги, що в силу ч. 5 ст. 124 Конституції України рішення суду є обовязковими до виконання на всій території України, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для визнання за позивачем права власності на 1/3 частку спадкової квартири АДРЕСА_4 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5

Разом з тим, вимоги позивача про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування після матері ОСОБА_6 задоволенню не підлягають, оскільки спадщину після останньої прийняв згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України її чоловік ОСОБА_5, а позивач спадщини після матері відповідно до ст.ст. 1269, 1270 ЦК України не приймав і підстави для визнання права власності за ним на частку матері за цих обставин відсутні.

З урахуванням клопотання позивача судові витрати належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-64, 88, 209, 214, 215, 218, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_5, померлого 23 серпня 2012 року, право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_5, загальною площею 72,0 кв.м., житловою площею 45,6 кв.м. та складається з трьох житлових кімнат, кухні, вбиральні, ванної, коридору, комори, двох лоджій.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Колесніченко