ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/679/15-ц
Провадження № 2/362/962/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" квітня 2015 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області № 307 від 25 вересня 2014 року.

Вказуючи на те, що спірним рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради, не зважаючи на його реєстрацію у житловому будинку, неправомірно передано у спільну приватну власність по ? частині кожному ОСОБА_2, його колишній дружині, та ОСОБА_3, її повнолітньому сину, двокімнатну квартиру № 7 житлового будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Василькові загальною площею 35,4 кв.м., житловою площею 24,2 кв.м.

ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позов підтримали просили його задовольнити.

Представники виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської областів судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили у його задоволенні відмовити, оскільки прийняте рішення виконавчим комітетом Васильківської міської ради Київської області є законним. Також надали заперечення на позовну заяву (а.с.37-40).

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав просив у задоволенні відмовити, вказуючи на їх безпідставність.

Суд, заслухавши позивача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 вересня 2014 року рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 307 про оформлення права власності на двокімнатну квартиру № 7 житлового будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Василькові (далі - Рішення), за результатом розгляду заяви та поданих документів щодо приватизації квартири в якій мешкає ОСОБА_2, керуючись ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду», на підставі ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», передано двокімнатну квартиру № 7 житлового будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Василькові загальною площею 35,4 кв.м.; житловою площею 24,2 кв.м. в приватну спільну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3, порівну по ? частині кожному, та доручено загальному відділу апарату виконавчого комітету видати свідоцтва про право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8, 43).

При цьому, з огляду наданих на виконання ухвали суду документів, вбачається, що рішення прийняте на підставі заяви ОСОБА_2 про оформлення передачі в приватну власність кватири від 10 вересня 2014 року, до якої додано довідку Форми № 4 про склад сімї та довідку Форми № 3, видану 08 вересня 2014 року КП «ККП м. Василькова» за № 178, за якою у кімнаті № 7 по вул. Володимирській, 4, в м. Василькові, починаючи з 21 січня 2003 року за паспортними даними зареєстровані ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3 Крім того, надано ордер № 41 від 19 травня 2014 року на жиле приміщення, виданий ОСОБА_2 на сімю в складі двох чоловік на право займання однієї кімнати 35,4 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1, на підставі рішення виконкому Васильківської міської ради від 11 квітня 2014 року № 92 про видачу ордерів на кімнати в гуртожитку, прийнятого за результатом розгляду заяв мешканців гуртожитку щодо видачі ордерів на кімнати в гуртожитку по вул. Володимирській, 4, та вул. Володимирській, 64, з урахуванням пропозицій громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі (а.с. 43-47, 50).

Як вбачається з паспорту громадянина України серії СТ № 242558, виданого в жовтні 2012 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, та паспорту громадянина України серії МЕ № 258429, виданого в квітні 2003 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, починаючи з 20 травня 2014 року зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48-49).

У відповідності до довідки № 190 виданої у вересні 2014 року КП «ККП м. Василькова», ОСОБА_2 з 02 червня 1987 року зареєстрована та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.51).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОК № 097651, виданого 29 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 322, 19 вересня 2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відповідно до виписки із протоколу № 75 від 18 березня 1992 року щодо надання житла в гуртожитку заводу по вул. Володимирської, 4, ОСОБА_2 вселена в кімнату №6, а мати позивача - ОСОБА_5, що не заперечувалося самим позивачем та його представником вселена у кімнату №16 .

З огляду паспорту громадянина України серії СК № 103053, виданого 27 липня 1996 року Васильківським МВ ГУ МВС України в Київській області, ОСОБА_1 починаючи з 27 липня 1996 року зареєстрований у гуртожитку по вул. Володимирській, 4, м. Василькова (а.с. 6-7).

За довідкою КП «Комбінат комунальних підприємств м. Василькова» № 76, складеною 05 лютого 2015 року на підставі довідки, наданої 05 грудня 2014 року депутатом Васильківської міської ради ОСОБА_6, яка підтверджена підписами мешканців цього гуртожитку, ОСОБА_1 дійсно зареєстрований та проживає в гуртожитку за адресою: м. Васильків вул. Володимирська, 4, кімната № 7 (а.с. 9, 15).

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло.

Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як із підстав і в порядку, передбачених законом.

Законом України від 04 вересня 2008 року N 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» (Закон N 500-VI) внесено зміни до Закону України від 19 червня 1992 року N 2482-XII «Про приватизацію державного житлового фонду» (Закон N 2482-XII) та дозволено приватизувати житло в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад.

Відповідно до Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", право на приватизацію кімнати (кімнат) у гуртожитку мають громадяни, які на законних підставах тривалий час (не менше п'яти років) зареєстровані та фактично проживають у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян або для проживання сімей, та не мають іншого власного житла.

Таким чином, при здійсненні приватизації жилих приміщень у гуртожитках необхідно користуватися нормами Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56, та враховувати при цьому особливості, визначені Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків".

Відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), кімнат у гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції відповідне рішення щодо подальшого його використання, зокрема, залишити цілісний майновий комплекс у статусі "гуртожиток" та дозволити приватизацію його жилих і нежилих приміщень. У цьому випадку здійснюється приватизація жилих та допоміжних приміщень гуртожитку його законними мешканцями згідно з цим Законом. Пунктом 6 частини першої статті 5 Закону передбачено, що "передача жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках державного житлового фонду у власність громадян відповідно до цього Закону проводиться виключно на підставі рішення відповідної місцевої ради".

Склад документів і порядок їх оформлення при приватизації житла визначено пунктами 18 - 31 згаданого Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян.

Згідно із цими пунктами громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. При наявності у наймача або членів його сім'ї пільги на безоплатне одержання займаного житла незалежно від розміру загальної площі, до заяви додається відповідний документ (копія посвідчення, довідка та інше), що підтверджує право на пільгові умови приватизації. Згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку) підтверджується письмово і додається до заяви. При оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сім'ї та займані приміщення. Також до заяви додається довідка з попереднього місця проживання (після 1992 року) щодо невикористаного права на безоплатну приватизацію житла.

У звязку із набуттям чинності ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та наказу Міністерства внутрішніх справ від 22 листопада 2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», функції паспортистів перейшли до Державної міграційної служби.

Однак, до моменту нормативного врегулювання проблеми видачі довідок про склад сімї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб Міністерство внутрішніх справ, Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства за погодженням з Міністерством соціальної політики та Державною службою з питань захисту персональних даних видали спільного листа від 25 січня 2013 року, відповідно до якого субєкти господарювання, що надають послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, житлово-будівельні кооперативи, обєднання співвласників багатоквартирного будинку та молодіжні житлові комплекси, сільські, селищні ради (далі підприємства з обслуговування житлового фонду) повинні забезпечити видачу громадянам довідок про склад сімї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб.

Положення Наказу Міністерства праці та соціальної політики від 22 липня 2003 року № 204 «Про затвердження форми Декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги, та довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб», регулює питання форми довідки та її змісту, згідно якого довідка видається відповідним підприємством (організацією) або виконавчим органом сільської (селищної) ради за місцем реєстрації сімї уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення/будинку, членові житлово-будівельного кооперативу. Відповідним підприємством (організацією) в контексті наказу є підприємство (організація), що здійснює управління житловим будинком, в якому зареєстровані заявник та його сімя.

Таким чином, позивачем не надано суду належних доказів його реєстрації саме у кімнаті № 7 по вул. Володимирській, буд. 4, в м. Василькові, оскільки довідка № 76 видана 05 лютого 2015 року КП «ККП м. Василькова» складена згідно довідки, наданої депутатом ОСОБА_6О, а не на підставі правовстановлюючих документів та за відсутності підпису директора, що є порушенням нормативно правових вимог.

Оскільки, депутат Васильківської міської ради ОСОБА_6О не є особою уповноваженою на видачу довідок про реєстрацію фізичних осіб у певному приміщенні, а інших належних доказів реєстрації саме у спірній житловій площі позивачем не надано, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність у ОСОБА_1 права на кімнату № 7 в будинку № 4 по вул. Володимирській в м. Василькові, а відповідно і про наявність підстав для відмови в задоволенні позову такяк рішення, що є предметом спору, жодним чином не порушує прав, свобод та інтересів останнього та прийняте у відповідності до ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 19, 47 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 5 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків", Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року N 56, ст. 9 ЖК України ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30 квітня 2015 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко