Справа № 2-п-489/4/2015
У Х В А Л А

12 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю відповідачки ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року, ухваленого по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 284421,36 грн., що еквівалентно 41803,73 швейцарських франків, а також судові витрати.

В грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що вона не була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, у зв'язку з чим не могла дати свої пояснення по суті позовних вимог. Про ухвалене заочне рішення їй стало відомо після отримання поштою постанови виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні відповідачка вимоги заяви підтримала, просила скасувати заочне рішення суду.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» не з'явився. Про час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином.

Заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено та з ОСОБА_2, ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто 284421,36 грн., що еквівалентно 41803,73 швейцарських франків, а також судові витрати.

В січні 2010 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про скасування даного заочного рішення, у задоволені якої ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 березня 2010 року було відмовлено, з тих підстав, що судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В подальшому відповідачка ОСОБА_1 в листопаді 2014 року подала до суду апеляційну скаргу на заочне рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року. Проте, зважаючи на те, що чинним законодавством передбачений спеціальний порядок для перегляду заочних рішень, ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 1 грудня 2014 року апеляційна скарга на заочне рішення суду була повернута відповідачці ОСОБА_1.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_1 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення пропущенний з поважної причини, а тому є підстави для поновлення строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідно до ч.1 ст..232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 4 червня 2009 року відкрито провадження у справі.

Судові повістки про виклик відповідачки ОСОБА_1 в судові засідання, зокрема на 17 липня 2009 року, 18 серпня 2009 року, 3 грудня 2009 року, 18 січня 2010 року, направлені за вказаною позивачем адресою - АДРЕСА_1.

За даною адресою до ухвалення судом заочного рішення проживали обидва відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_1. Представник відповідача ОСОБА_2, який приймав участь в судових засіданнях, подавав до суду певні клопотання, представляючи інтереси ОСОБА_2, отримував від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_1 судові повістки про виклик в судове засідання, про що є його особистий підпис (а.с. 55, а.с. 56)

Крім того, адресу: АДРЕСА_1, як місце свого проживання, відповідачка ОСОБА_1 вказує у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, ОСОБА_1 отримувала судові повістки про виклики в судове засідання на 18 серпня 2009 року (а.с. 37), 3 грудня 2009 року (а.с. 44), особисто, про що є її підпис на повідомленнях про вручення поштового рекомендованого відправлення.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_1 про розгляд цивільної справи повідомлялася судом належним чином, посилання на докази, що спростовували б вимоги позивача, її заява не містить, суд приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 73, 209, 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 січня 2010 року, ухваленого по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз'яснити відповідачці ОСОБА_1 право на оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Спінчевська