Справа № 466/4988/15 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/5509/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ТзОВ «Фармекс» - Москаля Д.М.,

представника ТзОВ «Вест - Торг2» - Ганущин М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс" на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ТзОВ «ВестТорг-2» звернулось з клопотанням про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду - арбітражного суду Свердловської області по справі А60-43983/2014 про стягнення коштів з ТзОВ «Фармекс» на користь ТзОВ «ВестТорг 2» в сумі 17771 857.53 руб., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 30.06.2015р. 6813730.18 грн., а також 111859,29 руб., що еквівалентно 42888.85 грн.

Одначасно з клопотанням ТзОВ «Торг Вест -2» подало заяву про забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно боржника ТзОВ «Фармекс», що належить йому на праві власності, а саме, на нежитлові приміщення позначені літерами "Е-4", загально площею 9261,4 кв.м., "А-4", загально площею 9 241,4 кв.м., "А-4", загально площею 8 895,2 кв.м., "А-4", загально площею 14 794,1 кв.м., що знаходяться за адресою по вул. Шевченка, 321 в м. Львові.

Оскаржуваною ухвалою заяву ТзОВ «ВестТорг-2» про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ТзОВ «Фармекс» в межах задоволених позовних вимог за рішенням Арбітражного суду Свердловської області по справі А60-43983/2014 про стягнення коштів з ТзОВ «Фармекс» на користь ТзОВ «ВестТорг 2» в сумі 17771 857.53 руб., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 30.06.2015р. 6 813730.18 грн. та 111 859.29 руб., що еквівалентно 42888.85 грн., виконання даної ухвали доручено Шевченківському ВДВС Львівського МУЮ.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржило ТзОВ «Фармекс», в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати. Апелянт зазначає про те, що заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що ТзОВ "Фармекс" зловживало своїми правами, не з»являючись неодноразово на виклики до Арбітражного суду Свердловської області, ігноруванням листів кредитора та факту наявності наміру реалізувати та продати нерухомість, яка знаходиться у власності підприємства. Навпаки, самим же представником ТзОВ "ВестТорг-2" подано копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з яким ТзОВ "Фармекс" безперервно, починаючи з 30.01.2010 року є власником об"єктів нерухомого майна по вул. Шевченка, 321 у м. Львів. На думку апелянта в оскаржуваній ухвалі не зазначено мотиви з покликанням на матеріали справи, із яких суд дійшов висновку про обгрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ТзОВ «Фармекс» - Москаля Д.М. на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника «ВестТорг-2» Ганущин М.В. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково заяву ТзОВ «ВестТорг -2» про забезпечення позову та накладаючи арешт на нерухоме майно відповідача в межах задоволених позовних вимог за рішенням Арбітражного суду Свердловської області, суд першої інстанції прийшов до такого висновку дослідивши наявні в матеріалах справи документи та з»ясувавши дійсні обставини справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.394 ЦПК України суд за заявою особи, яка подає клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду такого клопотання, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Частина 9 ст. 395 ЦПК України передбачає, що розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до статей 151-156 цього Кодексу.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з роз»ясненнями п. п.1, 4, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову допускається на будь - якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, обґрунтовуючи причини, у зв»язку з якими потрібно забезпечити позов, ТзОВ «Вест Торг-2» просило накласти арешт на нерухоме майно відповідача, який, як вважає заявник, з метою уникнення від виконання рішення Арбітражного суду Свердловської області про стягнення 6813730.18 грн. та 42888.85 грн., може вжити дії щодо відчуження належного йому нерухомого майна, що призведе до неможливості виконання в майбутньому рішення цього суду, про виконання якого ТзОВ «Вест Торг-2» звернулося з клопотанням до Шевченківського районного суду м.Львова про надання дозволу на його виконання, а відтак до неможливості поновлення порушених прав позивача.

Задовольняючи частково заяву ТзОВ «Вест Торг-2» про забезпечення позову та накладаючи арешт на нерухоме майно ТзОВ «Фармекс» в межах задоволених за рішенням Арбітражного суду Свердловської області позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до такого висновку з врахуванням положень п.4 ч.1 ст. 394, ч.3 ст. 152 ЦПК України, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та з»ясувавши дійсні обставини справи.

На думку колегії суддів такий висновок суду ґрунтується на неповному з»ясуванні судом першої інстанції обставин, які мають значення для вирішення питання про забезпечення позову, судом не з»ясовано обґрунтованість зазначених заявником підстав для забезпечення позову, якими доказами це підтверджується, не зазначено, які обставини вказують на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечивши позов та наклавши арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ТзОВ «Фармекс» в межах задоволених позовних вимог за рішенням Арбітражного суду Свердловсьокї області, суд першої інстанції не врахував наданої заявником інформації про обсяг нерухомого майна, належного на праві власності відповідачу, а саме, інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Забезпечивши позов та наклавши арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ТзОВ «Фармекс», суд першої інстанції не взяв до уваги те, що ТзОВ «Вест Торг -2» просило накласти арешт на нерухоме майно, зазначивши у заяві конкретні приміщення, а не на все нерухоме майно, належне відповідачу на праві власності.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, всупереч вимогам ч.5 ст. 153 ЦПК України, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, не зазначив підстав вжиття заходів забезпечення позову, якими відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України є утруднення чи неможливість виконання рішення суду. Такий висновок суду в оскаржуваній ухвалі відсутній. Суд першої інстанції забезпечив позов, не з»ясувавши наявності підстав для забезпечення виконання рішення Арбітражного суду Свердловської області від 03.02.2015 року.

В оскаржуваній ухвалі суд не зазначив обставин, які б давали суду підстави вважати про можливе утруднення чи неможливість виконання рішення суду, за наявності яких суд прийшов до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

До висновку про необхідність забезпечення позову суд першої інстанції прийшов не з»ясувавши питання про те, чи невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, і такий висновок суду в оскаржуваній ухвалі відсутній

Зазначені у заяві ТзОВ «ВестТорг-2» підстави для вжиття заходів забезпечення позову у зв»язку з можливим відчуженням ТзОВ «Фармекс» належних йому на праві власності нежитлових приміщень, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення Арбітражного суду Свердловської області від 03.02.2015 р., є надуманими, недоведеними, без врахування реальної можливості відповідача розпорядитися нерухомим майном загальною площею 42192.1 кв.м, до вирішення клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення спору в судовому порядку.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду питання про забезпечення позову та не з»ясував, чи насправді обгрунтованими є підстави для забезпечення позову нерухомим майном, належним на праві власності відповідачу, якими доказами це підтверджується, не з»ясував питання про те, чи не завдасть вжиття таких заходів забезпечення позову збитків та шкоди відповідачу чи іншим особам.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції необгрунтовано вжив заходів забезпечення позову, чим допустив істотні порушення норм процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням вимог закону, така підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ТзОВ «Вест Торг-2» про забезпечення позову.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.2 ст. 307, ст. 313, п.6 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармекс"- задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 липня 2015 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ТзОВ «Вест Торг - 2» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д

Цяцяк Р.П.