У х в а л а

іменем україни

8 квітня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Карпенко С.О.,

суддів: Касьяна О.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Орджонікідзевський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про позбавлення батьківських прав, зміну розміру аліментів та стягнення заборгованості по сплаті аліментів і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, Орджонікідзевський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з ОСОБА_2 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 1997 році відповідач залишив сім'ю, добровільно матеріальної допомоги не надавав, у зв'язку з чим рішенням суду від 8 січня 1998 року на її користь з відповідача стягнуто аліменти в розмірі ј частини від усіх видів заробітку. Але відповідач аліменти вчасно не сплачує, що призвело до утворення заборгованості. Просить змінити розмір аліментів з ј частини на тверду грошову суму у розмірі 1000 грн щомісячно та стягнути з відповідача заборгованість, що утворилась. Крім того, ОСОБА_2 ухиляється від виховання сина, не піклується про духовний та фізичний розвиток, тому просила позбавити відповідача батьківських прав.

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позов, в якому просив зобов'язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому у вихованні та вільному спілкуванні з сином.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що від спільного подружнього життя з ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_3. Проте після розлучення мати дитини перешкоджає йому вільно спілкуватися із сином.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 липня 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягнуті на утримання ОСОБА_4, з ј частини від усіх видів заробітку на тверду грошову суму у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 28 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_4 мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 7 липня 2014 року скасовано в частині позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав та залишити в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позбавлення батьківських прав та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність ОСОБА_1 підстав, передбачених ст. 164 СК України, для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо сина.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків апеляційного суду у цій частині не спростовують, рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 18 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий С.О.Карпенко
Судді: О.П.Касьян Д.О.Остапчук