АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Заводян К. І.

Суддів: Міцнея В.Ф., Половінкіної Н.Ю.

Секретаря: Давньої Я.А.

З участю: представника ТзОВ "Полімер Трейдінг" Левенчук О.Б.

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" (далі: ТзОВ "Полімер Трейдінг") до ОСОБА_3, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація УБТ" (далі: ТзОВ "Корпорація УБТ"), про стягнення грошових коштів за договором поруки та за зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_4, до товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг", товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація УБТ" про визнання договору поруки недійсним, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" подало позов до ОСОБА_3, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю "Корпорація УБТ" про стягнення грошових коштів за договором поруки.

Посилалось на такі обставини.

27 вересня 2011 року між ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ" укладено договір поставки №13509.

Відповідно до умов договору поставки, постачальник - ТзОВ "Полімер

Провадж. №22-ц/794/675/15 Головуючий у першій інстанції Слободян Г.І..

Категорія:19 Доповідач: Заводян К.І.

Трейдінг", зобов'язувався у встановлені строки передати у власність покупця - ТзОВ "Корпорація УБТ" товар (полімерну продукцію), а останній в свою чергу, зобов'язувався своєчасно прийняти товар і сплатити за нього грошову суму. Договором визначено, що основою для виникнення зобов'язань по поставці товару є підписання сторонами специфікації, що є невід'ємною частиною договору. Строк дії договору до 31 грудня 2012 року. В частині невиконаних зобов'язань договір діє до повного його виконання.

ТзОВ "Корпорація УБТ" свої зобов'язання належним чином не виконувало.

В забезпечення виконання договору поставки, 02 вересня 2013 року укладено договір поруки між ОСОБА_3, ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ".

02 вересня 2013 року, в забезпечення виконання рішення господарського суду, між ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ", на стадії виконання виконавчого провадження №34157096 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10 травня 2012 року у справі №5011-14/2303-2012, укладено мирову угоду, яка була затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року.

Згідно договору поруки ОСОБА_3 зобов'язувався погасити заборгованість ТзОВ "Корпорація УБТ" перед ТзОВ "Полімер Трейдінг" в сумі 357560 грн. - основного боргу, 11465 грн., 88 коп. - пеня, 7400 грн. 30 коп. - 10% річних, 1043 грн. 68 коп. - інфляційних витрат, 7549 грн. 40 коп. - судового збору. Всього заборгованість складає 385019 грн. 26 коп.

Відповідно до п.1 пп.1.2 договору поруки, у випадку порушення боржником обов'язку за мировою угодою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

ТзОВ "Корпорація УБТ" сплатило ТзОВ "Полімер Трейдінг" за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року борг в сумі 75000 грн.

Розмір простроченої заборгованості боржника на день подання позову до суду становить 100000 гривень, а загальний розмір заборгованості становить - 310019 грн. 26 коп.

Вважає, що має право пред'явити вимогу про погашення боргу як ОСОБА_3 так і ТзОВ "Корпорація УБТ", а ОСОБА_3 повинен виконати забезпечене порукою зобов'язання в разі отримання такої вимоги.

14 липня 2014 року ТзОВ "Полімер Трейдінг" зверталось до ОСОБА_3, а 25 липня 2014 року до ТзОВ "Корпорація УБТ" із письмовими вимогами про виконання умов мирової угоди.

ТзОВ "Корпорація УБТ" та ОСОБА_3 на їх письмі вимоги не відреагували.

ОСОБА_3 не є суб'єктом господарських правовідносин. Договір поруки, на підставі якого виникло зобов'язання ОСОБА_3 перед ТзОВ "Полімер Трейдінг", не є господарським договором, а тому даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного, а не господарського судочинства.

Просило стягнути з ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Полімер Трейдінг" грошові кошти в сумі 100000 грн. та вирішити питання про відшкодування витрат на сплату судового збору.

В жовтні 2014 року ОСОБА_3, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_4, подав зустрічний позов до товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг", товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація УБТ" про визнання договору поруки недійсним.

Посилається на те, що 02 вересня 2013 року між ОСОБА_3, ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ" було укладено договір поруки по виконанню зобов'язань мирової угоди, укладеної між ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ", яка була затверджена ухвалою господарського суду м. Києва від 07 жовтня 2013 року.

На момент укладення договору поруки - 02 вересня 2014 року мирова угода не була затверджена, а тому не може забезпечуватися порукою.

Вважає, що мирову угоду не можна розглядати як договір у цивільно-правовому значенні, оскільки порядок її укладення та затвердження регламентовано відповідними положеннями ГПК України.

Зміст договору поруки суперечить ст.ст. 203, 546, 548, 553, 554 ЦК України, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Просив визнати недійсним договір поруки від 02 вересня 2014 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2014 року ТзОВ "Полімер Трейдінг" в задоволенні позову відмовлено, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_4, задоволено.

Визнано недійсним договір поруки від 02 вересня 2014 року, укладений між поручителем ОСОБА_3, кредитором ТзОВ "Полімер Трейдінг" та боржником ТзОВ "Корпорація УБТ".

Вирішено питання про стягнення з ТзОВ "Полімер Трейдінг" на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

ТзОВ "Полімер Трейдінг" подало на рішення суду апеляційну скаргу.

Вважає, що суд неповно з'ясував обставини справи, а висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи. Судом порушені норми матеріального та процесуального права.

Висновок суду щодо недопустимості забезпечення мирової угоди порукою суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Мирова угода і договір поруки набули чинності одночасно, в момент ухвалення господарським судом м. Києва мирової угоди, тобто 07 жовтня 2013 року.

ОСОБА_3 при укладенні договору поруки розумів всі його правові наслідки, тому заявлена ним вимога про визнання договору поруки недійсним є лише спробою уникнути цивільної відповідальності за порушення взятого на себе зобов'язання.

Просило скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТзОВ "Полімер Трейдінг" підлягає задоволенню.

Відмовляючи ТзОВ "Полімер Трейдінг" в позові до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором поруки і задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладення договору поруки між ОСОБА_3, ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ" 02 вересня 2014 року, мирова угода від 02 вересня 2014 року, укладена між ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ", по виконанню рішення Господарського суду м.Києва від 10.05.2012 року №5011-14/2303-2012 (на стадії виконання рішення) не мала чинності, оскільки на день підписання не була затверджена Господарським судом м. Києва. Це сталося лише 07 жовтня 2013 року.

Крім того мирова угода, затверджена ухвалою суду, не є зобов'язанням і відповідно до част.1 ст.546 ЦК України не може забезпечуватися порукою.

Договір поруки не відповідає вимогам част.1-3,5, 6 ст.203 ЦПК України, а тому є недійсним.

Однак, погодитися з висновком суду в повному об'ємі не можна.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі.

За загальним правилом боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає можливість для кредитора пред'являти свої вимоги як до боржника за основним зобов'язанням, так і до поручителя. Але договором поруки може бути встановлена і субсидіарна відповідальність поручителя перед кредитором (ч. 1 ст. 554 ЦК). У цьому випадку до пред'явлення вимоги поручителю кредитор повинен пред'явити вимогу до основного боржника і, якщо останній відмовиться її задовольнити або кредитор не одержить у відповідний строк відповіді на пред'явлену вимогу, може пред'явити вимогу в повному обсязі до поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За домовленістю сторін обсяг відповідальності поручителя може бути зменшений і, відповідно, договором може бути встановлена відповідальність поручителя в певній частці.

Строк поруки визначається договором, а в разі його відсутності порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо ж строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Тільки в межах цих строків кредитор може вимагати від поручителя виконання останнім обов'язку за договором поруки - нести відповідальність за боржника за основним договором.

Боржник, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, повинен негайно повідомити поручителя.

Поручитель, який виконав за боржника його зобов'язання, набуває усіх прав кредитора за основним зобов'язанням (ч. 2 ст. 556 ЦК). У свою чергу, кредитор, який одержав виконання від поручителя, зобов'язаний вручити йому документи, що посвідчують вимоги до боржника (розписку).

Судом встановлено, що ТзОВ "Корпорація УБТ" не виконало зобов'язань за договором поставки №13509 від 27 вересня 2011 року, укладеного із ТзОВ "Полімер Трейдінг", заборгувавши йому 385 019,26 грн. Вказаний борг на користь ТзОВ "Полімер Трейдінг" було стягнуто рішенням Господарського суду м.Києва від 25 квітня 2012 року.

Рішення суду переглядалося в апеляційному та касаційному порядку і в вступило в законну силу. 10 травня 2013 року видано наказ господарського суду по його виконанню.

На стадії виконання рішення Господарським судом м.Києва 07 жовтня 2013 року затверджено мирову угоду, укладену між ТзОВ "Полімер Трейдінг" і ТзОВ "Корпорація УБТ"(а.с.12-15), згідно якої складено графік погашення боргу, визначено сторону погашення судових витрат.

В мировій угоді також повідомляється про укладення між ТзОВ "Полімер Трейдінг", ТзОВ "Корпорація УБТ" та ОСОБА_3 договору поруки, за яким ОСОБА_3 поручився за виконання боржником мирової угоди і погашення наявної заборгованості у випадку невиконання боржником мирової угоди чи неналежного виконання її п.2 (графіку оплати).

Згідно п.6.1 договору поруки, укладеного 02 вересня 2013 року між ОСОБА_3, ТзОВ "Полімер Трейдінг" та ТзОВ "Корпорація УБТ", він набуває чинності з моменту його підписання, але не раніше дати ухвали Господарського суду. (а.с.5,6).

Тому посилання ОСОБА_3 на те, що на день укладення договору поруки мирової угоди не існувало, тому він суперечить вимогам ст.ст.203 та 215 ЦК України є безпідставними. Набуття чинності договору поруки пов'язане з набранням законної сили ухвали Господарського суду м.Києва про затвердження мирової угоди.

Безпідставними є посилання і на інформаційний лист Вищого господарського суду від 09.04.2009 р. N 01-08/204 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права" (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України, в якому йдеться не про договір поруки, а про мирову угоду, яку не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні і визнавати недійсною у позовному провадженні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями Господарського процесуального кодексу України.

З аналізу ст. 553 ЦК України убачається, що порука - це договір, за яким до зобов'язання основного боржника приєднується зобов'язання іншої особи, що за нього ручається.

Порука віднесена до зобов'язально-правових засобів забезпечення виконання зобов'язань, що спонукають боржника до належного виконання зобов'язань до нього чи до третіх осіб, що вступили заздалегідь у договір зобов'язальної вимоги. Порука є додатковим зобов'язанням, що виникає на підставі договору. Вона покликана забезпечити належне виконання боржником основного зобов'язання. Як така порука може забезпечувати лише дійсну вимогу.

Порукою можуть забезпечуватися будь-які зобов'язання як договірні, так і позадоговірні, в тому числі і додаткові.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦК України установлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Пунктами 1.2, 2.1.1, 2.1.2 договору поруки передбачено, що, у разі порушення боржником мирової угоди, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати сплати всіх необхідних платежів боржника за мировою угодою від поручителя, погасити заборгованість боржника перед кредитором, в порядку та в строки, передбачені мировою угодою.

Згідно п.2 мирової угоди станом на 31 липня 2014 року боржник мав сплатити кредитору 175000 гривень, однак сплатив лише 75000 гривень.

У зв'язку з цим, відповідно до вимог п.3.1.1. договору поруки позивач 14 липня 2014 року звернувся до поручителя з вимогою погасити борг (а.с.20,21). Проте вимога залишилася без реагування.

13 серпня 2014 року ТзОВ "Полімер Трейдінг" подало позов до ОСОБА_3 про стягнення з нього в погашення боргу 100000 гривень, який підлягає задоволенню.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку, що суд неповно з'ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до п.1, 4 част.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким позов ТзОВ "Полімер Трейдінг"

задовольнити, стягнувши із ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Полімер Трейдінг" 100000 гривень, а в позові ОСОБА_3, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_4, до ТзОВ "Полімер Трейдінг" відмовити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України із ОСОБА_3 на користь ТзОВ "Полімер Трейдінг" слід стягнути 1500 гривень у відшкодування витрат на оплату судового збору за розгляд справи у судах першої та апеляційної інстанцій (а.с.27, 113).

Керуючись ст.88, ст.307, п.1,4. част.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" 100000 (сто тисяч) гривень у відшкодування боргу за договором поставки, як з поручителя, та 1500 (одну тисячу п'ятсот) гривень у відшкодування витрат на оплату судового збору.

В зустрічному позові ОСОБА_3, в інтересах якого за довіреністю діє ОСОБА_4, до товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер Трейдінг" відмовити

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: