Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/315/15-ц
Номер провадження 2/540/110/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селещинської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Машівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2013 року помер його батько ОСОБА_2, який був власником житлового будинку по вул. Шевченка, 50 в с. Селещина Машівського району, який він придбав 13.05.1991. Він є єдиним спадкоємцем померлого, який належним чином прийняв спадщину, однак нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на будинок, оскільки наданий дублікат договору купівлі-продажу будинку не зареєстрований в органі державної реєстрації, а остання є неможливою оскільки власник помер. У звязку з наведеним позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Шевченка, 50 в с. Селещина Машівського району в цілому в порядку спадкування після померлого батька.

В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача та третьої особи не зявилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі відповідача та третьої особи.

Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 27 серпня 2013 року помер ОСОБА_2 (а.с.9), який був власником житлового будинку та погреба (адреса не зазначена), що належав ОСОБА_3 на підставі запису в по господарській книзі № 3 Селещинської сільської ради та реєстрації в Полтавському БТІ за № 3/507, що вбачається з дублікату договору купівлі-продажу від 13 травня 1991 року, який зареєстрований в реєстрі за № 32 (а.с. 12).

За повідомленням ПП Полтавське БТІ Інвентаризатор № 1956 від 17.03.2015, право власності на домоволодіння по вул. Шевченка, 50 в с. Селещина Машівського району Полтавської області, на підставі договору купівлі-продажу посвідченого виконкомом Селещинської сільської Ради народних депутатів від 13.05.1991, зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.18). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 36256553 від 14.04.2015 у реєстрі відомості щодо вищевказаного будинку відсутні (а.с. 39).

Як видно з копії технічного паспорту на вказаний будинок, він виготовлений станом на 16.03.2015 на замовлення ОСОБА_1, а власником у ньому зазначений ОСОБА_2 (а.с. 13-17).

Спадкоємцем за законом після померлого на підставі ст. 1261 ЦК України є його син ОСОБА_1 позивач у справі (а.с. 8), який належним чином прийняв спадщину після померлого шляхом подання заяви до Машівської державної нотаріальної контори, про що свідчать копії заяв зі спадкової справи (а.с. 42). Іншими спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_5, мати та син померлого, які від своєї частки у спадщині відмовилися на користь позивача (а.с.43-44). Однак нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по вул. Шевченка, 50 в с. Селещина у звязку з тим, що відсутня державна реєстрація дублікату договору-купівлі продажу будинку (а.с. 11).

Натомість як видно з довідки виконкому Селещинської сільської ради № 2145 від 20.11.2013, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи (а.с. 45), ОСОБА_2 крім дітей, на момент смерті проживав також з дружиною ОСОБА_6, відомості про відмову від спадщини якою в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, в судовому засіданні позивач зазначив, що його батьки були розлучені на підтвердження чого надав свідоцтво про розлучення серії 1-КЕ № 006772 від 03.10.2005 (а.с. 50), що свідчить про те, що ОСОБА_6 на момент смерті ОСОБА_2 не була його дружиною, а відтак до його спадкоємців першої черги згідно ст. 1261 ЦК України не відноситься.

Відповідно до п. 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Пунктом 1 Глави 13 цього Порядку передбачено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, в т.ч., якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

За таких обставин, суд вважає, що у позивача існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину на будинок в нотаріальній конторі, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

З урахуванням обставин справи, суд вважає, що оскільки померлий 27.08.2013 ОСОБА_2, за життя був єдиним власником будинку по вул. Шевченка, 10 в с. Селещина Машівського району Полтавської області, позивач, як спадкоємець за законом, належним чином прийняв після нього спадщину, але не має змоги оформити право власності на будинок у звязку з відсутністю державної реєстрації дублікату правовстановлюючого документу, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню і за позивачем слід визнати право власності на вказаний житловий будинок, як спадкоємцем після смерті ОСОБА_2

Щодо вимог позивача про визнання за ним права власності не тільки на будинок, а на інші господарські споруди, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи норми статей 186, 380, 381 ЦК, господарсько-побутові будівлі (сарай, гараж, санвузол і под.), наземні і підземні комунікації (водопостачання, очисні споруди тощо), що розташовані з житловим будинком на одній земельній ділянці і призначені для забезпечення власника необхідними засобами благоустрою, вважаються приналежністю головної речі і не є самостійними нерухомими речами, у звязку з чим право власності на такі будівлі та споруди як на окремі обєкти визнаватися не може.

Як убачається з довідки Селещинської сільської ради № 640 від 31.03.2015, земельна ділянка площею 0, 10 га в с. Селещина, вул. Шевченка, 10, Машівського району не приватизована, числиться за ОСОБА_2 та призначена для обслуговування житлового будинку (а.с. 20).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що з огляду на те, що всі господарські споруди є приналежністю до головної речі, в даному випадку до житлового будинку № 10 по вулиці Шевченка в с. Селещина Машівського району та не можуть бути окремим обєктом права власності, а тому позов в частині визнання за позивачем права власності на ці обєкти задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 328, 1261 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до Селещинської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Машівська державна нотаріальна контора про визнання права власності на будинок в порядку спадкування задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок № 10 по вул. Шевченка в с. Селещина Машівського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після померлого 27 серпня 2013 року ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: