Справа № 459/1429/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Рудакова Д.І.,

з участю секретаря судового засідання Головка А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

30.04.2015 року головний державний виконавець відділу ДВС Червоноградського МУЮ ОСОБА_2 звернулась до суду з поданням, у якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, керівника КП «Ринок Левада», у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобовязань, покладених на нього рішенням суду. Вимоги обгрунтовані тим, що на виконанні у ВДВС Червоноградського МУЮ перебуває зведене виконавче провадження № ЄДРВП 46348255 щодо стягнення з КП «Ринок Левада» в користь Регіонального відділення Фонду державного майна України у Львівській області заборгованості на загальну суму 115 777,17 грн. 26.01.2015 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження. Постанови боржник отримав 03.02.2015 року. Державним виконавцем скеровано запити у реєструючі органи м.Червонограда з метою перевірки майнового стану боржника. 03.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Згідно відповіді ВРЕР ДАІ за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру прав на нерухоме майно, відомості про наявність у боржника нерухомого майна відсутні.

Згідно відповіді Відділу Держземагенства за боржником немає зареєстрованих земельних ділянок.

Відповідно до відповіді ДПІ у боржника відкриті рахунки у банківських установах, на які накладено арешт.

26.03.2015 року при виході за адресою: м. Червоноград, вул. Перемоги, 16 доступу не було, оскільки дверей квартири ніхто не відчинив.

Згідно відповіді ДМС ОСОБА_3 документувався паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до статті 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Згідно положень статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Відповідно до положення статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Обмеження свободи пересування визначені статтею 12 цього Закону, а саме: у прикордонній смузі; на територіях військових обєктів; у зонах, які згідно із законом належать до зон з обмеженим доступом; на приватних земельних ділянках; на територіях, щодо яких введено воєнний або надзвичайний стан; на окремих територіях і в населених пунктах, де у разі небезпеки поширення інфекційних захворювань і отруєнь людей введені особливі умови і режим проживання населення та господарської діяльності.

Свобода пересування обмежується щодо: осіб, до яких відповідно до процесуального законодавства застосовано запобіжні заходи, повязані з обмеженням або позбавленням волі; осіб, які за вироком суду відбувають покарання у вигляді позбавлення або обмеження волі; осіб, які згідно із законодавством перебувають під адміністративним наглядом; осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню; шукачів притулку та осіб, які звернулися за наданням їм статусу біженця до прийняття відповідного рішення компетентним органом (про надання цим особам притулку чи статусу біженця); іноземців та осіб без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України; осіб, яких призвано на дійсну строкову службу до Збройних Сил України та інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань; іноземців, які перебувають у складі військових іноземних підрозділів і які мають статус військового. Свобода пересування може бути обмежена і в інших випадках, передбачених законом.

Преамбулою Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» встановлено, що він регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Статтею 6 цього закону зазначено, що тимчасовим обмеженням у праві виїзду громадян України за кордон є саме відмова у видачі паспорта, а не заборона свободи пересування.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Право особи на вільне пересування є основоположною конституційною гарантією людини. Обмеження конституційних прав людини чи їх звуження є виключною мірою, та може бути застосоване лише після вичерпання всіх інших заходів примусового стягнення суми боргу.

Як вбачається з матеріалів подання, державним виконавцем не надано доказів, які б давали суду підстави вважати, що боржник може виїхати за кордон на постійне місце проживання не виконавши зобов'язань, а також не надано жодного доказу, який би свідчив про те, що боржник дійсно ухиляється від сплати заборгованості, оскільки відсутні докази того, що останній отримував постанови державного виконавця та попередження про необхідність погашення заборгованості, а додана до подання копія рекомендованого повідомлення про таке не свідчить, так як з нього не видно, що саме боржнику направлялося та який саме документ останній отримав особисто 03.02.2015 року.

Крім цього суд вважає за необхідне зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. При цьому особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Згідно з узагальненнями Верховного Суду України від 01 лютого 2013 року «Про судову практику щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Окрім цього, заявник не надав жодного доказу, що ОСОБА_1 є керівником КП «Ринок Левада».

Таким чином, подання головного державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ ОСОБА_2 про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України суд вважає передчасним.

За таких обставин, подання не задовольняється.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: Д. І. Рудаков