НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/245/15
№ 2/183/1181/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Новомосковський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Новомосковський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому просить усунути порушення його прав власника з боку ОСОБА_2, шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), та зняти його з реєстрації у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що він є власником будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу ВЕО № 231481 від 11.06.2007 року.

З ним в будинку зареєстрований син його цивільної дружини - ОСОБА_2.

Фактично, ОСОБА_2 за даною адресою не проживає з 2011 року, не являється власником даного житлового приміщення, вищезазначеним житлом не користується, не оплачує комунальних послуг та не бере участі у його утриманні, але до теперішнього часу залишається у ньому зареєстрованим та не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку.

В той час, відповідач, проживаючи за іншою адресою і будучи зареєстрованим в будинку позивача, заважає останньому, як власнику розпоряджатися своїм майном, а відмова у добровільному порядку знятися з реєстрації змушує його звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, що стверджується договором купівлі-продажу від 11.06.2007 року та Витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.5).

Згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 15.02.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований з 04.10.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно акта обстеження від 25.12.2014 року, складеного квартальним комітетом м. Новомосковськ № 10, ОСОБА_2 зареєстрований в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, втім не проживає в ньому з 2011 року (а.с.6).

Факт не проживання ОСОБА_2 в житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, також підтверджується наданою суду довідкою, виданою квартальним комітетом м. Новомосковськ № 10, 19.11.2014 року (а.с.7).

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦПК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач не проживає в спірному житловому приміщенні більше трьох років, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним жилим приміщенням, передбачених ст.405 ЦК України немає, його особистих речей в спірному житловому приміщенні немає, участі в оплаті комунальних послуг будинку відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення, як до свого постійного місця проживання.

Крім того, реєстрація відповідача у будинку позивача є порушенням прав позивача як власника житлового приміщення на власний розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, що є порушенням вимог ст.ст. 319, 321, 383, 391 ЦК України, а тому відповідно до ст.391 ЦК України позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, адже відповідач не проживає у спірному будинку більше трьох років, тобто понад встановлені ст.405 ЦК України строки.

Що стосується позовних вимог позивача щодо зняття відповідача з реєстрації у належному позивачу на праві приватної власності житловому будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, то ці позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки діючим законодавством не передбачено такого способу захисту прав як зняття з реєстраційного обліку.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10-12, 27, 30, 58-62, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, ст. ст. 319, 321, 383, 391, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Новомосковський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Березюк