АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/988/15 Справа: № 638/5169/14-ц Категорія: "договірні правовідносини" Головуючий 1 інстанції: Шишкін О.В. Доповідач: Малінська С.М.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого судді - Малінської С.М.,

Суддів - Даниленка В.М.,

Бровченка І.О.,

за участю секретаря - Лотох І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання кредитного договору, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з названим позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 06 грудня 2007 року між нею та ЗАТ "ОТП Банк" було укладено кредитний договір № ML-701/1034/2007, відповідно до умов якого вона отримала кредит у сумі 68996 доларів США 17 центів для покупки квартири та зобов'язала повертати кредит щомісяця у розмірі та строки, визначені Графіком платежів. Вважаючи різке падіння курсу гривні до іноземних валют, погіршення матеріального стану позивача, істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору кредиту, позивач зазначала, що утрималася би від укладення договору, якби могла передбачити дані обставини, у зв'язку з чим просила розірвати укладений між сторонами кредитний договір.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2010 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково. Розірвано кредитний договір № ML-701/1034/2007 від 06 грудня 2007 року, укладений між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 Зобов'язано позивача виплатити на користь відповідача по тілу кредиту у розмірі 590699 грн.

В апеляційній скарзі ТОВ "ОТП Факторинг України", посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 06 грудня 2007 року між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № ML-701/1034/2007, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 68996,17 доларів США на строк до 06 грудня 2027 року (а.с.5).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 зазначала, що мали місце істоті зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, а саме: вона не могла передбачити фінансові обставини, які виникли на ринку України, збільшення курсу долару та розвиток кризової ситуації в країні вплинули на те, що подальше виконання умов договору з її боку стало неможливим. Її матеріальний стан погіршився, дохід став меншим, чим був при укладенні договору кредиту.

Згідно з ч. 1 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали його на інших умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за наявності одночасно таких умов: в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після її виникнення при всій турботливості і обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться в п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Вимагаючи розірвання договору, на підставі статті 652 ЦК України на позивача покладається, у відповідності до статті 60 ЦПК України, обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

У п. 7.2 укладеного 06 грудня 2007 року між сторонами кредитного договору сторони погодили, що підписання договору підтверджують, що будь-які умови цього договору є істотними і підлягають виконанню, в порядку передбаченому цим договором (а.с.9 зворот).

Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане, оскільки незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавством не встановлена.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, позивачем ОСОБА_3 не доведено наявності всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у зв'язку із істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки підстави для розірвання кредитного договору відсутні.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України судова колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 лютого 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" про розірвання кредитного договору відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді