Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року м. Селидове

Селидівський міський суд Донецької області у складі судді Моцного О.С., при секретарі Нарижній О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Селидове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про повернення грошового вкладу, -

в с т а н о в и в:

До Селидівського міського суду Донецької області, якому розпорядженням Голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільним і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 підсудні справи Ворошиловського районного суду м. Донецька, звернувся позивач з вказаною позовною заявою, яка мотивована тим, що він з відповідачем 03.07.2013 року уклав договір депозитного вкладу у розмірі 25 000,00 грн. під 20,00% річних з кінцевим терміном повернення 02.07.2014 року. В подальшому позивач уклав новий договір банківського вкладу від 03.09.2014 року під 22,00% річних з кінцевим терміном повернення 03.12.2014 року та договір банківського вкладу від 03.12.2014 року під 22,00% річних з кінцевим терміном повернення 03.03.2015 року. Строк договорів закінчився, а відповідач добровільно відмовляється повернути грошовий вклад. На підставі цього просить стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу у розмірі 50 000 грн., нараховані відсотки за користування грошима у розмірі 2 000 грн. та судові витрати на загальну суму 1 269 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача, що діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та письмові заперечення, в яких зазначив, що на час звернення позивача до суду дія договору банківського вкладу не закінчилася, а тому вимоги позивача є безпідставними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши надані суду докази та матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 03 липня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) Пенсійно-Призовий № 1/15/В13/0140, згідно якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 25 000,00 грн. та нараховує вкладнику проценти на суму вкладу у розмірі 20,00% річних та кінцевим терміном повернення вкладу є 02 липня 2014 року.

03 вересня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/15/3m/0200, згідно якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та нараховує вкладнику проценти на суму вкладу у розмірі 22,00% річних та кінцевим терміном повернення вкладу є 03 грудня 2014 року.

03 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «АКБ «Капітал» було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) № 1/15/3m/0254, згідно якого банк приймає від вкладника грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. та нараховує вкладнику проценти на суму вкладу у розмірі 22,00% річних та кінцевим терміном повернення вкладу є 03 березня 2015 року.

У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Так, згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. (п. 2.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого Постановою Правління НБУ №516 від 03.12.2003 року.

Пунктом 3.3 вказаної постанови передбачено, що банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ/заява про повернення коштів тощо) (далі - вимога) банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

Укладеними договорами банківського вкладу, що надані до позовної заяви, передбачено, що вкладник має право до закінчення строку, визначеному у п. 1.1 цього Договору, зняти суму вкладу в повному обсязі шляхом надання письмової заяви до Банку не пізніше ніж за десять операційних днів з моменту такого зняття вкладу. При затребуванні вкладником суми вкладу в повному обсязі до закінчення строку, визначеному п. 1.1 цього Договору, вкладник отримує проценти за фактичний час перебування грошових коштів на вкладному рахунку у розмірі, який передбачений для вкладників на вимогу, затверджених Комітетом по управлінню активами та пасивами. При цьому вклад відповідно до діючого законодавства України обліковується Банком на відповідному рахунку для вкладів на вимогу. У разі, якщо вкладник на момент дострокового зняття вкладу отримав проценти, нараховані на суму вкладу, який мав перебувати на вкладному рахунку до строку, визначеному п. 1.1 цього Договору, вкладник зобовязаний повернути різницю між отриманими за вкладом процентами та розміром належних вкладнику процентів, розрахованих згідно з приписами даного пункту Договору, після чого Банк повертає вклад вкладнику (п. 1.4 укладених договорів).

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

З наданої копії заяви про видачу готівки № TR.260525.1620.4 від 03 вересня 2014 року (а.с. 23) встановлено, що ОСОБА_1 отримав виплату вкладу згідно угоди № 1/15/В13/0140 від 03.07.2013 року у розмірі 50 000,00 грн. у звязку із закінченням строку дії договору. Факт отримання коштів підтверджений особистим підписом ОСОБА_1

З копії квитанції № TR.307995.1626.4 від 03 вересня 2014 року (а.с. 23) вбачається, що ОСОБА_1 вніс грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн. за угодою № 1/15/3m/0200 від 03.09.2014 року до ПАТ «АКБ «Капітал».

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України № 6-39 цс13 від 29.05.2013 року банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28.01.2015 року.

Згідно з ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до уваги надану позивачем копію заяви повернення вкладу від 27.01.2015 року (а.с. 20) та поштове повідомлення про отримання її представником відповідача (а.с. 22), оскільки вони не стосуються предмету доказування, бо з заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 просить повернути грошовий вклад за договором № 1/15/2m/0009 від 12.12.2014 року, а у справі в наявності укладений договір № 1/15/3m/0254 від 03.12.2014 року та з поштового повідомлення встановлено, що лист направлений 27.01.2015 року, а отриманий 03.01.2015 року, тобто до самого відправлення.

Згідно п. 2.7 укладеного договору від 03.12.2014 року (а.с. 17-18) у разі прийняття рішення про припинення дії цього Договору в строки, передбачені цим Договором, без продовження його дії на новий строк, вкладник про прийняте рішення щодо повернення вкладу повинен повідомити Банк до закінчення строку дії цього Договору шляхом подання до Банку письмової заяви не менш за 10 операційних днів до дати закінчення дії цього Договору.

Якщо вкладник не вимагає повернення суми вкладу із закінченням строку, встановленого п. 1.1 Договору, договір вважається продовженим на умовах вкладу, встановлених Банком та які діють на момент його продовження.

З наданих представником відповідача виписок з особового рахунку ОСОБА_1 в період з 03.12.2014 року по 02.04.2015 року встановлено, що банком нараховуються відсотки по вкладу, тобто договір від 03.12.2014 року є дійсним.

Повно і всебічно зясувавши обставини по справі, надані суду докази, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки строк дії договору не закінчився, договір у встановленому законом порядку не розірваний, а тому є дійсним, а порядок дострокового зняття суми вкладу відповідно до укладеного договору не дотриманий позивачем.

Керуючись ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» про повернення грошового вкладу - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційної інстанції через Селидівський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя