АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про повернення грошових коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року про відкриття провадження у справі, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про повернення грошових коштів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 рокувідкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду у зв'язку з тим, що вона суперечить вимогам процесуального закону, та про передачу справи до суду першої інстанції для вирішення питання про її підсудність.

Апелянт посилається на ті обставини, що провадження у справі відкрито з порушенням правил територіальної підсудності, передбачених ч. 2 ст. 109 ЦПК України, оскільки укладені між сторонами договори банківського вкладу не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів». Водночас, місцезнаходженням відповідача є: м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, що територіально не відноситься до Дніпровського району м. Києва.

_________________________________________________________

Справа № 755/2195/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/4425/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Чех Н.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 та

ОСОБА_3 - ОСОБА_7 у задоволенні апеляційної скарги просила відмовити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року залишити без змін.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк», належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у його відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

За загальним правилом, встановленим частиною 2 статті 109 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Водночас, положеннями ч. 5 ст. 110 ЦПК України споживачам надано право звертатися до суду з позовами, що стосуються захисту їх прав, за власним місцем проживання чи перебування.

Згідно з позовною заявою, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», в якому, посилаючись на порушення їх прав, як споживачів банківських послуг, просили повернути грошові кошти за договорами банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання позивачів є м. Сімферополь АР Крим.

Статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам - місцевим загальним судам м. Києва, що визначаються Апеляційним судом м. Києва.

На виконання вимог зазначеної норми позивачі звернулися з відповідним клопотанням до Апеляційного суду м. Києва, ухвалою якого було визначено підсудність вказаної справи Дніпровському районному суду м. Києва (а.с. 3).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість відкриття провадження у справі на підставі ч. 5 ст. 110 ЦПК України.

Доводи апелянта щодо необхідності пред'явлення позову на підставі ч. 2 ст. 109 ЦПК України за місцезнаходженням відповідача, не ґрунтуються на вимогах цивільного процесуального закону та є безпідставними, оскільки ч. 5 ст. 110 ЦПК України чітко передбачає альтернативну підсудність справ про захист прав споживачів.

Колегія суддів не бере до уваги посилання представника відповідача на те, що спірні договори банківського вкладу не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 1058 ЦК України передбачено, що договір банківськоговкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Водночас, статтею 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Таким чином, на правовідносини сторін, що виникли внаслідок укладення між ними договорів банківського вкладу, розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Інші доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують законних і обґрунтованих висновків суду та не беруться до уваги колегією суддів.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам процесуального закону і не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому остання має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 31 січня 2015 року про відкриття провадження у справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко