Справа № 309/3458/14-ц
Провадження № 2/309/81/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2015 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Довжанин М. М.

при секретарі Попадинець Я. В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хуст справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09 липня 2010 року він та відповідач ОСОБА_3 уклали договір позики, на підтвердження якого останній надав розписку.

У розписці вказано, що ОСОБА_3 зобов'язується повернути гроші позивачу в сумі 286 000 доларів США до кінця 2012 року.

На даний час гроші не повернуті і відповідач ОСОБА_3 на вимоги позивача повернути кошти не реагує.

В судовому засіданні позивач збільшив розмір позовних вимог.

Просить суд стягнути з відповідачів суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на момент подачі позову, яка складає 334250 доларів США, що згідно офіційного курсу гривні до долара США станом на 6 лютого 2015 року складає 7 731 202 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов, посилаючись на наведені в заяві обставини.

Представник відповідача ОСОБА_3 згідно довіреності ОСОБА_4 позов заперечив. Пояснив суду, що 09 липня 2010 року між сторонами не було укладено договору позики, що випливає також із розписки. В даній розписці не видно, що 09 липня 2010 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 якісь гроші, тому підстав для задоволення позову немає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Подав до суду нотаріально завірені письмові пояснення, з яких слідує, що ніяких грошей від позивача він не позичав. Позивач у 2007 році запропонував йому посередницькі послуги і вони домовились про те, що позивач допоможе йому оформити право власності на земельні ділянки.

У 2007 році він дав ОСОБА_1 довіреність для виготовлення Державного акту. Позивач за свою роботу вимагав гарантій, тобто складання розписки про боргування грошей. Він пізніше 09.07.2010 року написав позивачу розписку про те, що винен йому гроші, однак ніякої позики між ними не було. Реально грошей від позивача він не отримував, останній і не міг мати такої суми грошей. Вважає, що оскільки позивач не виконав роботу згідно довіреності, то він йому нічого не боргує. Позов ОСОБА_1 подав з метою заробітку.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності і з якої слідує, що до нього як до поручителя позивач не має на сьогоднішній день права вимагати виконання зобов'язання через сплив строку позовної давності.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що що у 2007 році між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 була досягнута домовленість про те, що позивач допоможе відповідачу оформити правовстановлюючі документи на земельні ділянки і на виконання цієї домовленості відповідач надав позивачу довіреність від 19.11.2007 року.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що в цей час, тобто у 2007 році позивач позичав ОСОБА_3 які-небудь гроші.

Позивач стверджує, що у 2007 році позичив відповідачу ОСОБА_3 гроші в сумі 286 000 доларів США і як на доказ договору позики посилається на розписку відповідача від 09.07.2010 року.

Однак, із дослідженої в судовому засіданні розписки не слідує, що між сторонами було укладено договір позики.

У написаній власноруч розписці ОСОБА_3 зазначив, що винен ОСОБА_1 286 000 доларів США, які зобов'язується повернути до кінця 2012 року. Розписка датована 09.07.2010 року, однак як із змісту самої розписки так і пояснень сторін слідує, що 9 липня 2010 року позивач не позичав відповідачу ОСОБА_3 зазначеної суми грошей.

Позивач стверджує, що зазначена у розписці сума грошей є позикою. Відповідач ОСОБА_1 категорично заперечує факт позики від позивача грошей.

Яких-небудь доказів, які б підтверджували факт позики позивачем відповідачу грошей сторони суду не представили.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, за договором позики необхідним є передання грошей.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Оскільки позивач в судовому засіданні не предоставив будь-якого документу, який би підтверджував передання ним ОСОБА_3 грошей, а також не довів суду, що зазначена у розписці сума грошей є позикою, тому у суду відсутні правові підстави для зобов'язання відповідача повернути позивачу зазначену у позові суму грошей.

З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ч. 1, 2 ст. 16, ст. ст. 526, 554, 624, 626-631, 714, 1046-1047 ЦК України, суд -

Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Суддя Хустського

районного суду: підпис Довжанин М. М.

З оригіналом вірно

Суддя Хустського

районного суду Довжанин М. М.