Номер провадження: 22-ц/785/2213/15
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Сілукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та договору дарування недійсними, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

встановила:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту складеного 30 серпня 2005 року ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3, а також договору дарування будинку ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 посвідченого 20 вересня 2005 року недійсними, оскільки ОСОБА_5 перебувала у такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними, страждала на тимчасовий психічний розлад (т.1 а.с.4-7).

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено (т.2 а.с.101-102).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено. Визнано заповіт, складений 30.08.2005 року та договір дарування житлового будинку з надвірними будовами у АДРЕСА_1, складений 20.09.2005 року ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсними (т.2 а.с.207-209).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 10.12.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.3 а.с.123-125).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року залишено без змін (т.3 а.с.139-141).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2014 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 року залишено без змін (т.4 а.с.105-106).

25.11.2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року, посилаючись на те, що в основу судового рішення був покладений висновок посмертної судово-психіатричної експертизи (акт № 659 амбулаторної судово-психіатричної експертизи Одеської обласної психіатричної лікарні № 1), відповідної до якої ОСОБА_5 в силу свого психічного стану здоров'я, віку і розвитку, могла правильно розуміти і усвідомлювати значення своїх дій, їх наслідки і могла керувати ними.

Зазначила, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2011 року була призначена посмертна судово-психіатрична експертиза, її проведення доручено Одеській обласній психіатричній лікарні № 1.

08.12.2011 року експертна комісія у складі експертів ОСОБА_6, ОСОБА_7 на підставі акту № 995 повернула до суду справу без проведення експертизи у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів.

Надалі проведення експертизи проводилось експертною комісією в іншому складі експертів ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, яка на підставі акту № 88 також не зробила висновок у зв'язку з недостатністю певних доказів. В подальшому експертне дослідження проводилось експертною комісією вже в новому складі експертів ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які зробили 29.11.2012 року остаточний висновок. Згідно з письмовими поясненнями судового експерта ОСОБА_8, наданими адвокату 14.11.2014 року, станом на 29.11.2012 року він мав право займатися експертною діяльністю.

Отже, в порушення приписів Порядку проведення судово-психіатричної експертизи комісія експертів змінювалась тричі. При цьому, підстави для таких змін в актах, з посиланням на наказ керівника експертної установи, не вказуються.

Крім того, акт експертної комісії № 659 складений 29.11.2012 року в тому числі за участю експерта ОСОБА_13 та підписаний ним, але в цей день він не був присутній у експертній установі, що підтверджується "графиком работы совместителей КСПЭ" на листопад 2012 року, про що стало відомо адвокату 20.11.2014 року.

Також, заявник посилається на той факт, що в матеріалах справи наявний документ під назвою "особое мнение", підписаний судово-психіатричним експертом ОСОБА_8 та головним лікарем ООКПБ № 1 ОСОБА_15, в якому надана критична оцінка висновку № 532 експертної комісії Херсонської обласної клінічної психіатричної лікарні (другій експертизі).

Даний документ був наданий представником ОСОБА_3 апеляційному суду Одеської області, залучений до матеріалів справи та був взятий до уваги під час винесення ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.04.2014 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 08.07.2014 року.

Між тим, зазначений документ судово-психіатричний експерт ОСОБА_8 не підписував та будь-які думки з цього приводу не висловлював, що підтверджується наданими ним письмовими поясненнями, що свідчить про підроблення та фальсифікацію даного документу.

Таким чином, за твердженням заявника, при наявності сумнівів у достовірності висновків первинної експертизи (№ 659 від 29.11.2012 року), наявності у справі сфальсифікованих документів, у суду не має перешкод для використання по справі висновку № 532 експертної комісії Херсонської обласної клінічної психіатричної лікарні.

На підставі наведеного, просив скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_2, а саме визнати заповіт, складений 30.08.2005 року та договір дарування житлового будинку з надвірними будовами у АДРЕСА_1, складений 20.09.2005 року ОСОБА_5, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 недійсними.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року заяву ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту та договору дарування недійсними було залишено без задоволення.

Вказане судове рішення оскаржує в апеляційному порядку представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 361 ЦПК України, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 4, 6, 7 постанови № 4 від 30.03.2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами" обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

При вирішення питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпаним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК України.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої ст. 361 ЦПК є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

ОСОБА_2 звернувшись до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2013 року, нововиявленими обставинами, які є підставою для перегляду вказаного рішення, зазначила, що в порушення приписів Порядку проведення судово-психіатричної експертизи комісія експертів Одеської обласної психіатричної лікарні № 1 при проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи змінювалась тричі без будь-яких правових підстав; акт експертної комісії № 659 складений 29.11.2012 року в тому числі за участю експерта ОСОБА_13 та підписаний ним, але в цей день він не був присутній у експертній установі; наявний в матеріалах справи документ під назвою "особое мнение" підписаний, зокрема, судово-психіатричним експертом ОСОБА_8, але, згідно його пояснень, цей документ він не підписував та будь-які думки з цього приводу не висловлював.

Між тим, суд з такими твердженнями та вимогами ОСОБА_2 погодитися не може з наступних підстав.

В матеріалах справи наявні: підписаний експертами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 лист-акт № 995 від 08.12.2011 року про неможливість проведення експертизи у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів (т.1 а.с.107); підписаний експертами ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14 акт № 88 від 19.04.2012 року про неможливість проведення експертизи у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів (т.2 а.с.2-4); підписаний експертами ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 акт № 659 від 29.11.2012 року з висновком (т.2 а.с.82-86).

Отже, всупереч твердженню апелянта, під час розгляду справи по суті судам й учасникам судового процесу був відомий факт зміни під час проведення експертного дослідження складу експертів. Між тим, учасники судового процесу під час розгляду справи по суті зауважень щодо цього приводу не виразили, а суди усіх інстанцій, у свою чергу, зробили свої висновки щодо обґрунтованості та правомірності проведеної експертизи.

Крім того, 08.12.2011 року та 19.04.2012 року (згідно листа-акту № 995 та акту №88) експертними комісіями у складі ОСОБА_6, ОСОБА_7 та у складі ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14 взагалі не було проведено експертного дослідження у зв'язку з необхідністю надання додаткових документів. І вже за наявності достатніх документів експертною комісією у складі ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 проведено експертне дослідження та зроблений відповідний висновок, викладений у акті № 659 від 29.11.2012 року. (т.2 а.с.82-86).

Наданий ОСОБА_2 "графік работы совместителей КСПЭ" на листопад 2012 року не є свідченням того, що ОСОБА_13 не був присутній у експертній установі 29.11.2012 року під час складання та підписання акту № 659.

Дані обставини ніяким чином не ставлять під сумнів правомірність та обґрунтованість проведеної експертизи, яка ніким не оскаржена, на сьогоднішній день є чинною та вже була неодноразово оцінена судами усіх інстанцій.

В матеріалах справи наявний документ під назвою "особое мнение", підписаний судово-психіатричним експертом ОСОБА_8 та головним лікарем ООКПБ № 1 ОСОБА_15, в якому надана критична оцінка висновку № 532 експертної комісії Херсонської обласної клінічної психіатричної лікарні (другій експертизі) (т.2 а.с.175-182).

Проте, даний документ не має правового значення для вирішення даного спору, а тому і не був взагалі прийнятий до уваги при винесенні судових рішень судами різних судових інстанції (т.3 а.с.123-125, 139-141, т.4 а.с.105-106)

За таких обставин, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ОСОБА_2 у задоволенні заяви. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, всупереч твердженню скарги, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням вимог закону, тому у відповідності зі ст. ст. 311, 312 ЦПК України, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 312, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева