Справа № 355/382/15-ц
Провадження № 2/355/200/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Литвиненко О.Л.

за участю секретаря Лунгул Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Баришівка Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним правочину та застосування реституції.

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05.02.2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір фінансового лізингу № 001192. Згідно додатку № 2 до договору фінансового лізингу вартість предмета лізингу складає 11137, 55 доларів США. Після підписання договору в позивача виникають сумніви , що відповідач виконає взяті на себе зобов'язання. Позивач вважає, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» здійснює нечесну підприємницьку діяльність та вводить в оману споживачів. В заявленому позові просить суд визнати недійним договір фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та стягнути з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 безпідставно отримані гроші в сумі 19190 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав заявлений позов в повному обсязі та пояснив суду, що 05.02.2015 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладено договір фінансового лізингу № 001192. Вартість автомобіля зазначалась в додатку № 2 до договору, який він того ж дня і підписав. Підставами недійсності договір фінансового лізингу вважає, що в договорі не зазначено зростання курсу долара, оскільки з лютого 2015 року курс долара значно зріс. Також позивача запевнили, що буде знижка на автомобіль 50%, хоча в договорі про знижку нічого не зазначалось. Вважав, що сума коштів в розмірі 19190 гривень, яку вніс на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» є завдатком, а не авансовим внеском. Позивач має сумніви, що після повної оплати відповідач надасть позивачу транспортний засіб. Просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи увідомлений своєчасно та належним чином. До суду від представника відповідача Перкова Г.О. надійшло заперечення на позовну заяву, в якому вважає, що позов ОСОБА_1 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним правочину та застосування реституції є безпідставним, необгрунтовним, та не підлягає задоволенню та надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відповідача, що дає суду підстави для розгляду справи та ухвалення рішення у відсутність представника відповідача по справі.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає заявлений позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.02.2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу № 001192. Предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб ЗАЗ VIDA standart. Згідно додатку № 2 до договору фінансового лізингу 001192 від 05.02.2015 року вартість автомобіля ЗАЗ VIDA standart складає 11137, 55 доларів США. На підставі п.9.6. ст. 9 Договору № 001192 від 05.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» із заявою, в якій просив надати йому транспортний засіб ЗАЗ VIDA comfort сріблястого кольору. Згідно квитанції № 1346/з3 від 05.02.2015 року ОСОБА_1 вніс на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» авансовий внесок по договору лізингу № 001192 від 05.02.2015 року в розмірі 19190 гривень. Добровільність вчинення вказаних дій підтвердив в судовому засіданні сам позивач ОСОБА_1.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг є фінансовими послуги.

Згідно ч. 2,4 ст. 5 Закону України « Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» виключне право або інші обмеження щодо надання окремих фінансових послуг встановлюються законами про діяльність відповідної фінансової установи та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання ринків фінансових послуг. Можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції.

ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» має право на надання послуг фінансового лізингу так як Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, його було взято на облік як юридичну особу, що має право надавати послуги фінансового лізингу, що підтверджується довідкою про взяття на облік юридичної особи, серії ФЛ № 486 від 11.09.2012 року, згідно якої ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» має право надавати послуги фінансового лізингу.

Згідно з ч. 1,2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Підставами для визнання даного договору недійсним позивач зазначив, що договір був укладений в доларах США, а з лютого 2015 року курс долара значно зріс. Згідно п. 8.2, 83 договору фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року уклали даний договір сторони погодились, що вартість предмета лізингу на момент укладання договору становить 11137,55 доларів США, згідно обмінного курсу долара США по української гривні на фактичну дату укладання договору гривневий еквівалент становить 191900 гривень. Сторони погодились, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання даного договору, може змінюватись у у випадку зміни обмінного курсу долара США до української гривні або у разі зміни відпускної ціни транспортного засобу у продавця.

Позивач зазначив, що сума коштів в розмірі 19190 гривень, яку вніс на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» є завдатком, а не авансовим внеском. Згідно п. 9.7. договору фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року кошти, які сплачуються лізингоодержувачем до моменту отримання предмету лізингу , незалежно від їх призначення , яке вказується у квитанції, зараховуються по даному договору у наступному порядку: - адміністративний платіж, авансовий платіж, комісія за передачу предмету лізингу; у разі наявності , різниця до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.6 ст. 9 договору.

Позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні підтвердили, що договір між позивачем та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» укладався добровільно, позивач кошти на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в розмірі 19190 гривень вносив теж добровільно.

У відповідності із статтею 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Доводи позивача про те, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» здійснює нечесну підприємницьку діяльність та вводить в оману споживачів є необгрунтовними, так як ОСОБА_1 не вказано конкретні дії відповідача, які б підпадали під встановлені ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» заборони.

Підстав для визнання недійсним договору фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1 судом не встановлено.

З урахуванням викладений обставин, суд вважає за необхідне відмовити позивачу ОСОБА_1 в частині визнання недійним договір фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовної вимогти про визнання договору лізингу недійсним, суд не вбачає підстав стягнення з відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19190 гривень.

Встановлені судом обставини підтверджуються:

· показами свідка ОСОБА_3, який в судовому засіданні підтвердив, що був присутнім при укладанні даного договору, позивач ОСОБА_1 добровільно підписав договір та вніс кошти в розмірі 19900 гривень як авансовий внесок;

· копією договору фінансового лізингу № 001192 від 05.02.2015 року, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» та ОСОБА_1, згідно якого предметом фінансового лізингу по даному договору є транспортний засіб ЗАЗ VIDA standar ;

· копією додатку № 2 до договору фінансового лізингу 001192 від 05.02.2015 року, згідно якого вартість автомобіля ЗАЗ VIDA standart складає 11137, 55 доларів США;

· копією заяви ОСОБА_1 від 05.02.2015 року про надання йому транспортний засіб ЗАЗ VIDA comfort сріблястого кольору;

· копією квитанції № 1346/з3 від 05.02.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 вніс на рахунок ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» авансовий внесок по договору лізингу № 001192 від 05.02.2015 року в розмірі 19190 гривень;

· копією довідки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про взяття на облік юридичної особи, серії ФЛ № 486 від 11.09.2012 року, згідно якої ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» має право надавати послуги фінансового лізингу.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_3 в частині пояснень свідка про те, що ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» зобов'язувалась надати знижку в розмірі 50% . Дані покази даного свідка нічим не підтвердженні.

Керуючись 15, 30, 60, 62, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 215, 509, 638, ЦК України, ст. ст. 5,6,8, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст.1, 2, 6, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним правочину та застосування реституції.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Баришівського

районного суду О. Л. Литвиненко