Номер провадження: 22-ц/785/1155/15
Головуючий у першій інстанції Котов В. Г.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Драгомерецького М.М.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивачки ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_5, та представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4, про утримання повнолітньої дитини, яка навчається,

в с т а н о в и л а:

18 червня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, який згодом уточнила, обґрунтовуючи вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 з 20 червня 1993 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився син ОСОБА_4, рішенням Южного міського суду Одеської області від 31 травня 2011 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею. ІНФОРМАЦІЯ_4 року йому виповнилось 18 років і він є студентом 2 курсу факультету інформаційних технологій та кібербезпеки в Одеській національної академії харчових технологій Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім. В.С. Мартиновського з строком навчання до 30 червня 2016 року. Тому він потребує матеріальної допомоги, яку вона самостійно не може йому надати. Батько після досягнення 18 років матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює приватним підприємцем.

Посилаючись на ці обставини, та на ст. ст. 199, 200 СК України, позивачка ОСОБА_3 після збільшення позовних вимог 01 жовтня 2014 року просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1623 грн. щомісяця до закінчення ним навчання 30 червня 2016 року, виходячи з середньомісячної зарплати працівників підприємств в м. Южний Одеської області в розмірі 6492 грн. (а.с. 1-4, 30-31).

Відповідач ОСОБА_6 позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., посилаючись на те, що і після досягнення сином повноліття він постійно надає йому допомогу у виді товарів в магазині на суму від 1200, 52 грн. до 1442,30 грн., що підтверджується роздруківкою сум, на які син ОСОБА_4 отримав товарів на картку. Він дійсно є приватним підприємцем, але в умовах економічної кризи його доходи стали невисокими й він вимушений протягом трьох років сплачувати за оренду житла по 2000 грн. щомісяця у зв'язку з складними стосунками з колишньою дружиною (а.с. 38-39).

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволено частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн. щомісяця, починаючи з 18 червня 2014 року й на період навчання до 30 червня 2016 року, судовий збір у дохід держави в сумі 243,60 грн. та допустив негайне стягнення аліментів за один місяць (а.с. 58-60).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 просить рішення суду першої інстанції змінити й ухвалити нове рішення про стягнення з нього на утримання сина аліменти в розмірі 400 грн. щомісяця, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права, а саме не врахував його матеріальне становище.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_3 просить скаргу відхилити у зв'язку з безпідставністю її доводів.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_6, пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково щза таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансові можливостей".

Відповідно до частини 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_6 з 20 червня 1993 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 року у них народився син ОСОБА_4, рішенням Южного міського суду Одеської області від 31 травня 2011 року шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з нею.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року сину сторін у справі ОСОБА_4 виповнилось 18 років, він є студентом 2 курсу факультету інформаційних технологій та кібербезпеки в Одеській національної академії харчових технологій Інституту холоду, кріотехнологій та екоенергетики ім. В.С. Мартиновського з строком навчання з 30 червня 2016 року (а.с. 9) й потребує матеріальної допомоги.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 3 ЦПК України).

За таких обставин, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що син сторін у справі у зв'язку з навчанням у вищому навчальному закладі потребує матеріальної допомоги й батько має можливість надавати йому допомогу.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1300 грн.

Виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб сина сторін у справі, можливостей відповідача, колегія суддів вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання сина сторін у справі в розмірі 700 грн. щомісяця.

Доводи відповідача ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом першої інстанції не враховане його майнове становище та неправомірно стягнуто з нього на утримання повнолітнього сина аліменти в розмірі 1300 грн. щомісяця, не можуть бути прийняті до уваги з таких підстав.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач ОСОБА_6 повинен був довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень проти позову, а саме те, що в силу свого матеріального становища він має можливість сплачувати аліменти в розмірі 400 грн., але не надав переконливих доказів у підтвердження цього.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_3 працює в автотранспортного цеху ПАТ "Одеський припортовий завод" та за період липень 2014 року по грудень 2014 року їй нараховане 31347,96 грн., після утримання обов'язкових платежів та зборів в сумі 6037,12 грн. та за виконавчим листом 5061,98 грн., отримала дохід в розмірі 20248,86 грн., середньомісячний заробіток становить 3374,81 грн., що підтверджується довідкою про відрахування від 09 січня 2015 року.

Відповідач ОСОБА_6 є приватним підприємцем та згідно наданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік має чистий оподаткований дохід в розмірі 14393 грн.

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Отже, законних підстав для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 400 грн. щомісяця немає.

Однак помилкове застосування судом першої інстанції положень ст. 200 СК України щодо визначення розміру аліментів, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково, рішення Южного міського суду Одеської області від 25 листопада 2014 року змінити й ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, на утримання ОСОБА_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісяця, починаючи з 18 червня 2014 року й до закінчення навчання до 30 червня 2016 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін..

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

М.М. Драгомерецький