УХВАЛА

30 квітня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі - Пугачові В.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Хмельницького заяву Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» про скасування заходів забезпечення позову,

встановив:

До Хмельницького міськрайонного суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» про скасування заходів забезпечення позову, визначених в ухвалі Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року в справі №2218/25311/2012, якою вжито заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно АТ «Банк «Таврика» в межах ціни позову на суму 415559 грн. В обґрунтування своєї заяви зазначили, що на підставі ухвали суду від 06.12.2012 року, реєстратором Хмельницької філії ДП «Інформаційний центр» МЮУ 26.12.2012 року було зареєстроване вказане публічне обтяження. Для скасування даного арешту АТ «Банк «Таврика» звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, однак 06.05.2014 року ухвалою суду в задоволенні вказаної заяви було відмовлено, при цьому суд встановив, що згідно з п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду (20.03.2013 року) втрачають чинність арешти на будь-яке майно банку, що означає, що арешт, накладений ухвалою суду від 06.12.2012 року вже втратив чинність, а отже не потребує додаткового скасування судом, який виніс ухвалу. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 01.10.2014 року вищевказана ухвала Хмельницького міськрайонного суду була залишена без змін, і Апеляційний суд Хмельницької області також підтвердив, що арешт, накладений ухвалою суду від 06.12.2012 року втратив чинність і не потребує додаткового скасування. В звязку з цим, АТ «Банк «Таврика» звернувся до державної реєстраційної служби із заявою про припинення арешту, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно своїм рішенням №16664515 від 22.10.2014 року відмовив у припиненні арешту посилаючись на п.8 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки державна реєстрація обтяжень прав на нерухоме майно, в тому числі і припинення, проводиться шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі заяви органу або посадової особи, якими встановлено обтяження, особи, в інтересах якої встановлено обтяження, уповноваженої ними особи.

20.03.2013 року на підставі постанови Правління Національного банку України №97 було відкликано банківську ліцензію в АТ «Банк «Таврика» і виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №17 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Банк «Таврика». Керуючись спеціальним порядком, передбаченим Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема ст.26, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб 21.01.2013 року та 13.02.2013 року відшкодував ОСОБА_2 гарантовану суму коштів за вкладом в сумі 200000грн., а решта суми була включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів, як того вимагає спеціальний порядок.Тому, враховуючи наведене, а також те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв'язку із застосуванням відповідних заходів, просять заяву задоволити та скасувати заходи забезпечення позову, які вжиті на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року у цивільній справі №№2218/25311/2012 і здійснити всі необхідні дії для скасування обтяження (арешту) в державному реєстрі.

В судове засідання представник заявника не зявився, подав заяву про проведення розгляду заяви без його участі.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що заява задоволенню не підлягає, оскільки рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року повністю не виконано, а отже існує потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову. Також зазначив, що заявником обрано невірний спосіб захисту, оскільки заходи забезпечення позову діють до повного виконання рішення суду, у звязку з чим, не можуть бути скасовані у порядку, передбаченому ст.154 ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року в цивільній справі №2218/25311/2012 позов ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Таврика» в особі Відділення №24 АТ «Банк «Таврика» задоволено та стягнуто на його користь з ПАТ «Банк «Таврика» 226445,08грн. та 18114,36 грн. (відповідно до курсу НБУ еквівалентно 189113,92 грн.), а всього 415559 гривень, а також 3219 гривень судового збору.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року з метою забезпечення позову було накладено арешт на нерухоме майно в межах ціни позову в сумі 415599 грн., яке належить на праві власності ПАТ «Банк «Таврика», заборонивши проводити відчуження чи іншим чином передачу вказаного майна на користь третіх осіб.

Постановою правління Національного банку України від 20 березня 2013 року відкликано банківську ліцензію АТ «Банк «Таврика» і прийнято рішення про його ліквідацію. На підставі цього виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в цей же день прийнято рішення №17 та №18 про початок здійснення процедури ліквідації АТ «Банк Таврика» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку.

31.03.2014 року ПАТ «Банк «Таврика» звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, однак ухвалою суду від 06.05.2014 року в задоволенні вказаної заяви було відмовлено, у зв'язку з тим, що ухвала суду про забезпечення позову була винесена до дня призначення уповноваженої особи Фонду та суду не надано доказів того, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року по справі №2218/25311/2012 виконане, та/або відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову. При цьому в ухвалі також зазначено, що згідно п.7 ч.2 ст.46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду (20.03.2013 року) втрачають чинність арешти на будь-яке майно банку, що означає, що арешт, накладений ухвалою суду від 06.12.2012 року вже втратив чинність, а отже не потребує додаткового скасування судом.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 01.10.2014 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 06.05.2014 року залишено без змін.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Відповідно до п.7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Вказане свідчить про те, що арешт накладений ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2012 року втратив чинність відповідно до закону, а отже відсутні підстави для його додаткового скасування судом.

Рішенням державного реєстратора №16664515 від 22.10.2014 року в припинені арешту відмовлено.

Однак, відповідно до п.13 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а також порядок надання інформації з Державного реєстру прав встановлює Кабінет Міністрів України.

Згідно з п.п 6 п.75 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868, документами, які підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном. У звязку з наведеним, відмова державного реєстратора у знятті обтяжень не є підставою для скасування заходів забезпечення позову в порядку, передбаченому ст.154 ЦПК України.

Враховуючи наведене, а також те, що: заходи забезпечення застосовані 06.12.2012 року ухвалою Хмельницького міськрайонного суду, тобто до введення тимчасової адміністрації АТ «Банк «Таврика»; рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.02.2013 року в цивільній справі №2218/25311/2012 повністю не виконано, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» про скасування заходів забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись ст.154 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Банк «Таврика» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Таврика» про скасування заходів забезпечення позову, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 5 днів з дня її проголошення, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: