Справа № 495/2761/15-ц
Ухвала

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

08 травня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

- від заявника не зявився

- від ВДВС не зявився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області

В С Т А Н О В И В :

23.04.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту заявник) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області (а.с.1-2).

Так, скаржник просив суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про розшук майна боржника від 16.05.2011 року;

- скасувати розшук майна: транспортний засіб Opel Agila, рік випуску 2002, зеленого кольору, номер державної реєстрації ВН6346АА.

Такі вимоги скаржника мотивовані тим, що 16.05.2011 року державним виконавцем ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області винесено постанову про розшук майна боржника, а саме оголошено розшук майна, окрім іншого: транспортний засіб Opel Agila, рік випуску 2002, зеленого кольору, номер державної реєстрації ВН6346АА. 15.04.2015 року, заявник зявився до державної виконавчої служби за викликом державного виконавця, де їй було повідомлено про наявність оскаржуваної постанови про розшук майна.На прохання скасувати постанову про розшук майна та скасувати розшук автомобіля було відмовлено.

Заявник ОСОБА_1, у судове засідання не зявилася, але як вбачається з прохальної частини скарги, вона просила суд розглядати скаргу за її відсутності, свої вимоги підтримує у повному обсязі (а.с.2)

Представник Б-Дністровського ВДВС МУЮ ОСОБА_2, в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, відповідно до якої відводів та заперечень не має та просить суд розглянути справу за його відсутності (а.с.14-15).

Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.

У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ в порядку передбаченому законом.

Статтею 385 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ч.1 ст.28 та ч.4 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення виконавчого збору та постанова про арешт боржника і оголошення заборони на його відчуження, можуть бути оскаржені в десятиденний строк.

В матеріалах справи відсутні та представником ВДВС Б-Дністровського МУЮ не представлено до суду доказів, які б свідчили про отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця ВДВС Б-Дністровського МУЮ про розшук майна боржника від 16.05.2011 року.

В свою чергу, матеріали справи свідчать про той факт, що оскаржувану постанову отримано ОСОБА_1 15.04.2015 року після отримання у ВДВС Б-Дністровського МУЮ матеріалів виконавчого провадження, що свідчить про не пропуск ОСОБА_1 строку для подання скарги (а.с.5).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 16.05.2011 року державним виконавцем ДВС Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області винесено постанову серії про розшук майна боржника, а саме оголошено розшук майна, окрім іншого: транспортний засіб Opel Agila, рік випуску 2002, зеленого кольору, номер державної реєстрації ВН6346АА (а.с.6).

На думку заявника ОСОБА_1, вказана вище постанова про розшук майна боржника від 16.05.2011 року винесена з грубим порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, що порушує права та інтереси заявника.

Як стверджує заявник, оскаржувана постанова окрім іншого завдає їй та її сімї значних труднощів, пов'язаних із отриманням заробітку, так як позбавляє ОСОБА_1 можливості сплачувати заборгованість за виконавчими документами, оскільки автомобіль є єдиним джерелом прибутку, завдяки якому вона може здійснювати приватні перевезення пасажирів та товарів, а його розшук та подальший арешт органами міліції позбавить ОСОБА_1 можливості заробляти та як наслідок добровільно виконувати свої боргові зобов'язання.Дані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною скаргою.

Відповідно до ст. 19. ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно з положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ.

Разом з тим, відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, державний виконавець при організації розшуку майна боржника здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Таким чином, законодавець передбачив, що в разі необхідності, державний виконавець може оголосити розшук транспортних засобів. Але при цьому, повинен виконати ряд дій по виконанню рішення суду, а саме з'ясувати у власника, або органу державної реєстрації про наявність та належність транспортних засобів, їх місце знаходження, та прийняти всі міри по виконанню рішення іншим шляхом, і тільки після цього, у разі необхідності, якщо місце проживання, перебування чи місцезнаходження боржника невідоме, може оголосити розшук транспортних засобів.

Проте, як встановлено зі змісту оскаржуваної постанови, державний виконавець при винесенні постанови про розшук майна боржника - автомобіля, вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника не здійснював та відповідно не перевіривши наявність зазначеного транспортного засобу за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника оголосив його розшук.

Згідно із ст.387 Цивільного процесуального кодексу України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи скаржника.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність викладених ОСОБА_1 у скарзі вимог про скасування постанови про розшук майна боржника від 16.05.2011 року, у зв'язку з чим така скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 28, 40, 57, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 10, 57-60, 197, 209-210, 383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області задовольнити.

Постанову Відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського МУЮ Одеської області про розшук майна боржника від 16.05.2011 року визнати неправомірною та скасувати.

Скасувати розшук майна: транспортний засіб Opel Agila, рік випуску 2002, зеленого кольору, номер державної реєстрації ВН6346АА, що належить боржнику ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію Т/З ОІС №662456 від 03.09.2004 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Суддя В.В. Мишко