АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/671/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1053/К/15 суддя Пустовіт О.Г.
Категорія - 26 ( І ) Суддя-доповідач - Зубакова В.П.
УХВАЛА

Іменем України

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Соколан Н.О.

при секретарі - Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про стягнення моральної шкоди, завданою втратою працездатності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" (далі - ПАТ "Кривбасзалізрудком") про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підземних роботах. Висновком МСЕК у 2014 році йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 50% та визнано інвалідом ІІІ групи, з наступним переоглядом 01.07.2015 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах важкої фізичної праці та шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 243 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ "Кривбасзалізрудком" на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, а також - на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на недоведеність позивачем обставин справи, на які він посилається як на підставу своїх вимог, зокрема відсутні докази в підтвердження наявності факту заподіяння йому моральної шкоди та в підтвердження протиправності поведінки відповідача, при цьому позивач працював й на інших підприємствах із шкідливим умовами праці.

Судом невірно застосовано норми матеріального права до врегулювання спірних правовідносин, а саме не взято до уваги, що з ПАТ "Кривбасзалізрудком" позивач звільнений у 2000 року, а тому до правовідносин сторін повинні застосовуватись норми спеціального Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", на підставі якого здійснювалося відшкодування моральної шкоди, завданої втратою працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, до 01.01.2008 року. Згідно ж п.п. 2 п. 44 розділу 2 Закону України "Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до законодавчих актів України" від 28.12.2007 року відшкодування такої шкоди Фондом соціального страхування на виробництві припиняється з 01.01.2008 року незалежно від дати настання страхового випадку.

Судом не враховано норми ч. 5 ст. 23 ЦК України, щодо відшкодування моральної шкоди лише одноразово, та не взято до уваги, що на розгляді у судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Чайкіна І.Б. перебуває позовна заява ОСОБА_3 до ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" з аналогічними позовними вимогами.

Крім того, судом при визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, не враховано практику розгляду аналогічних справ апеляційним судом Дніпропетровської області.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, відхиливши апеляційну скаргу.

Особи, які беруть участь у розгляді справи, будучи завчасно (28.04.2015 року) належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (про що свідчать особисті розписки позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_6 та представника відповідача ПАТ "Кривбасзалізрудком" - Давиденко А.О. про вручення їм судових повісток про виклик в судове засідання на 05.05.2015 року - а.с. 74-76), в судове засідання не з'явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з квітня 1978 року по лютий 1989 року працював на посаді електрослюсаря чергового та з ремонту обладнання на шахті " Октябрська" ВО "Кривбасруда", з червня 2000 року по липень 2000 року - електрослюсарем черговим та з ремонту обладнання на шахті "Більшовик" ВАТ "Кривбасзлізрудком", правонаступником якого є ПАТ "Кривбасзалізрудком", з квітня 2001 року по липень 2012 року - електрослюсарем з повним робочим днем в підземних умовах на ВАТ "Суха Балка", правонаступником якого є ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка" (а.с. 8-9).

Працюючи протягом тривалого часу, 11 років 2 місяці, в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, позивач отримав професійні захворювання з відповідним діагнозом: 1). Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої-другої ст.). ЛН першого-другого ст.; 2). Радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженими динамічними порушеннями хребта на фоні антеспондилолістезу, м'язово-тонічним та стійким больовим синдромом, з нейродистрофією у вигляді дв.плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ст.), остеоартрозу, у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого-другого ст.).

Висновком МСЕК від 18.07.2014 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності, із них: по радикулопатії - 35%, по ХОЗЛ - 15%, з 07 липня 2014 року з наступним переоглядом 01 серпня 2015 року (а.с. 13).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_3 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 22 травня 2014 року (а.с. 10-11), причиною професійного захворювання позивача є тривалий стаж роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України "Про охорону праці", якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло, у тому числі, з вини ПАТ "Кривбасзалізрудком".

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач вже скористався своїм правом на відшкодування моральної шкоди, звернувшись до суду із аналогічним позовом до ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка", а тому не має права вимагати відшкодування такої шкоди ще й від ПАТ "Кривбасзалізрудком", колегією суддів відхиляються з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, причиною професійного захворювання позивача є праця протягом тривалого часу в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, як на ПАТ "Кривбасзалізрудком", так і на ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка". При цьому, законодавством не передбачено можливості покладення на ці підприємства солідарної відповідальності.

Так, моральна шкода відшкодовується одноразово (ч. 5 ст. 23, ч. 1 ст. 1168 ЦК України) власником або уповноваженим ним органом у разі порушення законних прав працівника, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя (ст. 237-1 КЗпП України), тобто кожен власник або уповноважений ним орган зобов'язаний відшкодувати працівнику завдану моральну шкоду.

Отже, судом вірно встановлено порушення ПАТ "Кривбасзалізрудком" норм трудового законодавства, що призвело до виникнення у ОСОБА_3 професійного захворювання, а тому саме на роботодавця покладається обов'язок з відшкодування завданої моральної шкоди.

Доводи представника відповідача про відсутність обов'язку ПАТ "Кривбасзалізрудком" відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві та працював на підприємстві до 2000 року, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2014 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Так, відповідно Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23.02.2007 року, що набрав чинності 30.03.2007 року, відшкодовувати робітнику моральну шкоду, завданою втратою працездатності повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці.

Згідно ч.1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

З огляду на правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у рішенні від 08.11.2005 року "Кечко проти України", у випадках, коли з набуттям чинності певного закону, його нормами призупиняється дія положень закону, що був прийнятий раніше, до спірних правовідносин застосовується закон, що діяв на момент виникнення у особи відповідного права.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_3, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з липня 2014 року, тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України "Про охорону праці", а не відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", норми якого є спеціальними та на теперішній час не передбачають можливості відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів Фонду.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики щодо розгляду аналогічних справи є безпідставними та суперечать чинному законодавству, згідно якого суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України ( ч.1 ст. 8 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховано характер отриманого професійного захворювання, стаж роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів й на ПАТ "ЄВРАЗ Суха Балка", відсоток втрати ним професійної працездатності, стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди колегія суддів вважає безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 02 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: