Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/3254/14-ц Головуючий у 1-й інст. Семенцова Л. М.
Категорія 47 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Коломієць О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником житлового будинку № 164 по вул.Максютова в м.Житомирі, в свою чергу відповідачу ОСОБА_4 належить 27/100 частин цього ж будинку. Зазначає, що земельна ділянка, закріплена за вказаним будинком, не перебувала у приватній власності будь кого зі співвласників, а тому, на думку позивача, вона разом з ОСОБА_4 має право спільної власності на земельну ділянку закріплену за будинковолодінням №164 по вул. Максютова в м.Житомирі. Проте рішенням 7 сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 24.10.2011 року «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відповідачу ОСОБА_4 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м.Житомир, вул. Максютова, 164-а. Це рішення було прийнято на підставі рішення комісії по вирішенню земельних спорів при Житомирській міській раді від 17.03.2011 року, яким проведено розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням №164 по вул. Максютова у м. Житомирі. Посилаючись на те, що рішення комісії не затверджувалося на сесії міської ради, а також прийнято в порушення ч.2 ст.89 та ч.4 ст.120 ЗК України, і порядок користування земельною ділянкою між нею та відповідачем ОСОБА_4 не встановлювався, просить визнати незаконним та скасувати зазначене рішення міської ради та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а, виданий на імя ОСОБА_4

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, ОСОБА_4 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, визнання недійсним державного акта про право власності на земельну ділянку відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать ч.4 ст. 120 ЗК України.

Апелянт та її представник ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги і пояснили, що будинок по вул.Максютова, 164 в м.Житомирі був збудований у 1917 році і даних про закріплення за ним земельної ділянки не має. Поруч на цій же земельний ділянці співвласником 27/100 частин будинку був побудований інший будинок, якому присвоєно номер 164-а. Зазначені житлові будинку були знесені нею та відповідачем і на їх місці побудовані нові, а тому вони вважають, що оскільки її частка у будинку № 164 є більшою, міська рада не мала права передавати іншому співвласнику половину земельної ділянки, яка була у фактичному користуванні.

Відповідач та його представник заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що закріплення земельної ділянки за будинком № 164, який був знесений та на його місці позивачем побудований новий, не було, а тому міська рада правомірно виділила під обидві будинку рівні частки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно рішення Богунського районного суду міста Житомира від 05.02.1986 року у справі № 2-71 за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про поділ майна (а.с. 92) ОСОБА_2 виділено на праві особистої власності 73/100 частин будинковолодіння № 164 по вул.Максютова в м. Житомирі. Інші 27/100 частин будинку належали ОСОБА_7 у порядку спадкування, які ним подаровані згідно договору дарування від 27.09.2001 року ОСОБА_4 (а.с.73).

Житловий будинок № 164-а по вул. Максютова в м. Житомирі є власністю відповідача ОСОБА_4 відповідно до договору дарування від 05.01.1996 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.09.2014 року (а.с.28) та копією договору, укладеного між ним та ОСОБА_3 (а.с.71, 72).

Дані про закріплення земельних ділянок за будинковолодіннями № 164 та 164-а на час їх забудови відсутні.

Згідно рішення 7 сесії 6 скликання Житомирської міської ради від 24.10.2011 року № 220 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам», яким відповідачу ОСОБА_4 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а (а.с. 4), а в подальшому 17.01.2012 року йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093845 (а.с. 36).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 суд першої інстанції, із посиланням на ст.ст.116, 152, 155 ЗК України правильно виходив з того, що рішення органу місцевого самоврядування не порушує права позивача і підстави для розподілу земельної ділянки в залежності від часток у домоволодінні по вул.Максютова, 164 в м.Житомирі відсутні.

Так, відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Вимогами ч.2 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012 року у справі № 2-а-353/12 за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житомирської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії (а.с. 89, 90), у задоволенні позову відмовлено.

Під час розгляду зазначеної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 розібрала належні їй 73/100 частини будинку № 164 по вул.Максютова в м.Житомирі і на його місці побудувала новий цілий будинок.

Як вбачається зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2014 року (а.с. 26-27) на підставі свідоцтва про право власності серії САС № 111084, виданого 14.08.2009 року виконавчим комітетом Житомирської міської ради, позивачу ОСОБА_2 належить на праві власності 1/2 частка будинку №164 по вул. Максютова в м. Житомирі, а інша 1/2 частка знаходиться у власності позивача ОСОБА_3 у звязку з укладенням між нею та ОСОБА_2 24.03.2010 року договору дарування частини будинку.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 04.11.2010 року визнано незаконним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 558 від 13.08.2009 року в частині визнання за ОСОБА_2 права власності на будинок № 164 по вул.Максютова в м.Житомирі та видане на підставі цього рішення свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на вказаний будинок недійсним.

Відповідно до п. «в» ч.1, 2, 3 ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом.

В свою чергу посилання ОСОБА_2 на те, що поділ земельної ділянки мав відповідати їхнім часткам у праві власності на будинковолодіння згідно ч.4 ст.120 ЗК України не може бути взяте до уваги так-як органом місцевого самоврядування вирішувалося питання щодо передачі ОСОБА_4 у власність земельної ділянки не для обслуговування будинку № 164, який належав сторонам на праві спільної часткової власності (а.с.63, 91, 74-75), а для обслуговування іншого житлового будинку № 164-а, який не перебуває у співвласності сторін, а є особистою власністю відповідача.

Рішенням 44 сесії 6 скликання Житомирської міської ради № 881 від 20.03.2015 року ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за по вул.Максютова, 164 в м.Житомирі орієнтовною площею 0,0816 га.

Позивачем не доведено, що за будинком № 164 у відповідності до вимог законодавства була закріплена земельна ділянка більшою площею.

Фактичне користування відповідачами для обслуговування двох будинків спірною земельною ділянкою площею 0,1631 га, що виявлено при обмірі (а.с.53), правового значення для вирішення спору не має, оскільки позивач не набула у встановленому законом порядку права користування нею для обслуговування будинку № 164.

Відповідно до ч.2 ст.107 ЗК України у разі неможливості виявлення дійсних меж їх встановлення здійснюється за фактичним використанням земельної ділянки. Якщо фактичне використання ділянки неможливо встановити, то кожному виділяється однакова за розміром частина спірної ділянки.

Комісією по вирішенню земельних спорів при Житомирській міській раді 17.03.2011 року прийнято рішення, яким проведено розподіл земельної ділянки по фактичному користуванню в рівних частках і за будинковолодінням № 164 по вул. Максютова у м.Житомирі закріплено земельну ділянку площею 0,0816 га, а за будинковолодінням № 164-а по вул. Максютова у м.Житомирі земельну ділянку площею 0,0815 га відповідно до ст. 107 ЗК України (а.с. 120).

На час розгляду спору комісія керувалася ст.186-1 ЗК України, затвердження рішення якої не передбачалося земельним законодавством.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні.

Суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.209, 303, 304, 307, 313-315, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: