АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/4579/15-ц 22-ц/774/2155/К/15
Справа № 215/4579/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/2155/К/15 суддя Квятковський Я.А.
Категорія № 26 (ІІІ) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.,

при секретарі: Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_1, в інтересах якого діяла ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання ним професійного захворювання внаслідок праці протягом тривалого часу в шкідливих умовах на підземних роботах. Висновком МСЕК в липні 2015 року йому було первинно встановлено втрату професійної працездатності в загальному розмірі 40%, з наступним переоглядом в червні 2016 року.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах шкідливих факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 243600,00 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 14000,00 грн., а також - на користь держави 243,60 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача поставила питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги представник позивача зазначила, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Зокрема, на її думку, визначений до стягнення розмір відшкодування є необґрунтованим та значно заниженим, оскільки судом не враховано фактичні обставини справи. Як-то ступінь вини відповідача: позивач працював на підприємстві відповідача в шкідливих умовах протягом більше 17 років; істотність вимушених змін: наявність постійного погіршення стану здоровя; значний відсоток втрати працездатності позивача: а саме 40% тощо.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 працював в ПАТ «Кривбасзалізрудком з серпня 1997 року по липень 2015 року електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування в підземних умовах.

03 липня 2015 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.22-30).

09.04.2015 року рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачеві було встановлене професійне захворювання радикулопатія молі сегментарна п/крижова та шийна переважно справа з помірно вираженими больовим та мязово-тонічним синдромами, вираженим порушенням біомеханіки хребта на поперековому рівні та помірно вираженими загальними статико-динамічними порушеннями. Хронічний (пиловий) бронхіт. Легенева недостатність першого ст. (а.с.11-12).

Висновком МСЕК від 02 липня 2015 року позивачу первинно визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 40 % та призначено наступний переогляд на червень 2016 року (а.с.9-10).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_1 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності, у звязку з цим, підстав для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно акту розслідування професійного захворювання від 05 червня 2015 року (а.с.5-8) причиною виникнення професійного захворювання стало перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

Разом з тим, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги про те, що при вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу, не врахував роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» і не обґрунтував розмір моральної шкоди в сумі 15000 гривень.

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретні обставини по справі, як-то: тривалість праці в шкідливих умовах протягом більше 17-ти років, наявність постійного погіршення стану здоровя позивача, що підтверджується виписними епікризами (а.с.13-21), а також наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди та збільшити її з 14000,00 гривень до 20000,00 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВІРИШИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 03 вересня 2015 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши цей розмір з 14000,00 грн. до 20000,00 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції в розмірі 267,96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: