АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Іванченка М.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «Український страховий дім» про стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 із вимогою про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року ОСОБА_2 визнано винним у тому, що 21 серпня 2013 року о 08 год. 15 хв. по вул. Голосіївській в м. Києві, перебуваючи за кермом автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, внаслідок чого пошкодив автомобіль «Мазда» д.н.з.НОМЕР_2, чим завдав йому майнової шкоди на загальну суму 10 715, 29 грн. Станом на 17 квітня 2014р. рішення про виплату страхового відшкодування ПАТ «Український страховий дім» не прийнято.

Посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача йому заподіяно моральних страждань, просив суд стягнути з винної особи на його користь моральну (немайнову) шкоду в сумі 5 000 грн. 18 коп.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального й процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання позивач та представник третьої особи не з'явилися, хоча про дату та час слухання справи повідомлялись належним чином.

Колегія суддів, заслухавши відповідача, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що заподіяння моральної шкоди ОСОБА_1 пов'язував з бездіяльністю страхової компанії по виплаті страхового відшкодування та тим, що за захистом у зв'язку з цим порушеного права на страхове відшкодування в судовому порядку він не звертався.

Разом з тим, таких висновків районний суд дійшов з порушенням прав та законних інтересів позивача.

Матеріалами справи доведено, що 21 серпня 2008р. приблизно о 8 год.15 хв. за участю автомобілів «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 відбулася дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Винним у даній події визнано ОСОБА_2 й постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян /а.с. 7/.

Зазначена постанова набрала законної сили й у визначеному законом порядку ОСОБА_2 не оскаржена.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність за участю автомобіля «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «Український страховий дім».

Зі справи убачається, що ОСОБА_1 звертався до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, у зв'язку з чим за заявою страхової компанії й булоскладено звіт про вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок пошкодження автомобіля «Мазда» д.н.з. НОМЕР_2 та визначено його розмір у сумі 10715грн. 29коп. /а.с.8-22/.

Районний суд, відмовляючи у задоволенні позову, підстави до відшкодування моральної шкоди ставив у залежність від сплати страхового відшкодування та не звернення у зв'язку з цим у суд за захистом порушеного права.

Разом із тим, суд першої інстанції хоч і послався у своїх висновках, проте належним чином не врахував положення ч. 4 ст. 23 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Не врахував суд і вимоги ч.1 ст.1167 ЦК України, у відповідності до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини…

При цьому, залишилася поза увагою суду й та обставина, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 вересня 2013р. винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої за допомогою застрахованого автомобіля було пошкоджено автомобіль «Мазда»д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, визнано ОСОБА_2

Зазначена постанова суду є чинною, а згідно вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській чи адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Окрім цього, відповідно до змісту позовних вимог, заподіяння моральної /немайнової/ шкоди ОСОБА_1 пов'язував із неправомірними діями ОСОБА_2 й посилався на те, що порушення закону саме відповідачем призвело до необхідності звернення його до страхової компанії, яка вчинила бездіяльність й з виплатою страхового відшкодування зволікала /а.с.3,4/.

Не надано районним судом оцінки й обґрунтуванням ОСОБА_1 позову, в яких він зазначав, що неправомірні дії відповідача, пов'язані з пошкодженням майна, призвели його до стресу, стану страху і тривоги, незручностей у зміні звичного способу життя, порушенні нормальних життєвих зв'язків та необхідності витрачання ним /позивачем/ часу на відвідування страховика, що відволікає від виконання трудових обов'язків, створює негативні емоції.

Зазначене свідчить про доведеність вини відповідача у заподіянні ОСОБА_1 моральної шкоди.

За таких обставин, рішення районного суду, як постановлене з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, враховуючи наступне.

Відповідно до керівних роз'яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ч. 1 ст. 60 ЦПК України зобов'язує кожну сторону доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Кодексу.

Оцінивши докази, надані позивачем у підтвердження фактів завдання йому моральних і душевних страждань, та матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів визначила, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу повинен становити 1000 грн.

З урахуванням обставин справи та вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» обов'язок по відшкодуванню заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди лежить саме на винній у заподіянні такої шкоди особі - ОСОБА_2, а не страховій компанії, у зв'язку з чим колегія суддів визнає необґрунтованими твердження відповідача про відсутність підстав до відшкодування ним спричиненої потерпілому немайнової шкоди.

Окрім цього, відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним по справі судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, в сумі 365грн.40 коп. /243,6+121,8/.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн., а також судові витрати, пов'язані з оплатою судового збору, в сумі 365 грн. 40 коп.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/14538/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5990/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Демидовська А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.