АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Ящук Т.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Телегіній Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за апеляційною скаргою Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради на ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року про повернення позовної заяви Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу МАРЧУК КатеринаВолодимирівна про визнання договору недійсним та визнання спадщини відумерлою,

встановила:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року позовну заяву Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Марчук К.В. про визнання договору недійсним та визнання спадщини відумерлою - визнано неподаною та повернуто позивачу.

Не погоджуючись з ухвалою, Заступник прокурора міста Києва подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказував, що підставами для залишення позову без руху судом зазначено порушення прокурором вимог ст. 45 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, а саме: не обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі Київської міської ради; ненадання доказів на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомляв про це зазначеного суб'єкта владних повноважень.

Однак, окремі положення Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, в тому числі стаття 23 Закону, на які посилався суд першої інстанції, набрали чинності з 15.07.2015 року, тобто після пред'явлення позову, а тому судом помилково вказано на необхідністьнадання документів на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомляв про це Київську міську раду.

На виконання ухвали суду від 15.07.2015 року листом від 24.07.2015 року прокуратурою повідомлено, що оскаржуваним договором купівлі-продажу квартири порушено права та законні інтереси Київської міської ради щодо управління та розпорядження майном, яке відповідно до законодавства повинно перейти у власність територіальної громади міста Києва. У зв'язку з цим, на підставі ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній станом на момент пред'явлення позову) прокуратура міста звернулась до суду з вищезазначеним позовом на захист інтересів держави в особі Київської міської ради.

В судовому засіданні прокурор Корж О.А. підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2015 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якій прокурор просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 25.03.2014 року між ОСОБА_5, від імені якої діяла ОСОБА_3, та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марчук К.В.; визнати квартиру АДРЕСА_2 відумерлою спадщиною ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та передати квартиру у власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 119, 120 цього Кодексу , або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Постановляючи ухвалу від 15 липня 2015 року про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції виходив з положень абзацу третього частини 2 ст. 45 ЦПК України та ч. 3, 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року та вважав, що при зверненні до суду з даним позовом прокурор повинен був обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, а саме - обґрунтувати, що Київрада не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави; надати докази на підтвердження того, що прокурор попередньо, до звернення до суду, повідомляв про це Київраду.

Тому суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно залишити без руху з наданням строку для усунення недоліків, оскільки прокурор при зверненні з даним позовом до суду зазначених документів не надав, підстави звернення не обґрунтував.

В оскаржуваній ухвалі від 04 серпня 2015 року про визнання позовної заяви неподаною та її повернення, суд першої інстанції виходив з інших положень закону - ст. 36-І Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року та дійшов висновку, що прокурор виявлених судом недоліків не усунув, оскільки згідно з ч. 7 ст. 119 та ч. 2 ст. 45 ЦПК України прокурор зобов'язаний був обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави, а вказані підстави прокурором не обґрунтовано.

Однак колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Так, підпунктом 8 пункту 5 розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014 року були внесені зміни до ст. 45 ЦПК України та доповнено частину другу абзацом третім наступного змісту:

« Прокурор, який звертається до суду з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді (незалежно від форми, в якій здійснюється представництво), повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення такого представництва, передбачених частинами другою або третьою статті 25 Закону України «Про прокуратуру». Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва. Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 цього Кодексу.»

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Однак , відповідно до пункту 1 розділу ХІІ Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року, підпункт 8 пункту 5 розділу ХІІ Закону, яким вносяться зміни до ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, набирає чинності разом із набранням чинності цим Законом, тобто з 15 липня 2015 року.

Між тим, відповідно до ч. 2 ст. 45 ЦПК України в редакції, чинній на момент пред'явлення позову, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 36-І Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року, підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Обираючи форму представництва, передбачену частиною п'ятою цієї статті, прокурор визначає, в чому полягає порушення або загроза порушення інтересів держави чи громадянина, обґрунтовує необхідність їх захисту.

Таким чином, відповідно до вказаних норм, прокурор у позовній заяві мав зазначити, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтувати необхідність їх захисту.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, прокурор зазначав, що оскаржуваним договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 від 25.03.2014 рокупорушено права та законні інтереси Київської міської ради щодо управління та розпорядження майном (спірною квартирою), яке відповідно до законодавства повинно перейти у власність територіальної громади міста Києва. У зв'язку з цим, на підставі ст. 121 Конституції України, ст. 45 ЦПК України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року (в редакції, чинній станом на момент пред'явлення позову) прокуратура міста звернулась до суду з вищезазначеним позовом на захист інтересів держави в особі Київської міської ради.

На виконання ухвали суду від 15.07.2015 року листом від 24.07.2015 року прокуратурою також було зазначено про вищевказані обставини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що з підстав, зазначених в оскаржуваній ухвалі судді від 04.08.2015 року, позовна заява не може бути визнана неподаною та повернута прокурору. Отже, ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права та порядку, встановленого для вирішення даного питання, тому підлягає скасуванню, а питання щодо відкриття провадження необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 218 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Заступника прокурора міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради - задовольнити.

Ухвалу судді Печерського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року - скасувати, питання щодо відкриття провадження передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий : Судді: