АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/2468/15 Головуючий 1 інстанції -
Категорія: про право власності Доповідач - Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Піддубного Р.М., Малінської С.М.

за участі секретаря - Андрійко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житлового кооперативу «Брест 39», за участі третіх осіб Голови ЖК «Брест 39» ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення порушеного права та стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що мешкають за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 є членом житлового кооперативу «Брест -39» (далі - Кооператив), який об'єднує мешканців вказаного будинку, а ОСОБА_2 є його членом сім'ї та також проживає за вказаною адресою.

З 2004 року ЖК «Брест 39» є юридичною особою, його засновано на базі ЖБК «ЖЕК 4», правонаступником якого він є, діє на підставі Статуту, зареєстрованого у Виконавчому комітету Харківської міської ради 27.05.2009 року.

Від імені кооперативу ЖК «Брест39» керівником житлово-комунальних послуг з обслуговування будинку АДРЕСА_1 та його прибудинкової території є голова правління ЖК, який за деякими видами послуг (прибирання прибудинкової території, прибирання сходових клітин, освітлення місць загального користування, технічне обслуговування внутрибудинкових систем гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, центрального опалення) виступав і як Виконавець послуг.

В період часу з 24.04.2010 року по 24.02.2011 року відповідач, всупереч вимог Статуту ЖК, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» не забезпечив надання житлово-комунальних послуг з утримання кооперативу та прибудинкової території, не виконував послуги самостійно на не доручав їх виконання стороннім особам щодо дератизації, дезінсекції, технічного обслуговування внутрибудинкових мереж протипожежного димовидалення, з обслуговування димовентиляційних каналів, з технічного обслуговування гарячого та холодного водопостачання та водовідведення, не прийняв на роботу електрика. Прийнятий на роботу слюсар-сантехнік не мав належної кваліфікації та виконував свою роботу без належного технічного керівництва через відсутність в кооперативі інженера, тощо.

Разом із тим вартість послуг, що надаються кооперативом відповідач визначив неналежним чином за рахунок незаконного збільшення витрат на оплату праці працівників ЖК «Брест 39», незаконного звільнення від оплати витрат на утримання ліфту мешканців 1-го поверху будинку, незаконного використання грошових коштів на благоустрій території за межами земельної ділянки, закріпленої за ЖК «Брест 39» за рахунок коштів, що перераховувались мешканцями будинку, незаконного підвищення окладів та виплати премій працівникам ЖК «Брест39 - двірнику, прибиральниці, сантехніку , тощо.

Оскільки джерелами формування майна Кооперативу є внески його членів, то вказані вище незаконні витрати було здійснено за рахунок членських внесків членів Кооперативу.

Таким чином, незаконними діями відповідача всім мешканцям житлового будинку, що обслуговується Кооперативом, спричинено матеріальну та моральну шкоду.

Виходячи із співвідношення загальної площі квартир у вказаному будинку до площі квартири, в якій проживають позивачі, останні вважають, що особисто їм вказаними незаконними діями відповідача спричинено матеріальних збитків - 598,85 грн. кожному та моральної шкоди в сумі 2000,00 грн. позивачу ОСОБА_3 та 3000 грн. позивачу ОСОБА_2,

Враховуючи викладене, позивачі просили суд стягнути з відповідача - ЖК «Брест 39» на користь ОСОБА_2 за період часу з 23.04.2010 року по 01.07.2014 року матеріальні збитки в сумі 598,85 грн.; на користь ОСОБА_3 за період часу з 23.04.2010 року по 01.07.2014 року матеріальні збитки в сумі 598,85 грн.; на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. за період з 23.04.2010 року по 01.07.2014 року; на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн. за період з 23.04.2010 року по 01.07.2014 року та судові витрати.

Представник Відповідача позовні вимоги не визнав посилаючись на відсутність підстав для задоволення позовних вимог оскільки позивачами не доведено фактів, на які вони посилались як на підставу своїх позовних вимог, не наведено доказів на підтвердження протиправності та «незаконності» дій відповідача та третіх осіб у справи стосовно майнових та немайнових прав позивача, не доведено причинно-наслідкового зв'язку між діями (бездіяльністю відповідача, третіх осіб та завданням шкоди позивачам, в зв'язку із чим просив суд в задоволенні позовних вимог повністю відмовити.

Третя особа - ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала та просила суд в задоволенні позову повністю відмовити, оскільки вимоги позивачів є необґрунтованими, викладені в позові обставини надуманими і такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Третя особа - ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_2, та ОСОБА_3, не визнав, просив суд в їх задоволенні відмовити, оскільки, на його думку, вимоги позивачів ґрунтуються на їх особистій неприязні до колишнього та діючого голів правління кооперативу, всі скарги та позови, які позивачі подають до суду та різних інстанцій є необґрунтованими. Зокрема, низкою проведених відповідними органами перевірок порушень в роботі ЖК не встановлено.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Житлового кооперативу «Брест 39», за участі третіх осіб Голови ЖК «Брест 39» ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення порушеного права та стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернувся на нього з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить це рішення суду скасувати та постановити по справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимог у повному обсязі.

Скарга містить посилання викладені в позовній заяві.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що сторонами були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може| бути| скасоване| правильне| по суті і справедливе рішення суду з одних лише| формальних| міркувань.

Відмовляючи в задовольняючи позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не зазначено жодної обставини, яка б відповідно до закону була підставою для проведення перерахунку та стягнення моральної шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір, районний суд повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами, як це передбачено ч. 1 ст. 11 ЦПК України.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що позивачі зареєстровані та мешкають в АДРЕСА_1

Згідно Статуту Житлового кооперативу «Брест-39», затвердженого рішенням загальних зборів членів кооперативу (протокол від 15.04.2004 року), зареєстрованого в Управлінні державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради 14.06.2004 року, Кооператив є юридичною особою, утвореною фізичними особами, які добровільно об'єднались на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності. Місцезнаходження Кооперативу - АДРЕСА_1. Метою діяльності Кооперативу є забезпечення експлуатації будинку і належного утримання прибудинкової території, задоволення потреб членів кооперативу.

Відповідно до розділів 6, 7 Статуту вищим органом Кооперативу є загальні збори його членів, до компетенції яких належить визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії та найманим працівникам згідно кошторису. Виконавчим органом Кооперативу є його правління, яке здійснює управління Кооперативом, укладає угоди між Кооперативом та іншими особами, забезпечує надходження від членів Кооперативу сплати на утримання, експлуатацію та капітальний ремонт будинку та прибудинкової території, організовує обслуговування та ремонт будинку, вирішує інші питання, пов'язані з діяльністю Кооперативу, за винятком віднесених до компетенції загальних зборів. Голова Кооперативу обирається загальними зборами, керує діяльністю кооперативу, підписує від імені Кооперативу платіжні документи та діє без довіреності від імені Кооперативу.

Згідно розділу 9 Статуту джерелами формування майна Кооперативу є в тому числі цільові внески його членів. Кооператив є власником будівель, грошових та майнових внесків його членів, а також іншого майна, придбаного на підставах, не заборонених законом.

Матеріали справи містять копію Акту документальної бухгалтерської ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Житлового кооперативу «Брест-39», за період часу з 01.05.2010 року по 01.06.2013 року, проведеної за дорученням начальника Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області, з висновків якого вбачається, що проведеною перевіркою не виявлено суттєвих порушень норм діючого законодавства та статуту кооперативу.

Посилання позивачів в судовому засіданні суду першої інстанції та в апеляційній скарзі на той факт, що їм було спричинену матеріальну шкоду у розмірі по 244,15 грн. кожному у зв'язку з тим, що керівництво кооперативу самовільно витратило кошти на будівництво дитячого майданчика, судова колегія вважає безпідставним, оскільки рішення щодо будівництва майданчика було прийнято 02.06.2011 року на засіданні правління та ревізійної комісії ( т. 1 ас. 182-183).

Також судова колегія приходить до висновку, що не знайшли в судовому засіданні свого підтвердження доводи апелянтів щодо спричинення їм матеріальної шкоди по 53,96 грн. кожному за збільшення розміру заробітної плати голови правління, по 2,66 грн. кожному за преміювання голови правління, по 25,04 грн. кожному за звільнення мешканців першого поверху від сплати за користування ліфтом. З матеріалів справи вбачається, що всі відповідні рішення приймалися або загальними зборами або зборами уповноважених ( т. 2 ас. 98-100, т.1 ас. 15-16). Таким чином, даних про те, що керівництво ЖК « Брест 39» безпідставно нараховувало позивачам суми за надані комунальні послуги та сплату заробітної плати правлінню ЖК, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 ЦК України, прямими збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 22 ЦК України для застосування цивільно-правової відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

До того ж, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи спори про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодування в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст. 1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину.

Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом.

Судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів в частині стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню, оскільки ні суду першої, ні апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неправомірнії дії відповідача відповідача спричинили позивачам моральну шкоду.

Суд, виконавши вимоги цивільного судочинства, на підставі повного та всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилалися, як на підставу свої вимог та заперечень, підтверджених доказами, належним чином дослідженими в ході судового засідання, вирішив справу згідно із законом та у відповідності до вимог ст.213, 214 ЦПК України ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Судова колегія не вбачає підстав для скасування рішення та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2015 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :