Справа №489/6675/14-ц 11.02.2015 11.02.2015 11.02.2015
Провадження №22-ц/784/383/15
Провадження№22-784/383/15
Головуючий у 1-й інстанції: Губницький Д.Г.
Доповідач у апеляційній інстанції: Буренкова К.О.
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Галущенко О.І.,

із секретарем судового засідання: Яценко Л.В.,

за участі: ОСОБА_2 - представника позивача, відповідача ОСОБА_3, апелянта - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні.

Позивачка свої вимоги мотивувала тим, що на підставі свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу 19 липня 2012 року, вона є власником ? частини квартири АДРЕСА_1. Власником іншої ? частини цієї квартири є ОСОБА_3 Проте останній в указаній квартирі не проживає, його особисті речі відсутні, витрати по утриманню квартири не несе.

Посилаючись на наведені обставини та положення ст. 365 ЦК України, позивачка просила припинити право власності ОСОБА_3 на ? частину вказаної квартири, стягнувши з неї на користь ОСОБА_3 вартість ? частини цієї квартири.

В подальшому сторони звернулись до суду із заявою про затвердження мирової угоди, відповідно до умов якої право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_2 припиняється, а ОСОБА_5 набуває право власності на ? частину вказаної квартири і сплачує відповідачу 72537 грн. у рахунок вартості належної йому на праві власності ? частини цього майна.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2014 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, а умовами якої:

- припинено право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка має загальну площу 31,5 кв. м і житлову площу 18,4 кв. м, і право власності на дану частку набуває ОСОБА_5;

- ОСОБА_5 сплачує ОСОБА_3 вартість належної йому ? частини квартири АДРЕСА_2 в сумі 72537 грн.

Провадження у справі закрито.

ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою на вказану ухвалу і просив її скасувати, посилаючись на те, що цією мировою угодою порушені його майнові права як співвласника вказаної квартири.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що укладена між ОСОБА_5 і ОСОБА_3 мирова угода відповідає вимогам Закону і не порушує права та інтереси інших осіб.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16 липня 2001 року ОСОБА_3 і ОСОБА_6 належало на праві спільної власності по ? частині кожному квартири спільного заселення АДРЕСА_1 (а.с.7).

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2008 року припинено право власності за ОСОБА_6 на ? частку квартири спільного заселення АДРЕСА_1, загальною площею 31,5 кв. м, житловою площею 18,4 кв. м і визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частку вказаної квартири (а.с.41).

Згідно довідки Миколаївської МБТІ, витягів про реєстрацію права власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на ? спірної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 липня 2001 року та на ? частку цієї квартири на підставі зазначеного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 березня 2008 року (а.с. 43,64).

Згідно технічного паспорту, виготовленого Миколаївським МБТІ станом на 13 липня 2001 року, вказана квартира складалась із житлових кімнат площею 18,4 кв. м та 11,3 кв. м, а також приміщень спільного користування: коридору площею 1 -8,5 кв.м, ванної кімнати площею 2-2,0 кв.м, вбиральні площею 3 - 1 кв. м, кухня площею 4 - 9,7 кв. м ( а.с. 74).

Із матеріалів справи видно, що 11 травня 2001 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу квартири спільного заселення АДРЕСА_1, загальною площею 19,4 кв. м, житловою площею 11,3 кв. м (а.с. 89).

Інформаційна довідка з Державного реєстру станом на 24 листопада 2014 року про те, що ОСОБА_4 є власником 1/1 частки квартири спільного заселення АДРЕСА_1 (а.с. 65,90). Згідно цієї ж інформації в спільному користуванні знаходиться: коридор 1 -8,5 кв. м, ванна 2-2,0 кв. м, вбиральня 3 - 1 кв. м, кухня 4 - 9,7 кв. м (а.с. 90).

В матеріалах справи наявна копія рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 серпня 2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 20 листопада 2014 року, яким встановлено, що внаслідок самовільно проведеної ОСОБА_3 у 2002-2004 роках реконструкції спірної квартири зруйновано два перестінки кімнати загальною площею 11,3 кв. м, що належить ОСОБА_4, чим поєднано кімнату з кухнею 14-4 та частиною коридору 14-1(а.с. 70-73).

Наведене свідчить, що ОСОБА_4 є власником кімнати площею 11,3 кв.м у вказаній квартирі і має право користування приміщеннями загального користування цього ж приміщення.

Відповідно до копії дублікату нотаріального свідоцтва від 19 липня 2012 року ОСОБА_5 купила на прилюдних торгах ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_3 загальною площею 31,5 кв. м, яка раніше належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням майном комунальної власності Миколаївської міської ради 16 липня 2001 року, зареєстрованого Миколаївським МБТІ 14 серпня 2001 року (а.с. 8, 79).

Відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмету спору.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановлює ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди ( частина 4 статті 175 ЦПК)

Наведені обставини свідчать про те, що оскаржуваною ухвалою зачіпаються майнові інтереси ОСОБА_4, оскільки за умовами оскаржуваної мирової угоди припинено право власності ОСОБА_3 на ? частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 31,5 кв. м і житловою площею 18, 4 кв. м, а ОСОБА_5 набула право власності на вказану частку в спільному майні. Проте в оскаржуваній ухвалі не зазначено, що ? частина вказаної квартири, право власності на яку набула ОСОБА_5, є квартирою спільного заселення, що зачіпає права ОСОБА_4 який має право користування приміщеннями загального користування в цій квартирі.

Проте позивачка в позові не зазначила ОСОБА_4 учасником процесу і в суді відповідне клопотання, як це передбачено ст. 33 ЦПК України, сторонами не заявлялось.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування і постановлення нової ухвали, якою слід відмовити ОСОБА_5 і ОСОБА_3 у визнанні, укладеної ними мирової угоди.

Керуючись статтями 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19 грудня 2014 року скасувати і постановити нову ухвалу.

У визнанні мирової угоди, укладеної 19 грудня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді