Номер провадження 2/754/2135/15
Справа №754/2668/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмак В.О. до Приватного підприємства «Торговий Дім «Метрополіс», ОСОБА_3 про визнання договору позики удаваним та визнання переказу коштів незаконним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмак В.О. в лютому 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання договору позики удаваним та визнання переказу коштів незаконним, мотивуючи свої вимоги тим, що між відповідачами по справі 06.06.2014 року було укладено договір №06/06-1 про надання тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, відповідно до умов якого розмір фінансової допомоги складає 200 000 грн. Позивач вважає, що такий правочин повинен бути визнаний судом удаваним, оскільки питання видачі зазначеної фінансової допомоги у відповідача ОСОБА_3 виникло лише після введення тимчасової адміністрації в Банку та початку здійснення виплат Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через Банк-агент у листопаді 2014 року. Відповідачі, які є клієнтами Банку завідомо знали, що Банк перебуває у скрутному фінансовому становищі, у зв»язку з чим не здійснює розрахункові операції. Крім того, про удаваність даного правочину також свідчить той факт, що операції даного типу є нетиповими для відповідача ПП «Торговий дім «Метропрліс», не відноситься до мети його діяльності, а також несе в собі нецільове використання коштів, отриманих внаслідок його діяльності. Вважає, що договір від 06.06.2014 року про надання тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги вчинено з метою приховання іншого правочину, а саме правочину по перерахуванню грошових коштів, розміщених на поточному рахунку НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Золоті Ворота», який належить ПП «Торговий Дім «Метрополіс» на рахунок відповідача ОСОБА_3 з метою отримання останнім грошових коштів після запровадження у Банку тимчасової адміністрації відповідно до ст. 26 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Просив визнати удаваним договір від 06.06.2014 року про надання тимчасової поворотної фінансової допомоги, укладений між відповідачами. Визнати недійсним договір від 06.06.2014 року про надання тимчасової поворотної фінансової допомоги, укладений між відповідачами. Застосувати наслідки недійсності правочину, зобов»язати відповідача ПП «Торговий Дім «Метрополіс» повернути зі свого карткового рахунку НОМЕР_2 грошові кошти в розмірі 200 000 грн. на поточний рахунок відповідача ОСОБА_3.

Представник позивача в судовому засіданні в повному обсязі підтримав позовні вимоги, просив суд про їх задоволення в повному обсязі.

Представник відповідача ПП «Торговий Дім «Метрополіс» в судовому засіданні не визнала позов, просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_3 з 01.10.2007 року перебуває у трудових відносинах з ПП «Торговий Дім «Метрополіс» і займає посаду водія автотранспортних засобів. 21.05.2014 року він звернувся до керівника підприємства із заявою про надання йому тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, яка 29.05.2014 року булла йому надана відповідно до наказу №29/05/14. Даний договір був укладений до прийняття Рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Золоті Ворота» до категорії неплатоспроможних», яке було прийнято 31.07.2014 року, а введення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду відбулося 06.08.2014 року, майже через 2 місяці після укладення спірного договору. Отже підприємство надаючи безвідсоткову фінансову поворотну допомогу відповідачу ОСОБА_3 діяло в рамках чинного законодавства України.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнала вимоги, що були пред»явлені позивачем до її довірителя, просила відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що при укладеннні договору було узгоджено всі істотні умови, визначені законодавством, як суттєві для данного виду договорів. При цьому підприємством повністю було виконано свій обов»язок щодо передачі коштів відповідачу ОСОБА_3, що є підтвердженням факту укладення договору відповідно до ст. 1046 ЦК України. ОСОБА_3, укладаючи спірний договір, діяв в рамках чинного законодавства України та його дії були спрямовані на отримання коштів від відповідача ПП «Торговий Дім «Метрополіс», що виразилось в зпчисленні фінансової допомоги на картковий рахунок її довірителя.

Вислухавши пояснення предствника позивача, представників відповідачів, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог повинно бути відмовлено, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 625 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає другій стороні ( позичальникові) у власність грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ), або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості .

З 01.10.2007 року відповідач ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ПП «Торговий Дім «Метрополіс» і займає посаду водія автотранспортних засобів (а.с. 38).

21.05.2014 року він звернувся до керівника підприємства із заявою про надання йому тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, яка 29.05.2014 року була йому надана відповідно до наказу №29/05/14.(а.с. 36-37).

06.06.2014 року між ПП «Торговий Дім «Метрополіс» та ОСОБА_3 було укладено Договір №06/06-1 про надання тимчасової безвідсоткової поворотної фінансової допомоги.(а.с. 18).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених договором, відповідач ПП «Торговий Дім «Метрополіс» надає відповідачу ОСОБА_3 тимчасову безвідсоткову допомогу (фінансову допомогу), а останній зобов»язується повернути кошти в термін, визначений цим Договором.

Пунктом 2.2 Договору визначено, що розмір фінансової допомоги складає 200 000 грн. без ПДВ.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що фінансова допомога надається шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок відповідача ОСОБА_3 або видачі готівкових коштів з розрахункового рахунку відповідача ПП «Торговий Дім «Метрополіс» протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами цього Договору.

На підтвердження факту виконання умов п. 2.3 Договору в матеріалах справи міститься виписка по рахунку ПП «ТД Метрополіс» від 06.06.2014 року, що доводить факт виконання підприємством вимог Договору та спростовує твердження позивача щодо ненастання правових наслідків (отримання коштів) відповідно до умов Договору. (а.с. 12).

Відповідно до п. 2.4 Договору відповідач ПП «ТД Метрополіс» надає фінансову допомогу терміном повернення до 30.06.2015 року.

Пунктом 5.1 Договору визначено, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами зобов»язань за ним.

Таким чином відповідачами при укладенні спірного договору було узгоджено всі істотні умови, визначені законодавством як суттєві для даного виду договорів. При цьому відповідач ПП «ТД Метрополіс» повністю виконав свій обов»язок щодо передачі коштів відповідачу ОСОБА_3

Враховуючи те, що у ПП «ТД Метрополіс» було відкрито розрахунковий рахунок в ЦРВ АТ «Банк Золоті Ворота», останнім було виконано зобов»язання за Договором та перераховано кошти на розрахунковий рахунок відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні судом також було встановлено, що спірний договір був укладений до прийняття Рішення «Про віднесення ПАТ «Банк Золоті Ворота» до категорії неплатоспроможних», яке було прийнято 31.07.2014 року, а введення тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду відбулося 06.08.2014 року, майже через 2 місяці після укладення спірного договору. (а.с.10).

Щодо тверджень представника позивача про те, що спірний Договір є удаваним, то судом було встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.09 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов»язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

В судовому засіданні судом було встановлено, що між відповідачами по справі було укладено саме Договір про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, який регулюється положеннями ст. 1046 ЦК України, а тому посилання представника позивача в судовому засіданні на те, що між відповідачами було укладено «договір по перерахуванню грошових коштів», в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли. Крім того, чинним законодавством України укладення Договору по перерахуванню грошових коштів взагалі не передбачено.

В судовому засіданні представником позивача також зазначалося про те, що відповідачі не зверталися до Банку з вимогами виконати прострочені зобов»язання з видачі грошових коштів за вищевказаним договором позики до запровадження тимчасової адміністрації. Проте, такі твердження спростовуються листом відповідача ПП «ТД Метрополіс» від 24.07.2014 року, де зазначено, що він неодноразово звертався до відділення Банку із розпорядженням видати йому належні грошові кошти, що Банком було проігноровано. (а.с. 49-50). Таким чином ПП «ТД Метрополіс» було відмовлено в отриманні належних йому коштів саме в період дії тимчасової адміністрації, тобто в період, коли кошти виплачувались не за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у відповідності до ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а за рахунок грошових коштів АТ «Банк Золоті Ворота».

Щодо позовних вимог позивача в частині визнання договору недійсним та застосування наслідків його недійсності, то суд приходить до висновку про відмову також і в задоволенні позовних вимог в цій частині, зважаючи на те, що представником позивача не було надано суду жодних доказів, а також правового обґрунтування щодо недійсності такого правочину.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представником позивача в судовому засіданні не надано суду жодних доказів на підтвердження удаваності чи недійсності укладеного між відповідачами Договору, а тому підстав для задоволення позову у суду немає.

Зважаючи на все вище викладене, суд приходить до висновку про не обґрунтованість заявлених позовних вимог та відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 15, 60, 154, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 215,235,625,1046 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.09 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству «Банк Золоті Ворота» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Єрмак В.О. - в і д м о в и т и.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Головуючий: