Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., при секретарі Косатій М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частку квартири, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визначення часток у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.07.1993 року уклав шлюб з відповідачкою. 19.12.20001 року відповідачка за його згодою уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1. Квартира була придбана за рахунок спільних заощаджень та коштів, що були передані його батьками. На теперішній час вони з відповідачкою мешкають окремо, тому що відповідачка не дає можливості йому користуватися квартирою. У добровільному порядку від поділу квартири відповідачка відмовляється. Позивач просить суд визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

В свою чергу ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визначення часток у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, зазначивши в позові, що за час їх спільного шлюбу за їх спільні сумісні кошти та кошти їх батьків було придбане майно : автомобіль „Мерседес Е-230, 1998 року випуску, автомобіль „ВАЗ-21099; автомобіль „ГАЗ-32213, квартира АДРЕСА_1, капітальний гараж № 193 в гаражному кооперативі „Перемога, розташованому по вул.Сєдова,18 в м.Запоріжжя. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2014 року поділено майно, а саме автомобіль „ВАЗ-21099; автомобіль „ГАЗ-32213, шляхом визнання права власності на ? частини за кожним автомобіля „ВАЗ-21099, 1996 року випуску та автомобіля „ГАЗ 32213. Щодо поділу майна - автомобіля „Мерседес Е-230, 1998 року випуску, капітального гаражу № 193 в гаражному кооперативі „Перемога, розташованому по вул.Сєдова,18 в м.Запоріжжя судом рішення не приймалося, згоди між ними щодо поділу цього майна ними не досягнуто. У звязку з тим, що ОСОБА_1, скориставшись тим, що вона перебувала за межами України, без її дозволу, та її відому, у вересні 2014 року продав пай у гаражному товаристві, сам гараж, а також автомобіль „Мерседес Е-230, вона має право на компенсацію вартості своєї частки та просить суд, з урахуванням уточнень до позовної заяви визнати автомобіль марки „Мерседес Е-230, 1998 року випуску, р/н НОМЕР_1, пайовий внесок членства у гаражному товаристві „Перемога, гараж № 193 в гаражному товаристві „Перемога, спільною сумісною власністю, визначити за нею ? частку у спільному сумісному майні подружжя, стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію ? частки вартості спільного сумісного майна подружжя, за продане ним без її відома і волевиявлення, спільне майно подружжя, у розмірі 74 864 грн., а саме 57 570 грн. (вартість ? частки автомобілю „Мерседес); 17 294 грн. (вартість ? частки гаражу (паю) в гаражному товаристві).

Ухвалою суду від 18.12.2014 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 прийнято в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1

05.02.2015 року до суду звернулася ОСОБА_3, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, з позовом до ОСОБА_2, з урахуванням уточнень до позовної заяви, про визнання права власності на гараж № 193 в гаражному товаристві „Перемога, розташованого за адресою:м.Запоріжжя, вул. Сєдова,б.18, зазначивши в позові, що вона є членом гаражного товариства „Перемога та власником спірного гаража. Сімї ОСОБА_2 ніколи не належав гараж, тому вважає позовні вимоги ОСОБА_2 незаконними. Оскільки колишній власник гаражу, її чоловік, помер, вона прийняла спадщину шляхом подачі заяви до нотаріуса, просить суд визнати за нею право власності на гараж № 193 в гаражному товаристві „Перемога, розташованого за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сєдова,б.18

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити позов ОСОБА_1 у повному обсязі з підстав, зазначених у ньому. Проти зустрічного позову ОСОБА_2 заперечує, пояснивши, що автомобіль „Мерседес, який був придбаний подружжям та був проданий за 64 000 грн. за попередньою згодою ОСОБА_2, та кошти передані їй. Вартість автомобіля „Мерседес, на якій наполягає ОСОБА_2 не відповідає їй дійсній вартості. ОСОБА_1 не мав паю у гаражному товаристві, та не був власником гаражу, а користувався гаражем з відома ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_2 за первісним позовом та відповідно позивач за зустрічним позовом, позов ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру не визнала, пояснивши, що вони за час проживання однією сімєю заощаджували деякі кошти на придбання квартири, але в більшій частині її вартості грошові кошти на придбання квартири надали її батьки. Крім того, вартість квартири ОСОБА_1 завищена, відповідно до отриманого нею висновку про оцінку вартість квартири становить 390 716 грн. За їх сумісні кошти ОСОБА_1 під час їх сумісного проживання придбав пай у гаражному кооперативі, та гараж, а також автомобіль „Мерседес. Однак автомобіль „Мерседес та гараж продав без її відому, тоді як вона перебувала за кордоном, гроші від продажу автомобіля та гаражу привласнив на свій рахунок. З приводу цього в них стався конфлікт, після чого він 08.10.2014 року залишив сімю та в квартиру більше не повертався.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 позов підтримала, пояснивши, що її чоловік був членом гаражного товариства та сам будував гараж. Після його смерті, спадщина нею була отримана шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, до складу якої ввійшов гараж. ОСОБА_1 дійсно з її відома деякий час користувався гаражем, однак ні членом товариства, ні власником гаражу ніколи не був.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню, позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено наступне.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 13.11.2014 року (а/с 52-53) позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволені. Виділено ОСОБА_2, ОСОБА_1 по 1/2 частині автомобіля „ВАЗ-21099, 1996 року випуску, державний реєстраційний номер 915 96 НА, відповідно, та визнано право власності за ОСОБА_2, за ОСОБА_1 на ? частину автомобіля відповідно за кожним.

ОСОБА_1 з 16 липня 1993 року перебував у шлюбі з ОСОБА_2 (а/с 20 свідоцтво про укладення шлюбу 111-ЖС № 280687).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 24.12.2014 року (а/с 118-119) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

19.12.2001 року ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 (договір купівлі-продажу, зареєстрований приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 в реєстрі за № 4328 (а/с 18).

Згідно з довідкою Центру № 2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Запоріжжя ОСОБА_7 України в Запорізькій області, автомобіль НОМЕР_2, 22.05.2012 року був зареєстрований за ОСОБА_1, 18.09.2014 автомобіль було перереєстровано за довідкою-рахунком ВІА 546090 від 18.09.2014 р. ФОП ОСОБА_8 за ОСОБА_9 (а/с 100).

Згідно з письмовою відповіддю голови правління ГТ „Перемога ОСОБА_10 від 19.01.2015 року на запит адвоката, гараж № 193, що знаходиться в гаражному товаристві „Перемога на 01.01.2014 року був зареєстрований за ОСОБА_1, на підставі заяви від 19.09.2014 року гараж № 193 переоформлено на ОСОБА_3, рішенням правління від 16.12.2014 р. ОСОБА_3 є членом гаражного товариства „Перемога по теперішній час. Гараж № 193 не капітальний, а цільно-металевий (а/с 78).

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. За вимогами ч. 1 ст. 70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

За роз'ясненнями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них

Обставини, на підставі яких можливо зробити висновок про належність спірної квартири до особистої приватної власності одного з подружжя, відсутні.

За правилами ст. 60 СК України належність майна, придбаного у період шлюбу до сумісної власності подружжя презюмується. Отже обов'язок доведення тих обставин, що певне майно не належить до спільної сумісної власності подружжя, покладений саме на того з подружжя, хто заявив про вказані обставини.

За правилами ст. 65 СК України вважається , що один із подружжя діє від імені сім'ї.

Досліджені під час судового розгляду показання свідків ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 не підтверджують той факт, що спірна квартира придбана саме за особисті кошти когось із подружжя, а навпаки підтверджують той факт, що спірна квартира була придбана в період шлюбу за спільні кошти подружжя, оскільки як підтверджено сторонами, обоє працювали, отримували постійний заробіток. Крім того, показання свідків не є допустимим доказом того, що квартира була придбана за кошти, які належали одному з подружжя особисто, а саме ОСОБА_2Г, оскільки письмові докази щодо передачі коштів ОСОБА_2 її батьками у матеріалах справи відсутні. Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

При вирішенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 суд виходить зі слідуючого.

Судом встановлено, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2, окрім вищезазначеної квартири є автомобіль НОМЕР_2, який був проданий ОСОБА_1 за довідкою-рахунком ВІА 546090 від 18.09.2014 р. ФОП ОСОБА_8 ОСОБА_9 за 64 000 грн.

Як пояснювала у судовому засіданні ОСОБА_14 автомобіль MERSEDES-BENZ був проданий ОСОБА_1 без її згоди, під час її перебування за кордоном, грошей від продажу автомобіля вона не отримувала.

Факт перебування за кордоном на час відчуження автомобіля ОСОБА_14 підтвердила копією закордонного паспорту (а/с 111-112).

Як підтвердив в наданих суду письмових поясненнях ОСОБА_1, у звязку з тим, що він у жовтні 2014 року був позбавлений права користуватися квартирою без попередження, він не зміг забрати особисті речі, а також вирішити питання про поділ грошей від продажу автомобіля Мерседес, на сьогодні ОСОБА_14 відмовляється від поділу коштів від продажу автомобіля Мерседес у розмірі 64 000 грн. Отже, ОСОБА_1, надаючи такі пояснення, фактично визнає, що кошти від продажу автомобіля Мерседес ОСОБА_14 не отримувала.

Як передбачено п.30 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сімї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно з довідкою-рахунком ВІА 546090 від 18.09.2014 р вартість автомобіля НОМЕР_2, складає 64 000 грн. (а/с 104).

Довідка ТОВ „Земля плюс 2006 про середньоринкову вартість автомобіля НОМЕР_2, 1998 року випуску, - 115140 грн. суд не приймає до уваги, оскільки дана довідка не відображає реальну вартість автомобіля та оцінка його визначена без його огляду та без урахування технічного стану автомобіля.

Внаслідок чого, суд вважає, що ОСОБА_2 має право на отримання грошової компенсації ? частки автомобіля, а саме 32 000 грн.

Щодо вимог ОСОБА_14 про визнання спільною сумісною власністю подружжя пайового внеску членства у гаражному товаристві „Перемога, гаражу № 193 в гаражному товаристві „Перемога та стягнення грошової компенсації, суд вважає їх не доведеними, тому не підлягаючими задоволенню. Належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 вносив пайовий внесок в гаражне товариство „Перемога та придбав у власність гараж матеріали справи не містять. Показання свідка ОСОБА_10 про те, що гараж належав ОСОБА_3, а потім ОСОБА_1, про те, що ОСОБА_1 був членом гаражного товариства не є допустимим доказом у розумінні ст.59 ЦПК України придбання ОСОБА_1 паю у гаражному товаристві та гаражу, оскільки цей факт повинен підтверджуватися письмовими доказами.

Позов третьої особи - ОСОБА_3 про визнання права власності на гараж не підлягає задоволенню з тих підстав, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 надала суду слідуючі докази : довідку голови правління ГТ „Перемога від 20.02.2015 року про те, що в гаражному товаристві є металевий гараж № 193, з 1998 року до 05.12.2013 року членом гаражного товариства „Перемога, володільцем металевого гаражу № 193 був ОСОБА_15, з 19.09.2014 року по теперішній час членом гаражного товариства „Перемога володільцем металевого гаражу № 193 є ОСОБА_3, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_15 (а/с 95-96), які не підтверджують того, що ОСОБА_15 був власником гаражу № 193 в гаражному товаристві „Перемога, розташованого за адресою:м.Запоріжжя, вул. Сєдова,б.18, внаслідок чого посилання ОСОБА_3 в обґрунтування свої позовних вимог на ст.ст. 316 ,392,1218 ЦК України є безпідставними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по розгляду позову ОСОБА_1 покладається на відповідача за позовом ОСОБА_2 Оцінка квартири АДРЕСА_1 підтверджена висновком ТОВ „Земля Плюс 2006, наданим ОСОБА_16, з зазначенням ринкової вартості станом на 17.10.2014 р. 390 716 грн., інших оцінок вартості квартири матеріали справи не містять. Розрахунок судових витрат (1% від 390 716 грн. = 3907,16 : 2 (1/2 частка) = 1953,58 коп. які підлягають стягненню з ОСОБА_2 Судові витрати по розгляду позовних вимог ОСОБА_2 покладаються на відповідача за позовом ОСОБА_1 ( 320 грн. - судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам + 121,80 грн. судовий збір за забезпечення доказів) та підлягають стягненню у розмірі 441,80 грн. з ОСОБА_1

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності на частку квартири, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1953 (одну тисячу девятсот пятдесят три) грн. 58 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, визначення часток у спільному майні подружжя, стягнення грошової компенсації, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 частки вартості спільного сумісного майна подружжя, а саме автомобілю марки „Мерседес Е-230, 1998 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, у розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень, судовий збір у розмірі 441 (чотириста сорок одну) грн.80 коп.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2, - відмовити.

Позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третьої особи ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н.І.Рибалко