АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7564/15 Справа № 201/6480/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ткаченко Н. В. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Козлова С.П.

при секретарі Безрукавому Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи Перша дніпропетровська державна нотаріальна контора, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про визнання права власності в порядку спадкової трансмісії,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкової трансмісії. Позивач вказував на те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, якій належало 27/100 частини будинку по АДРЕСА_1. Спадкоємцем померлої є її син ОСОБА_6, який був зареєстрований за вказаною адресою, а тому вважається таким що прийняв спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер, залишивши заповіт, яким усе своє майно заповів йому, позивачеві, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правоустановчих документів на спадкове майно.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2007 року було визнано дійсним простий письмовий договір купівлі - продажу від 16 липня 2007 року та визнано за ОСОБА_4 право власності на належну померлій ОСОБА_5 частину будинку. Це рішення було скасоване рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 вересня 2013 року і у задоволенні позову відмовлено. Проте 09 жовтня 2013 року ОСОБА_4 продала вказану частину будинку ОСОБА_3

Посилаючись на те, що для витребування майна з незаконного володіння він має довести що є його власником, а таке право він набув в порядку спадкової трансмісії, позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкової трансмісії на 27/100 частин будинку по АДРЕСА_1.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з неправильним застосуванням норм матеріального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_5, якій належало 27/100 частини будинку по АДРЕСА_1. Спадкоємцем померлої був її син ОСОБА_6, котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, залишивши заповіт, яким усе своє майно заповів позивачеві. Останній прийняв спадщину в передбаченому законом порядку, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний об'єкт нерухомості йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Спори про право власності на 27/100 частини будинку по АДРЕСА_1, що належали ОСОБА_5 неодноразово розглядалися судами протягом 2007-2014 років. На даний час цей об'єкт нерухомості належить на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 2013 року ОСОБА_3

При розгляді справи судом апеляційної інстанції, з пояснень позивача та його представника, встановлено, що в позовній заяві ОСОБА_2 помилково вказано про визнання права власності на частини будинку в порядку спадкової трансмісії, оскільки вони вважають, що ОСОБА_6 відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті матері.

З матеріалів даної справи, а також досліджених судом апеляційної інстанції справ Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська №2-3784/07, №8-8333/13ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та виконкому Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради про визнання договору дійсним, визнання права власності на частини будинку; №201/251/14ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, територіальної громади м.Дніпропетровська про витребування майна, визнання права власності, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання права власності, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_7 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними встановлено, що ОСОБА_5, проживаючи в м.Кармиель держави Ізраїль, 02 грудня 2003 року посвідчила у м.Хайфа заповіт, яким все своє майно, а також свої права в Ізраїлі та за кордоном, в тому числі й нерухоме майно, що знаходиться в Україні у м.Дніпропетровську, заповідала синові ОСОБА_6

25 червня 2007 року ОСОБА_5 у м.Кармиель посвідчила довіреність, якою уповноважила ОСОБА_6 управляти та розпоряджатися всім її майном, яке знаходиться на території України у м.Дніпропетровську.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 померла, факт смерті зареєстровано у м.Кармиель.

За положеннями ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Оскільки умовою для переходу у порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, а доказів про набуття ОСОБА_6 після смерті матері права власності на спірний об'єкт нерухомості позивачем не надано, суд обґрунтовано відмовив йому у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом ст.1268 ЦК України при встановленні того, що ОСОБА_6 не проживав разом з матір'ю на час відкриття спадщини, не є підставою для скасування рішення, оскільки спадкодавець ОСОБА_5 проживала і померла в м.Кармиель держави Ізраїль, а ОСОБА_6 - в м.Дніпропетровську.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_5 виїжджала до держави Ізраїль на лікування, але там постійно не проживала, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в копії свідоцтва про смерть спадкодавця, яке знаходиться у справі №8-8333/13ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 та виконкому Жовтневої районної у м.Дніпропетровську ради про визнання договору дійсним (а.с.22) зазначено, що ОСОБА_5 була громадянкою держави Ізраїль, місце її смерті - м.Кармиель. Крім того у вищезазначених заповіті, посвідченому 02 грудня 2003 року, та довіреності, посвідченій 25 червня 2007 року, ОСОБА_5 вказувала своє місце проживання у АДРЕСА_2.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час відкриття спадщини спадкодавець та спадкоємець були зареєстровані за одною адресою, спростовуються довідками управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області від 22 квітня 2014 року, з яких вбачається, що вказані особи були зареєстровані у АДРЕСА_1 але у різних квартирах, а саме: ОСОБА_5 - в квартирі №2, а ОСОБА_6 - в квартирі №2а (а.с.12).

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Козлов С.П.