Справа № 22-ц-3608/11 Головуючий у І інстанції Проць Т.В.
Провадження № 22-ц/8427/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 18 21.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Литошенку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2011 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення коштів в порядку регресу, третя особа Акціонерний комерційний банк «Форум»,-

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що він виступив майновим поручителем за кредитним договором відповідача ОСОБА_2 від 25 червня 2008 року № 0023 08/00-СLDv на суму 220000 доларів США, що станом на 25 червня 2008 року становило 1067000 (один мільйон шістдесят сім тисяч) грн. 00 коп. Кредитні кошти надавались відповідачу строком до 11 червня 2009 року зі сплатою 13,5 % річних. 25 червня 2008 року між позивачем та АКБ «Форум» було укладено Договір застави. Предметом застави виступило право вимоги за Договором банківського вкладу № 2635/04/149316 від 06.06.2008 року в іноземній валюті з правом поповнення (зі сплатою відсотків по закінченню строку) на суму 250000 доларів США. Оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконувалось - 11 червня 2009 року, за рахунок депозитних коштів позивача у розмірі 250000 доларів США було погашено заборгованість за кредитом відповідача. Позивач вважає, що в зв'язку з повним виконанням ним кредитних зобов'язань ОСОБА_2 перед банком, до нього перейшло право регресної вимоги по поверненню грошових коштів. Однак відповідач не бажає добровільно повертати сплачені позивачем кошти тому позивач змушений звертатись до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2011 року

позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в порядку регресу кошти у розмірі 1986250 грн., судові витрати в розмірі 1820 грн., всього 1988070 (один мільйон дев'ятсот вісімдесят вісім тисяч сімдесят) грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати як незаконне, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст.547 ЦК України правочин щодо виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема, така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо.

Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави (заставодержатель) мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про заставу» предметом застави можуть бути майно та майнові права.

Відповідно до ст.583 ЦК України заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

Відповідно до ст.11 Закону України «Про заставу» сторонами договору застави (заставодавцем і заставодержателем) можуть бути фізичні, юридичні особи та держава.

Заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Заставодавцем при заставі майна може бути його власник, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно.

Відповідно до ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право на звернення стягнення на предмет застави.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_5, як майновим поручителем за кредитним договором ОСОБА_2 повністю виконано зобов'язання боржника перед АКБ «Форум» за рахунок належного йому депозитного вкладу у розмірі 250000 доларів США, а тому до нього переходить право вимагати від боржника відшкодування сплаченої суми.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2008 р. між ОСОБА_2 та АКБ «Форум» було укладено кредитний договір № 0023/08/00-CLDv, відповідно до розділу 1 якого, банк відкриває відновлювану відкличну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 220000 (Двісті двадцять тисяч доларів США 00 центів), кредитні кошти надаються строком по 11 червня 2009 року, за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13,5 % процентів річних.

Згідно п.2.1. даного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф. пеня) є договір застави (майнових прав) за Договором Банківського вкладу № 2635/04/149316 від 06 червня 2008 року в іноземній валюті з правом поповнення на суму 250000 (Двісті п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів з терміном дії до 11 червня 2009 року, депозитний рахунок № 6440, який укладений з ОСОБА_3 та АКБ «Форум».

Також, 25 червня 2008 року між АКБ «Форум» та позивачем ОСОБА_3 було укладено Договір застави, згідно якого предметом застави за цим договором є право вимоги (майнові права) за Договором Банківського вкладу № 2635/04/149316 від 06 червня 2008 року в іноземній валюті з правом поповнення (зі сплатою процентів по закінченні строку) на суму 250000 (Двісті п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів з терміном дії до 11 червня 2009 року, депозитний рахунок № 6440, а також право вимоги за зобов'язаннями по вказаному Депозитному договору, які можуть виникнути в майбутньому. Депозитний договір є невід'ємною частиною договору застави.

У зв`язку з систематичним невиконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, позивачу як майновому поручителю, було направлено вимогу щодо дострокового повернення кредитних коштів, нарахованих процентів та штрафних санкцій за кредитним договором, що підтверджується листом банку від 27.01.2010 року № 213/15.4.1.

Згідно листа ПАТ «Банк«Форум» від 22 лютого 2011 року, отриманого на запит суду, 07 травня 2009 року Кредитним комітетом АКБ «Форум» (правонаступник ПАТ «Банк «Форум») було прийнято рішення щодо погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_2 за рахунок депозитних коштів ОСОБА_3, які виступили забезпеченням виконання кредиту, про що було письмово повідомлено ОСОБА_2

Цим же листом ПАТ «Банк» Форум» підтвердив, що 11 червня 2009 року на погашення заборгованості по кредитному договору ОСОБА_2 від 25 червня 2008 року № 0023/08/00- CLDv було направлено депозитний вклад ОСОБА_3 у розмірі 250000 доларів США.

На підтвердження погашення заборгованості ОСОБА_2 перед АКБ «Форум» за рахунок депозитного вкладу ОСОБА_3 позивачу також надавався лист «Банку «Форум» від 27.01.2010 року.

Відповідно до п.5.1. договору застави від 25.06.2008 року АКБ «Форум» -Заставодержатель набуває права задоволення своїх вимог за рахунок Предмету застави у випадку, якщо сума наданого кредиту, відсотки за користування ним можливі неустойки і витрати не будуть погашені у встановлені Кредитним договором строки та інших випадках, передбачених кредитним договором, цим Договором та чинник; законодавством України.

Із змісту правових норм, які регулююють правовідносини майнової поруки, а саме ст.583 ЦК України, ст.11 Закону України «Про заставу», ст.11 Закону України «Про іпотеку» вбачається , що заставодавцем може бути не лише боржник за забезпеченим заставою зобов'язанням, а й третя особа (майновий поручитель). Відповідно, до майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням.

Право регресної вимоги майнового поручителя, який виконав основне зобов'язання боржника перед кредитором встановлено ст.42 Закону України «Про іпотеку» та підлягає застосуванню до спірних правовідносин на підставі ст.8 ЦК України (за аналогією закону).

На підставі викладеного суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, що оскільки ОСОБА_5, як майновим поручителем за кредитним договором ОСОБА_2 повністю виконано зобов'язання боржника перед АКБ «Форум» за рахунок належного йому депозитного вкладу у розмірі 250000 доларів США, до нього переходить право вимагати від боржника відшкодування сплаченої суми, а тому стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в порядку регресу 1986250 грн. - суму коштів, еквівалентних 250000 доларів США.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неправильно застосував Закон України «Про іпотеку» , є безпідставними.

Так, відповідно до ч.1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні правовідносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом відносини.

Згідно ст.11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотеко держателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобовязанням.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобовязання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

Тому суд першої інстанції вірно встановив, що право регресної вимоги майнового поручителя, який виконав зобовязання боржника перед кредитором, встановлено ст.42 Закону України «Про іпотеку» та підлягає застосуванню за аналогією закону.

Також є безпідставними посилання апелянта на те, що позивачем не надано належних доказів, що останній особисто погасив кредит. Так, в листі банку від 27.01.2010 року №213/15.4.1. зазначено, що з метою погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, з депозитного рахунку ОСОБА_3 було списано кошти у розмірі 250000 доларів США.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 22 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий

Судді