Справа № 128/2287/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

21.09.2015 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участю секретаря Воробей В.М.,

та сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що з 05.10.2000 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.01.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча на думку позивача має можливість надавати таку допомогу, оскільки фізично здоровий і працездатний, тому вона просить стягнути з нього аліменти в судовому порядку.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Суду пояснила, що впродовж всього їхнього з відповідачем сімейного життя останній ніде не працював постійно, інколи в нього були тимчасові заробітки. Відповідач не хотів, щоб вона народжувала сина ОСОБА_3. Але так як в неї померла дитина, то вона вирішила народити сина ОСОБА_3. Відповідач майже не утримує сина. Вихованням та утриманням сина фактично займається вона одна.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що позивач пішла на роботу, а він вимушений був сидіти з дитиною, оскільки дитина часто хворіє, не завжди відвідує дитячий садочок. Визнає факт, що він півроку утриманням дитини не займається, гроші додому не приносить, оскільки ніде не працює. Якщо аліменти замінять дитині батька, то він погоджується їх сплачувати.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.10.2000 року, який рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 12.01.2012 року було розірвано. (а.с.5).

В сторін по справі є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с.4).

Син сторін ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою № 218, виданою виконкомом Вінницько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області 01.07.2015 року (а.с.10).

Судом також встановлено, що відповідач проживає за однією адресою з позивачем, що не заперечується сторонами по справі.

Згідно позовної заяви та з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідач в добровільному порядку кошти на утримання сина не надає, хоча на думку позивача має можливість надавати таку допомогу, оскільки фізично здоровий та працездатний.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька.

Визначаючи розмір аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка здорова та перебуває на утриманні матері.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідач в судовому засіданні не надав суду відповідних даних на підтвердження стану свого здоров'я та матеріального становища, які б підтверджували неможливість сплати ним аліментів саме в такому розмірі, в якому просить стягнути з нього позивач, тому суд враховує відомості про нього, встановлені в судовому засіданні, а саме: що відповідач фізично здоровий, а отже працездатний, та приходить до висновку, що розумним і справедливим буде розмір аліментів на утримання сина сторін ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави - судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця с. Острови, Маневицького району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 26 червня 2015 року, і до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в доход держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська