Апеляційний суд Житомирської області
Справа №288/395/14-ц Головуючий у 1-й інст. Зленко А. В.
Категорія 47 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Попільнянської районної державної адміністрації, Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області, Головного управління Держземагенства в Житомирській області про визнання права на земельну частку (пай), внесення до списку членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Попільнянської районної державної адміністрації, Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області про визнання права на земельну частку (пай), внесення до списку членів КСП, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. В обґрунтування позову посилалась на те, що до грудня 1992 року вона проживала на забрудненій території, яка була включена в перелік населених пунктів, які піддались радіоактивному забрудненню внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Вона працювала різноробочою до пенсійного віку в колгоспі ім. Мічуріна в с. Середи, Ємільчинського району, Житомирської області та є інвалідом другої групи. На підставі ордера №279 серія 102 від 23.12.1992 року отримала «пересельний» будинок в АДРЕСА_1. Зазначає, що згідно Указу Президента України №720/95 від 08.08.1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям", вона має право на земельну ділянку (пай). Вона неодноразово зверталася в органи державної влади, щодо прав на отримання земельного паю, в тому числі і до Житомирської обласної державної адміністрації, однак, їй було відмовлено. Враховуючи вищевикладене, просила внести зміни в додаток №1 до державного акту на право колективної власності на землю, виданого в 1995 році, в частині включення її в список громадян-членів КСП «Полісся» с.Лисівка Попільнянського району; визнати за нею право власності на земельну частку (пай) у розмірі, що встановлений для членів КСП «Полісся». Під час розгляду справи було залучено до участі у справі як співвідповідача - Головне управління Держземагенства в Житомирській області.

Рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4. Правовідносини, які виникли між ОСОБА_2 та відповідачами допускають правонаступництво. ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_2

В апеляційній інстанції ОСОБА_3 було роз'яснено, що він має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 Після прийняття спадщини він буде залучений до участі у справі як правонаступник ОСОБА_2 У зв'язку з наведеним провадження у справі було зупинено на час прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_2

Як видно з інформаційної довідки із Спадкового реєстру до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався.

Тобто, ОСОБА_3 є таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2

З огляду на викладене до участі у справі на стороні позивача було залучено територіальну громаду Коростенської міської ради, оскільки місцем смерті ОСОБА_2 було м. Коростень.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Указом Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 „Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що долучається до державного акта на право колективної власності на землю.

Згідно зі ст. 23 ЗК України (1992 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується затвердженими актами, які видають і реєструють сільські, селищні, міські районні ради народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видавався КСП, кооперативу, акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і в колективній власності громадян. До державного акта додавався список цих громадян.

Виходячи із зазначених норм закону право громадян - членів недержавного сільськогосподарського підприємства як співвласників колективної власності на землю набувається з дня видачі в установленому порядку державного акта на право колективної власності на землю недержавному сільськогосподарському підприємству з обов'язковим додатком - списком громадян - членів цього підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до ордера № 279 серія 102 від 23.12.1992 року ОСОБА_2 отримала будинок в АДРЕСА_2.

Згідно із довідки від 27.03.2007 року виданої виконавчим комітетом Ємільчинської селищної ради Житомирської області ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_3 з 26.04.1986 року по 13.10.1987 року.

В листі Головного управління сільського господарства і продовольства № Ш-197/10 від 24.07.2001 року зазначено, що ОСОБА_2 вправі звернутися до Лисівської сільської ради з заявою про отримання земельної частки (паю) за новим місцем роботи (проживання) із земель запасу та резервного фонду в розмірі і порядку, визначених законодавством.

З листа Попільнянської районної державної адміністрації Житомирської області № П-56/22 від 23.04.2001 року вбачається, що ОСОБА_2 не являлась членом КСП «Полісся», тому вона немає права на отримання земельної частки (паю).

Відповідно довідок № 5 та № 6 від 25.02.2002 року ОСОБА_2 працювала різноробочою до пенсійного віку в колгоспі ім. Мічуріна в с. Середи, в списках на одержання земельного паю в межах Ємільчинського району не включена. Колгосп ім. Мічуріна реформоване в приватне сільськогосподарське підприємство «Агрофірма ім. Мічуріна» згідно наказу № 2 від 24.02.2000 року.

В довідці № 266 від 26.02.2007 року виданої виконавчим комітетом Лисівської сільської ради Попільнянського району Житомирської області зазначено, що ОСОБА_2 на території сільської ради земельну частку (пай) не отримувала.

Управлінням пенсійного фонду України в м. Коростені та Коростенському районі Житомирської області видано довідку № 134 від 11.03.2014 року про те, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи.

Згідно довідки № 147-02-19 від 22.04.2014 року виданої Лисівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області вся земля, яка належала КСП «Полісся» розпайована і роздана громадянам, які являлися членами КСП «Полісся» на момент розпаювання, станом на 22.04.2014 року земель запасу та резерву на території сільської ради немає.

Відповідно до листа № 167-02-19 від 20.05.2014 року виданого Лисівською сільською радою Попільнянського району Житомирської області ОСОБА_2 переїхала в с. Лисівку 16.11.1992 року з Обухівського району і вибула з села Лисівка та знялася з реєстрації 08.06.2004 року у м. Коростень у будинок-інтернат. За час проживання у с. Лисівка вона у члени КСП «Полісся» не ступала і трудової участі не приймала.

Згідно архівної довідки № 315 та довідки № 316 від 31.07.2014 року виданих КП «Трудовий архів Ємільчинського району» Ємільчинської районної ради Житомирської області, ОСОБА_2 дійсно працювала в ПСП «Агрофірма ім. Мічуріна» (колишньому колгоспі ім. Мічуріна) с. Середи Ємільчинського району Житомирської області, про що свідчать стажові дні, на підставі книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспників за 1960 рік форми 14-а, бригади № 3, за період роботи із 1960 року по 1974 рік.

Відповідно до архівного витягу № 579 від 18.09.2014 року із протоколу № 3 уповноважених зборів колгоспників колгоспу ім. Мічуріна с. Середи від 05.04.1972 року ОСОБА_2 включена до списку колгоспників, що не виробили мінімуму виходів за 1971 рік і не включено в стаж роботи за 1971 рік.

Згідно довідки № 1055 від 25.09.2014 року виданої виконкомом Середівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області ОСОБА_2 (1930 року народження, уродженка с. Середи Ємільчинського району Житомирської області) дійсно фактично проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_4 по 11.01.1980 року та працювала в колгоспі ім. Мічуріна колгоспницею.

Доказів на підтвердження того, що позивач була членом ПСП «Агрофірма ім. Мічуріна» на дату видачі КСП Державного акту на право колективної власності на землю та доказів на підтвердження того, що приймалось рішення загальними зборами про виділення позивачу земельної частки (паю), як новоприйнятому члену КСП, суду не надано.

Із заявою про виділення земельної частки (паю), як новоприйнятому члену ПСП «Агрофірма ім. Мічуріна» чи КСП «Полісся» позивачка до загальних зборів не зверталася.

З огляду на наведене суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивач права на земельну частку (пай) не набула, так як не була членом ПСП «Агрофірма ім. Мічуріна» на дату отримання Державного акта на право колективної власності на землю, тому правильно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

За таких обставин судова колегія приходить до висновку, що судом вірно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судове рішення ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді