АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/1543/2015 Головуючий в 1-й інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Басюк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 04 вересня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2,третя особа на боці позивача: голова профкому первинної профспілкової організації Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» Лебедь Володимир Васильович до Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за вимушений прогул,-

в с т а н о в и л а:

В червні 2014 року позивач пред»явила вказаний позов до відповідача та зазначала,що з жовтня 1973 року перебувала в трудових відносинах з відповідачем,а з 1994 року займала посаду прибиральниці службових приміщень.

Наказом №135-к від 19 травня 2014 року її було звільнено з займаної посади з 26 травня 2014 року в зв»язку з скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Посилаючись на незаконність її звільнення з роботи,оскільки профспілковий комітет первинної профспілкової організації Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» не надав згоди на її звільнення,в порушення ст.49 КЗпП України відповідачем їй не було запропоновано іншу роботу та не враховано її переважне право на залишення на роботі як ветерана праці та дитини війни,позивач просила задовольнити її вимоги.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року позов задоволено. Вирішено поновити позивача на роботі на посаді прибиральниці службових приміщень та стягнути на її користь з відповідача середній заробіток за вимушений прогул за 41 робочий день за період з 27 травня по 04 вересня 2014 року в розмірі 4178 грн.72 коп..

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в позові. Зазначає, що суд неправильно прийшов до висновку про відсутність згоди профспілкового комітету на розірвання трудового договору з позивачем, оскільки не враховано, що вказана відмова не може вважатись обґрунтованою, до того ж рішення профспілкового комітету з вказаного питання не було доведено до директора підприємства у передбачений законом строк.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги,обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

За правилами ч.1 ст.43 КЗпП України,розірвання трудового договору з підстав передбачених пунктами 1,2-5,7статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття.

Встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем з жовтня 1973 року, займаючи посади старшого техніка, техніка другої категорії, а з 16.02.1994 року займала посаду прибиральниці службових приміщень.

09.01.2014 року директором Державного підприємства науково-дослідного інституту «Квант» було видано наказ №1 про скорочення чисельності працівників підприємства для забезпечення виконання робіт по державному замовленню, укладених договорів та контрактів в умовах обмеженого фінансування та враховуючи положення наказу ДК «Укроборонпром» від 10.09.2013 № 303 «Про заходи із створенням Центру радіолокації у м. Києві» та наказ № 24 від 13.02.2014 року про скорочення посад працівників структурних підрозділів підприємства, в тому числі і чотири посади «прибиральник службових приміщень» і Голові профспілкової організації підприємства було направлено подання для вирішення питання розірвання трудового договору з працівниками за скороченням їх посад , в тому числі і ОСОБА_2.

Як вбачається з протоколу № 6 засідання профспілкового комітету ДП «НДІ»Квант» від 25.03.2014 року,профспілковим комітетом не будо надано згоду на звільнення ОСОБА_2 за скороченням штату. Таке рішення профспілковий комітет обґрунтовував тим, що підприємство не показало, які проводяться зміни в організації виробництва на праці, не підготувало техніко-економічне обґрунтування на скорочення посад чи штату працівників підприємства. Не доведена необхідність скорочення штату та окремих посад та звільнення окремих співробітників. Не показано, як зміниться економічна ситуація підприємства після скорочення окремих посад та звільнення окремих співробітників. Наказ ДК «Укроборонпром» від 10.09.2013 року №303 «Про заходи із створенням Центру радіолокації у м.Києві» втратив чинність. ОСОБА_2 прийнята на роботу по трудовому договору, укладеному на невизначений строк не в зв»язку з відкриттям або закриттям робіт по окремим договорам, її робота не пов»язана з питаннями обмеженого фінансування. Також не дана оцінка трудової діяльності ОСОБА_2 до виникнення питання про її скорочення і після. Не визначено соціальний статус ОСОБА_2. Не показано, користується чи ні ОСОБА_2 переважним правом залишення на роботі згідно з КЗпП України. Згідно пояснень ОСОБА_2 вона забезпечена роботою на своїй посаді.

Незважаючи на вказане рішення профспілкового комітету ДП «НДІ»Квант» наказом №135-к від 19.05.2014 року ОСОБА_2, прибиральницю службових приміщень відділу експлуатації будівель та споруд, було звільнено з 26 травня 2014 року за скороченням штату відповідно до ч.1 ст.40 КЗпП України.

Задовольняючи позовні вимоги та поновлюючи позивача на роботі на посаді прибиральниці службових приміщень ДП «НДІ «Квант», стягнувши з підприємства на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 4178,72 грн.,суд першої інстанції виходив з того,що профспілкова організація підприємства не дала згоду на звільнення позивача з вказаних вище підстав, як це передбачено ч.1 ст.43 КЗпП України. Крім того п.1.6 розділу 1 Колективного договору ДП «НДІ «Квант»,прийнятого на конференції трудового колективу від 12.10.2010 року,передбачено узгодження з профспілковим комітетом у термін не пізніше за три місяці питання про передбачене масове вивільнення окремих категорій працівників і звільнення працівників - членів профспілки проводити тільки після попередньої згоди профспілкового комітету підприємства.

Такий висновок суду колегія суддів вважає відповідним вимогам закону,що регулює правовідносини,які виникли між сторонами та встановленим обставинам.

Доводи апеляційної скарги висновок суду не спростовують.

Так , посилання в апеляційній скарзі на те, що профспілковий комітет підприємства в порушення ст.43 КЗпП України та ст.39 Закону України «Про професійні спілки,їх права та гарантії діяльності» не повідомив роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття і у разі пропуску цього терміну вважається,що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору,а тому директор підприємства правомірно видав наказ про звільнення позивача, не заслуговують на увагу,оскільки встановлені по справі обставини,на які послався суд в рішенні, свідчать про зворотне.

Заступник директора по кадрам ОСОБА_4, допитаний судом в якості свідка, підтвердив про доповідь директору особисто про рішення профспілки щодо звільнення позивача і виписка з протоколу №6 засідання профкому ДП НДІ «Квант від 25.03.2014 року була отримана відділом кадрів 25.03.2014 року.

Про вказане рішення Голова первинної профспілкової організації підприємства Лебедь В.В. особисто повідомив директора Радченка про вказане рішення профспілки.

Крім того, в наказах за №105-к від 17.04.2014 про звільнення ОСОБА_5,за №106-к від 17.04.2014 року про звільнення ОСОБА_6, за № 121-к від 05.05.2014 року про звільнення ОСОБА_7 йдеться посилання на виписку з протоколу №6 профспілкового комітету ДП «НДІ Квант» від 25.03.2014 року про надання згоди на звільнення вказаних працівників,що також підтверджує факт повідомлення у письмовій формі роботодавця про прийняті рішення у встановлений законом строк стосовно звільнення працівників підприємства,вказаних у поданні директора.

Не спростовують висновків суду і доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості відмови профспілковим комітетом в наданні згоди на звільнення позивача, а обґрунтування, яке наведено в рішенні профкому від 25.03.2014 року не можна вважати таким,оскільки будь - яких заперечень голова профспілкової організації підприємства не висловлював при підготовці до скорочення штату працівників та узгодження наказів №1 від 09.01.2014 року та №24 від 13.02.2014 року.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку в своєму рішенні профспілковий комітет обґрунтував рішення відносно не надання згоди на звільнення конкретного працівника ОСОБА_2, у сукупності зі всіма вимогами закону, який передбачає звільнення саме цього працівника з вказаних підстав.

В зв»язку з цим колегія суддів звертає увагу про відсутність в поданні відповідача до первинної профспілкової організації у ДП «НДІ «Квант» з приводу дачі згоди на звільнення позивача у зв»язку зі скороченням штату, посилань на дотримання відповідачем вимог закону, який передбачає порядок такого звільнення, стосовно позивача.

Відповідачем не було обґрунтовано в поданні до первинної профспілкової організації у ДП «НДІ «Квант» дотримання вимог ст.42 КЗпП України щодо наявності чи відсутності у позивача переважного права на залишенні на роботі.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо,а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість рішення постановленого по даній справі та відсутність підстав до його скасування.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315.319 ЦПК України,колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Науково-дослідний інститут «Квант» відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 вересня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -