Справа № 661/544/15-ц
Провадження № 2/661/367/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2015 року

Новокаховський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої - судді Бойко М.Є.,

при секретарі Асановій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Нова Каховка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення розміру часток у спільній сумісній власності та визначення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру №7, розташовану в будинку № 56, по вул. Каховській, у м. Таврійськ, Херсонської області, а також визначення порядку користування нею, обґрунтовуючи свої вимоги наступними обставинами.

З 30 травня 1988 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем - ОСОБА_3. Від шлюбу у них є син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. 03 липня 2010 року шлюб між подружжям було розірвано. Під час перебування у шлюбі, в порядку приватизації, ними придбано квартиру АДРЕСА_1. В звязку з тим, що її стосунки з відповідачами суттєво погіршилися, між ними постійно виникають спори з приводу володіння, користування та розпорядження цим майном, просила суд визначити частки у спільній сумісній власності, по 1/3 квартири кожному та визначити порядок користування нею, за яким виділити їй та синові житлову кімнату № 6, площею 17, 3 кв.м. разом з балконом площею 3,6 кв.м., ОСОБА_3 - житлову кімнату № 5 площею 11,9 кв.м., а коридор №1, площею 7,9 кв.м., кухню № 4, площею 6.8 кв.м. - залишити в загальному користуванні сторін.

В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги уточнила, просила справу розглядати у її відсутність, визначити порядок користування квартирою № 7 за адресою: Херсонська обл., м. Таврійськ, вул. Каховська, буд. 56 наступним чином: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - житлову кімнату №6 площею 17,3 кв.м. разом з балконом площею 3,9 кв.м.; ОСОБА_3 - житлову кімнату № 5 площею 11,5 кв.м; коридор № 1, площею 8,4 кв.м., кухню № 4, площею 6,8 кв.м., вбиральню № 3, площею 1,0 кв.м., ванну кімнату № 2 площею 2,5 кв.м. - залишити в загальному користуванні сторін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з»явився, письмово просив справу розглядати без його участі, з позовними вимогами щодо визначення часток у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру погодився.

Відповідач ОСОБА_2 також надав суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позов повністю визнав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення вимог позову, виходячи з наступних, встановлених судом обставин та відповідних їм правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що 30 травня 1988 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_3, від якого у них є син - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Під час перебування у шлюбі, в порядку приватизації, ними була придбана квартира №7, розташована в будинку № 56, по вул. Каховській, у м. Таврійськ, Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 07 вересня 2000 року, виданим виконавчим комітетом Новокаховської міської ради народних депутатів та зареєстрованим Каховським ДБТІ у реєстровій книзі за № 1134/5. 03 липня 2010 року шлюб між подружжям розірвано. Згідно свідоцтва про шлюб, виданого 03.12.2010 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області, актовий запис №435, позивачка змінила своє прізвище «Березовська» на «Сеніна».

Отже, судом встановлено, що сторони є учасниками спільної сумісної власності на квартиру №7, розташовану в будинку № 56, по вул. Каховській, у м. Таврійськ, Херсонської області.

Виходячи зі змісту ч. 2 статті 370 ЦК України, розмір часток співвласників майна, що перебуває у спільній сумісній власності є рівним.

Відповідно до вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Отже, за співвласниками ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 можуть бути визначені частки у праві спільної власності на спірне майно, а саме: по 1/3 частині квартири за кожним із них.

Що ж стосується позовних вимог ОСОБА_1 про визначення порядку користування спірним жилим приміщенням, то судом встановлено наступне.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як співвласник квартири позивач має право відповідно порушувати питання про надання йому можливості користування належним майном.

Право на звернення з таким позовом ґрунтується на положеннях ч. 3 ст. 358 ЦК України, згідно яких право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Виходячи з аналізу зазначених норм матеріального права, хоча при визначенні порядку користування майном у праві спільної часткової власності і не припиняється право спільної часткової власності, але при цьому не повинно порушуватися чи обмежуватися право власника на користування майном, що входить до змісту права власності.

Відповідно до ст. 47 ЖК УРСР, норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Відповідно до п. 4 спільного рішення Херсонської обласної державної адміністрації та Херсонської обласної міжгалузевої ради профспілок № 809/П-7 від 05.12.2013 року «Про порядок надання житлової площі в області в 2014-2017 роках у всіх населених пунктах області в 2014-2017 роках рівень середньої забезпеченості громадян житловою площею залишено 9 квадратних метрів.

Відповідно до п. 6 ППВСУ № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», у разі неможливості поділу в натурі жилого будинку (квартири), що знаходиться у спільній власності, суд може за відповідним позовом встановити порядок користування сторонами цією частиною, при якому відособлені приміщення передаються їм у користування відповідно до частки кожної з них у праві власності, а інші приміщення і будівлі залишаються у спільному користуванні.

Спірна квартира складається з двох ізольованих кімнат, розміром 17, 4 кв.м. та 11, 5 кв.м., сторони по справі є її співвласниками.

Судом встановлено, що доля позивачки, відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 в житловій площі складає 9, 6 кв.м. (28, 9 кв.м. : 3).

В своїх позовних вимогах позивачка просить суд виділити їй та ОСОБА_2 в користування кімнату розміром 17,4 кв.м., а відповідачу ОСОБА_3 кімнату, розміром 11,5 кв.м.

Разом з тим, суд вважає, що виділення сторонам кімнат таким чином порушить умови для проживання позивачки та відповідача ОСОБА_2, оскільки їх долі у власності спірної квартири є на 0,9 кв.м більшими.

Крім того, виділення відповідачу ОСОБА_3 однієї кімнати, розміром 11.5 кв.м., також значно погіршує їх умови, оскільки вона, навпаки, є на 1,9 кв.м більшою, ніж його ідеальна частка.

Також, слід зазначити, що вселення до однієї кімнати ОСОБА_1 разом із повнолітнім сином ОСОБА_2 є неможливим, оскільки, відповідно до ч.2 ст. 50 ЖК України, не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за 9 років, крім подружжя. До речі, у позовній заяві позивачка також вказала про наявність між ними неприязних стосунків.

Таким чином, суд приходить до висновку про неможливість визначення між сторонами порядку користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 7, в будинку № 56, по вул.Каховській, в м. Таврійськ, Новокаховської міськради.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 16, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Визначити частки ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у спільній власності на квартиру №7, розташовану в будинку №56, по вул. Каховській, у м. Таврійськ, Херсонської області, у розмірі по 1/3 за кожним.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в рівних частинах: по 598 грн. 23 коп. з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області через Новокаховський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. Є. Бойко