Справа № 340/809/14-ц
Провадження № 22-ц/779/1022/2015
Головуючий у 1 інстанції Данилюк М. П.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретарів Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Верховинського районного суду від 20 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

29.10.2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до договору від 24.04.2007 року відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала зобов»язання за кредитним договором, допустила заборгованість, що станом на 30.09.2014 року становила 11006, 64 грн., позивач просив стягнути з відповідача вказану суму боргу в судовому порядку.

Рішенням Верховинського районного суду від 20.03.2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.На дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апелянт вказав, що суд дійшов помилкового висновку про пропуск позивачем строку позовної давності.

Відповідач отримала платіжну картку, яка є спеціальним засобом для отримання та перерахування коштів. Строк дії картки не припиняє строку дії договору, а Умови та правила надання банківських послуг не містять положень, що строк дії картки та строк дії договору співпадають.

Оскільки сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання і жодна із сторін не заявила про його припинення, то він автоматично лонгується на такий же термін.

Тому, вважає апелянт, кредитний договір продовжує діяти, а відтак перебіг строку позовної давності звернення з вимогами до відповідача не може бути порушеним.

Апелянт зазначив також що підлягали задоволенню вимоги банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту і процентів нарахованих в межах останніх трьох років, які передували зверненню банка до суду з позовом.

Посилаючись на зазначені обставини, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В судовому засіданні представник апелянта ПАТ КБ «Приватбанк» Рокетська С.В. підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що згідно до договору від 24.04.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердила свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами Приват банку.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 1049, 1050,1054 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Відповідач свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконувала, у зв»язку з чим допустила заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.09.2014 року, згідно розрахунку представленого позивачем становила - 11006, 64 грн., з яких 3354,58 грн. заборгованість за кредитом; 5686,79 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом; 964,95 грн. заборгованість з комісії; 500 грн. штраф (фіксована частина), 500,32 грн. штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача вищезазначеної суми заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач звернувся з позовом після спливу позовної давності, про застосування якого просила відповідач ОСОБА_2

Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою які є складовою кредитного договору, граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH).

Таким чином, за договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 зазначеного Кодексу), а не закінченням строку дії договору.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 26.04.2007 року отримала платіжну картку універсальна № НОМЕР_1, термін дії якої 2 роки. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки. (а.с.18).

Із представленого позивачем особового рахунку вбачається, що останнє надходження готівкових коштів за платіжною карткою НОМЕР_1 мало місце 28.05.2008 року (а.с.55).

У зв»язку з неналежним виконанням відповідачем зобов»язань за даним кредитним договором за заявою позивача Верховинським районним судом 05 грудня 2008 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 24.04.2007 року в сумі 4118 грн. 43 коп. (а.с.83).

Вказана сума боргу на виконання судового наказу, згідно довідки Управлінням пенсійного фонду у Верховинському районі відрахована з пенсії ОСОБА_2.(а.с.82).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що з часу звернення банку із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, тобто з 03.12.2008 року почався перебіг строку позовної давності.

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» пред»явив позов до ОСОБА_2 29.10.2014 року, тобто після спливу позовної давності, а тому суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за спливом позовної давності.

Посилання апелянта на те, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, а Умови та правила надання банківських послуг не містять положень, що строк дії картки та строк дії договору співпадають - не заслуговують на увагу, оскільки перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором обчислюється з моменту настання строку погашення чергового платежу, а не з наступного дня після закінчення строку дії договору.

Необгрунтованими є також посилання апелянта на те, що сторони домовились, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання, а оскільки жодна із сторін не заявила про його припинення, то він автоматично лонгується на такий же термін, оскільки за умовами договору термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки, яка видана ОСОБА_2 26.04.2007 року терміном на 2 роки. Інша платіжна картка відповідачу не видавалась, а тому договір автоматично не лонгується.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Верховинського районного суду від 20 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: О.Ю.Беркій

В.М. Соколовський