справа № 243/4419/15-ц
провадження № 6/243/141/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2015 року

Слов'янський міськрайоний суд Донецької області у складі:

головуючої -судді Ільяшевич О.В.,

при секретарі Дубановській А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права виїзду з території України ОСОБА_1 до виконання забов'язання, встановленого вимогою № Ф-3499-У від 11 травня 2011 року, виданої Управлінням пенсійного фонду України у м. Слов'янську та Слов'янському районі, щодо стягнення штрафу у сумі 1702 грн. 80 коп. ОСОБА_1 самостійно вимогу ПФУ не виконує на виклики до ВДВС не реагує. Станом на 05 травня 2015 року вимога УПФУ не виконана. Просить суд, тимчасово обмежити право ОСОБА_1 на виїзд за територію України до стягнення штрафу.

Представник ВДВС Слов'янського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з'явився, про час, дату, місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У відповіданості до ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, дослідивши подання та надані до нього документи, вважає що дане подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у відділі ВДВС Словянського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження № 46270920 щодо примусового виконання вимоги № Ф-3499-У від 11 травня 2011 року виданої Управлінням пенсійного фонду України у м. Слов'янську та Слов'янському районі, щодо стягнення штрафу у сумі 1702грн. 80 коп.(а.с.7)

У відповідності до повістки від 23 березня 2015 року ОСОБА_1 викликалася до ВДВС та попереджалася про наслідки неявки з цього приводу.(а.с.5)

19 березня 2015 року відповідно до акту державного виконавця було здійснено виїзд за місцем мешкання боржника за адресою АДРЕСА_1, але двері ніхто не відчинив, був залишений виклик до ВДВС.(а.с.4)

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно до ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, на який посилається суб'єкт звернення, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є ухилення громадянина від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов'язань.

Згідно до ст. 11 ч.2 п.18 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що законом передбачено юридичні санкції у виді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, яке є свідомим, і на момент звернення виконавця до суду повинен вже відбутись і бути обєктивно наявним та вбачатись з матеріалів виконавчого провадження. Само по собі невиконання боржником самостійно зобовязань протягом строку, про що вказує державний виконавець в поданні, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього вимогою обовязків.

Суду не представлено доказів того, що боржник не надав у строк, встановлений державним виконавцем відомості про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, не зявлявся без поважних причини за викликом державного виконавця тощо.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що обовязок доказування в даній категорії справ лежить на державному виконавцеві, із матеріалів, представлених державним виконавцем суду не вбачається, що боржник свідомо вчинив дії, спрямовані на невиконання забов'язання, встановленого вимогою УПФУ коли виконати цей обовязок у нього є всі реальні можливості, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 33 Конституції України, Законом України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України Законом України Про виконавче провадження, ст. 377-1 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції, про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області (Розпорядження ВССУ № 2710/38-14 від 02 вересня 2014 року "Про визначення територіальної підсудності справ") через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала складена у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Суддя Словянського

міськрайонного суду: ОСОБА_2