Справа № 185/9585/15-ц
Провадження № 2/185/5125/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Болдирєвої У.М.
з участю секретаря Муржиєвої І.О.
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області, Павлоградська районна державна адміністрація про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,
31 серпня 2015 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, посилаючись на те, що 11 квітня 2011 року помер ОСОБА_3 Прантіскус Петрович, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (пай № 230) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 6,530 га, яка розташована на території Новоруської сільської ради, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю.
За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким зазначений земельний пай № 230 заповідав позивачу.
Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у заповіті ОСОБА_3 зазначив, що заповідає йому право на земельну частку (пай) члена КСП згідно сертифікату, однак позивач надав правовстановлюючий документ державний акт на право приватної власності на землю, який підтверджує факт наявності у померлого земельної ділянки. Крім того нотаріус повідомив, що за законом позивач також не має права отримати спадщину на земельну ділянку, оскільки не є родичем померлого.
ОСОБА_3 згідно розпорядження голови Павлоградської райдержадміністрації № 287-р від 05 липня 2002 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» здав свій сертифікат на земельну частку (пай) ДП № 0178196 до Павлоградської райдержадміністрації, взамін якого отримав Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДП № 112144, але через юридичну необізнаність не вніс зміни до свого заповіту, який був посвідчений до отримання ним Державного акту на право приватної власності на землю.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги.
Представник відповідача Новоруської сільської ради Павлоградського району у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача та його представника суд проводить заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Представники третіх осіб Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області, Павлоградської районної державної адміністрації у судове засідання не з'явились.
Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 Прантіскус Петрович помер 11 квітня 2011 року у с.Мар'ївка Павлоградського району (а.с.5).
За інформацією Другої Павлоградської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_3 заведено спадкову справу № 324/2011. З заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_1. З заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_1 звернулась співмешканка померлого ОСОБА_4. Заповіт від імені ОСОБА_3 був посвідчений 14 травня 2001 року і є чинним (а.с.22-24).
З тексту заповіту від 14 травня 2001 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Новоруської сільської ради Павлоградського району, видно, що ОСОБА_3 заповідає належний йому сертифікат на право на земельну частку серії ДП № 0178196 ОСОБА_1 (а.с.6).
Розпорядженням голови Павлоградської райдержадміністрації № 287-р від 05 липня 2002 року «Про відведення в натурі (на місцевості) земельних ділянок в розмірі земельної частки (паю) та видачу державних актів на право приватної власності на землю» на виконання Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», наказу Держкомзему від 30 грудня 1999 року № 130 «Про затвердження рекомендацій щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки», на підставі заяв громадян, які мають земельні сертифікати на право на земельну частку (пай) відведено громадянам згідно доданого списку земельні ділянки в натурі (на місцевості) на території Новоруської сільської ради та видано державні акти на право приватної власності на землю. При одержанні державних актів на право приватної власності на земельні ділянки громадяни зобов'язані повернути сертифікати на земельні частки (паї) у райдержадміністрацію (а.с.11).
У списку громадян на передачу земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю) та виготовлення державних актів на право приватної власності на землю на території Новоруської сільської ради, що додається до розпорядження голови Павлоградської райдержадміністрації № 287-р від 05 липня 2002 року, значиться ОСОБА_3 Прантіскус Петрович, номер паю 230, сертифікат ДП № 0178196 (а.с.12-13).
15 січня 2003 року на підставі розпорядження голови Павлоградської райдержадміністрації № 287-р від 05 липня 2002 року видано державний акт ІІІ-ДП № 112144 на право приватної власності на землю ОСОБА_3 Прантіскусу Петровичу (пай № 230). Згідно цього акту ОСОБА_3 передається у приватну власність земельна ділянка площею 6,530 гектарів у межах згідно з планом, розташована на території Новоруської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8).
ОСОБА_3 заповідав позивачу право на земельну частку (пай), яке на момент складання заповіту належало йому та було посвідчено сертифікатом серії ДП № 0178196.
Позивач належним чином прийняв спадщину, але йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Як передбачено ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На момент відкриття спадщини померлому ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка, право померлого на земельну ділянку було посвідчено Державним актом на право приватної власності на землю ІІІ-ДП № 112144, виданим на підставі розпорядження голови Павлоградської райдержадміністрації після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) взамін сертифікату серії ДП № 0178196.
Згідно з абзацом третім пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Отже, суб'єктом права власності на землю в цьому випадку є вищезазначені юридичні особи, а не фізичні особи, які мають право на пай.
Особи, які мають право на пай, наділені правом вимоги щодо виділення їм земельних часток (паїв) у натурі згідно з Законом «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року.
Згідно п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу сертифікати на право володіння земельною часткою (паєм), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при пред'явленні ними вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.
Сертифікати на право отримання земельної частки (паю) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Таким чином, право на земельну частку (пай) саме по собі не є правом власності, а може лише бути передумовою для набуття права власності на земельну ділянку в майбутньому.
Як визначено ч.4 ст.1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.
Отже, якщо заповідач розпорядився конкретним належним йому правом на земельну частку (пай), а після відкриття спадщини з'ясувалося, що він набув право власності на земельну ділянку, заповіт в частині розпорядження правом на земельну частку (пай) за ч. 4 ст. 1236 ЦК є не чинним і нотаріус не має права оформляти на користь спадкоємця свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку.
Водночас заінтересовані спадкоємці не позбавлені права звернутись до суду за тлумаченням заповіту.
Відповідно до постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, надані позивачем правовстановлюючі документи не співпадають із правовстановлюючим документом, зазначеним у заповіті, тому у нотаріуса виникли сумніви стосовно волевиявлення спадкодавця.
Як передбачено ст.1256 ЦК України,тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст.213 ЦК України.
Відповідно до ст.213 ЦК України на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту заповіту з метою визначення справжньої волі спадкодавця щодо розпорядження належним йому майном.
Позовних вимог щодо тлумачення змісту заповіту позивачем не заявлялося, рішення суду з цього питання не приймалося, тому подання позову про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом є передчасним.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 212, 214 ЦПК України, суд,.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Новоруської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, треті особи: Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області, Павлоградська районна державна адміністрація про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом.
Судові витрати по справі покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення
Суддя: ОСОБА_5