Головуючий у І інстанції Журавський В. В.
Провадження № 22-ц/780/512/15
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Приходька К.П.,

суддів Гуль В.В., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Токар Т.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Позивач посилався на те, що 24.01.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», який змінив свою назву на ПАТ КБ «ПриватБанк», та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) в сумі 3300,0 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В свою чергу відповідач зобов»язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов»язання у повному обсязі.

Проте, відповідач в порушення договору та норм ЦК України не виконує свої зобовязання. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором станом на 31.07.2014 року складає 7144,29 гривні. В добровільному порядку відповідач заборгованість не відшкодовує, тому позивач просив стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідача на свою користь.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги посилався на те, що рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване через недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також таким, що винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», який змінив свою назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та відповідачем ОСОБА_2 24.01.2008 року було укладено кредитний договір № б/н.

За умовами ОСОБА_3 (позивач) надав відповідачу грошові кошти (кредит) у розмірі 3 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач, на підставі ст.634 ЦК України, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Крім того, договір, відповідно до п.9.12. Умов та правил надання банківських послуг, діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.

У відповідності до ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Також відповідач зобов»язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом та виконати свої зобов»язання у повному обсязі.

Банком (позивачем) було виконано умови договору, в зв»язку з чим відповідачу було видано платіжну картку, що вбачається із заяви.

Згідно з п.6.5. Умов і правил надання банківських послуг (Кредитний договір), відповідач зобов'язався здійснювати погашення кредиту та процентів за користування ним, відповідно до Умов і правил надання банківських послуг.

Проте, відповідач в порушення умов ОСОБА_3 не погашає кредит та відсотки за користування ним, внаслідок чого виникла заборгованість.

Тобто, станом на 31.07.2014 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 7144,29 гривні: - 1484,10 грн. заборгованість за кредитом; - 2537,73 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2544,16 грн. заборгованість з пеніта комісії за користування кредитом; - 250,00 грн. штраф (фіксована частина); - 328,30 грн. штраф (процентна складова).

У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526 ЦК України, відповідач зобов»язана виконувати зобов»язання належним чином відповідно до умов ОСОБА_3 та вимог ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова відповідача від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Крім того в ч.2 ст.1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Також ст.1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов»язаний повернути кредит та сплатити відсотки на умовах встановлених договором.

Разом з тим, зі змісту ст.256 ЦК України вбачається, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Також, ч.4 цієї ж статті передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором, остання оплата відповідачем була здійснена 01.04.2011 року, тобто про порушення свого права позивачу було відомо починаючи з 01.05.2011 року початок нового платіжного періоду, а до суду він звернувся з позовом лише 04.09.2014 року, тобто через три роки чотири місяці.

Заяви про поновлення строку позовної давності, пропущеного з поважних причин, від позивача не надходило, договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався. Для даного виду вимог законом не передбачено спеціальної, більш тривалої, позовної давності.

Тобто суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про те, що враховуючи вищевикладене та те, що представником відповідача було зроблено заяву про застосування позовної давності до вимог заявлених позивачем, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Тобто, доводи апелянта в апеляційній скарзі про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку відмовивши в задоволенні позову.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді