Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 22-ц/778/2682/15 Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
2015 р. Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

„30 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Хомяк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Александр-Агро 3 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у справі за скаргою товариства з обмеженою відповідальністю Александр-Агро 3 до відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ТОВ Александр-Агро 3 звернулось до суду в порядку ст. 383 ЦПК України зі скаргою на дії державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області.

У скарзі зазначало, що у листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ Александр Агро 3 , ПрАТ Страхова компанія Статут, треті особи: ОСОБА_3, УПФУ в Хортицькому районі м. Запоріжжя, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 червня 2014 року позов ОСОБА_4 в частині вимог до ТОВ Александр Агро 3 про відшкодування моральної шкоди було задоволено частково, стягнуто з ТОВ Александр Агро 3 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 40000 грн. і у названій частині рішення набрало законної сили 12 серпня 2014 року.

На примусове виконання судового рішення був виданий виконавчий лист від 09.09.2014 року.

30.09.2014 року засобами поштового звязку товариством було отримано постанову державного виконавця від 15.09.2014 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення моральної шкоди в сумі 40 000 грн. Цією ж постановою товариству був наданий строк для самостійного виконання рішення до 19.09.2014 року.

Зазначена постанова була направлена на адресу товариства поштою 25.09.2014 року, отримана лише 30.09.2014 року, тобто вже після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду.

Також 30.09.2014 року о 14-00 годині товариством була отримана вимога державного виконавця від 22.09.2014 року, зі змісту якої стало відомо про необхідність сплатити додатково ще 4 000 грн. виконавчого збору та витрат на організацію і проведення виконавчих дій.

Між тим, товариство з обєктивних причин не мало можливості самостійно виконати рішення суду у встановлений державним виконавцем строк через з несвоєчасне отримання документів від ВДВС,

У звязку з цим 06.10.2014 року товариство звернулось до ВДВС Запорізького РУЮ із заявою від 03.10.2014 року про відкладення проведення виконавчих дій і надання нового строку для добровільного виконання рішення суду.

Під час ознайомлення 14.10.2014 року із матеріалами виконавчого провадження стало відомо, що відкладення проведення виконавчих дій не здійснювалося і боржнику не надавався новий строк для добровільного виконання судового рішення.

Таким чином, ВДВС були порушені приписи ст.35 Закону України Про виконавче провадження.

Також з матеріалів виконавчого провадження стало відомо, що ВДВС взагалі не приймалась постанова про стягнення з товариства виконавчого збору у розмірі 4 000 грн.

Виконавчий збір фактично був накладений на товариство згідно вимоги державного виконавця від 22.09.2014 року, всупереч нормам Закону України Про виконавче провадження.

09.10.2014 року була прийнята постанова про скасування процесуального документу, якою було скасовано документ Постанова про стягнення виконавчого збору від 19.09.2014 року.

09.10.2014 року державним виконавцем була прийнята постанова про відкладення провадження в виконавчих дій, якою відкладено провадження виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа, виданого 09.09.2014 року, до 09.10.2014 року.

10.10.2014 року державним виконавцем була прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 4 000 грн. з посиланням на те, що боржником у наданий строк (тобто до 09.10.2014 рок) виконавчий лист не виконав.

Зазначеної копії постанови товариство не отримувало.

Вважає, що законні підстави для накладання на товариства виконавчого збору за постановою від 10.10.2014 року відсутні, оскільки боржнику строк для добровільного виконання судового рішення реально наданий не був, враховуючи, що постанова про відкладення провадження виконавчих дій була прийнята 09.10.2014 року із встановленням строку для добровільного виконання рішення до 09.10.2014 року, тобто у той же день.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області від 10.10.2014 року про стягнення з боржника ТОВ Александр-Агро 3 виконавчого збору у розмірі 4 000 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року у задоволені скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ Александр-Агро 3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.ч.2,3 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обовязковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Відповідно до ст. 28 Закону України „Про виконавче провадження, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений ч.2 ст. 25 цього Закону для самостійного його виконання( отже у строк до семи днів з моменту винесення постанови), постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.

Судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області від 15.09.2014 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа , виданого 09.09.2014 року Ленінським рвйонним судом м. Запоріжжя про стягнення з ТОВ Александр Агро 3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 40 000 грн. (а.с.72).

09.10.2014 року державним виконавцем відповідно до ст. 35 Закону України „Про виконавче провадження була винесена постанова про відкладання провадження виконавчих дій з примусового виконання до 09.10.2014 року(а.с.14).

10.10.2014 року державним виконавцем ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області була винесена постанова про стягнення з боржника ТОВ Александр Агро 3 виконавчого збору у розмірі 4 000 грн. з підстав невиконання в добровільному порядку до 09.10.2014 року виконавчого листа про стягнення з товариства на користь ОСОБА_4 моральної шкоди у сумі 40 000 грн.(а.с.15).

Розглянувши по суті скаргу ТОВ Александр Агро 3 на вказану постанову, суд виходив з того, що названа скарга повинна розглядатися в порядку цивільного судовинства, а відмовляючи у її задоволенні, послався на те, що постанова від 10.10.2014 року про стягнення судового збору була прийнята державним виконавцем правомірно, у відповідності до вимог Закону України „Про виконавче провадження.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд дійшов його у ході розгляду скарги в порядку, передбаченому розділом УІІ ЦПК України.

Між тим, зазначеним порядоком встановлюється форма судового контролю за виконанням судових рішень, виконання яких є складовою частиною цивільного процесу, оскільки провадження у справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень.

У звязку з цим скарги сторони виконавчого провадження щодо виконання судових рішень, ухвалених за правилами ЦПК, підлягають розгляду судом, який розглянув відповідну справу у першій інстанції, тобто судом, який видав виконавчий документ.

Оскільки провадження у цивільній справі завершується виконанням ухвалених у такій справі судових рішень, скарги боржника у виконавчому провадженні на рішення і дії державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, бо у даному разі обєктом виконання є не рішення суду першої інстанції, що виконується, а постанова державного виконавця, як виконавчий документ, передбачений п.7 ч.2 ст. 17 Закону України „Про виконавче провадження.

Розглянувши скаргу ТОВ Александр-Агро 3 в порядку цивільного судочинства, суд не врахував розяснення п. 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року „Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах, в яких зазначено, що відповідно до ст.ст. 28, 41, 89 Закону про виконавче провадження при визначених при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносит постанови про стягнення виконавчого збору, про накладання штрафу та про стягнення витрат, пов2язаних із організацією та проведенням виконавчих дій.

За змістом п.7 ч.2 ст. 17 Закону про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами. У звязку із цим справи щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладанням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях стосовно примусового виконання судового рішення у цивільній справі, належать до компетенції адміністративних судів.

Аналогічні розяснення містяться і у п.6 постанови Вищого адміністративного суду України № 3 від 13.12.2010 року в редакції від 30.09.2013 року „Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, де, зокрема, зазначається, що виконавчий збір це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його самостійного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її невиконання самостійно, виконується примусово в установленому Законом України „Про виконавче провадження порядку.

Тому слід враховувати, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладання штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів незалежно від того, який орган, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Таким чином, скарга ТОВ „Александр-Агро 3 на постанову державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області від 10.10.2014 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 000 грн. розгляду в порядку цивільного судочинства не підлягала, у звязку з чим постановлена судом ухвала підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за скаргою ТОВ „Александр-Агро 3 з підстав, визначених п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 310, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Александр-Агро 3 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11 березня 2015 року по даній справі скасувати, провадження у справі за скаргою ТОВ „Александр-Агро 3 на дії державного виконавця - про визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця ВДВС Запорізького РУЮ Запорізької області від 10.10.2014 року про стягнення виконавчого збору закрити.

Розяснити заявнику ТОВ „Александр-Агро 3, що розгляд зазначеної скарги належить до компетенції адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: