Справа № 367/5011/15-ц Головуючий у І інстанції Карабаза Н. Ф.
Провадження № 22-ц/780/5374/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 52 22.09.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства освіти і науки України, Національного університету державної податкової служби України про визнання незаконними дій Міністерства освіти і науки України та наказів Національного університету державної податкової служби України,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом про визнання незаконними дій та наказів відповідачів, посилаючись на те, що обіймає посаду декана факультету фінансів та банківської справи НУ ДПС України із 2011 року на підставі контракту з університетом на період з 01 вересня 2011 року по 29 серпня 2016 року. Оспорюючи затверджений Міністерством освіти України штатний розпис та виданий на його підставі наказ НУ ДПС України щодо скорочення її посади декана факультету фінансів і банківської справи і попередження про її наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, просила визнати незаконними дії Міністерства освіти України щодо затвердження 22 квітня 2015 року штатного розпису НУ ДПС України, наказ Міністерства освіти України № 26 від 11 січня 2014 року, який має бути введено в дію з 01 вересня 2015 року; визнати незаконним наказ в.о. ректора НУ ДПС України від 24 квітня 2015 року № 580 «Про введення в дію штатного розпису університету на 2015 рік» та скасувати його; наказ від 29 квітня 2015 року № 219 «Про попередження працівників щодо наступного вивільнення» та скасувати його; стягнути з НУ ДПС України моральну шкоду на її користь як декана факультету фінансів та банківської справи НУ ДПС України в сумі 50000 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2015 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2015 року та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що правовідносини, які склались між сторонами, є публічно-правовими, оскільки оскаржуються рішення та дії суб'єкта владних повноважень, а тому даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та вирішення даного спору віднесено до компетенції адміністративного суду.

Однак, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до Міністерства освіти і науки України та НУ ДПС України про оскарження дій та наказів відповідачів, якими, на її думку, порушено її трудові права як декана факультету вищого навчального закладу.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічною службою, за визначенням ст. 3 КАС України, є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно п. п. 1.11, 1.14, 4.4.1 статуту Національного університету державної податкової служби України Університет має статус вищого навчального закладу четвертого рівня акредитації, має право готувати фахівців за такими освітньо-кваліфікаційними рівнями: бакалавр, спеціаліст, магістр. Університет здійснює діяльність відповідно до законодавства України, нормативно-правових актів з питань освітньої діяльності Міністерства освіти і науки, Державної податкової служби України, міжнародних договорів, ратифікованих Верховною радою України, та цього статуту. Декан (начальник) факультету призначається на посаду та звільняється з посади ректором за погодженням з ДПС України відповідно до Законів України «Про вищу освіту», «Про наукову і науково-технічну діяльність».

Разом із тим, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 призначена на посаду декана факультету фінансів та банківської справи, в.о. завідувача кафедри фінансових ринків та фінансових послуг на підставі контракту з науково-педагогічним працівником від 01 вересня 2011 року, укладеного із НУ ДПС України терміном до 29 серпня 2016 року.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про вищу освіту» науково-педагогічні працівники - особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах третього і четвертого рівнів акредитації професійно займаються педагогічною діяльністю у поєднанні з науковою та науково-технічною діяльністю.

Дані обставини суд першої інстанції залишив поза увагою.

Відтак, суд першої інстанції, не з'ясувавши дійсних підстав позову і змісту правовідносин, що склалися між сторонами, в яких НУ ДПС України є особою, із якою позивачем укладено трудовий контракт, а Міністерство освіти України - органом управління вищим навчальним закладом, не встановивши приналежності посади позивача до публічної служби або іншої діяльності, дійшов передчасного висновку про належність даного спору до публічного і постановив необґрунтовану ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі в зв'язку із порушенням юрисдикційної підсудності.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 30 липня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.