РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м.Житомира

в складі:

Головуючого-судді Чішман Л.М.,

Секретар Українця Р.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та перша Житомирська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

19.09.2013 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання заповіту недійсним. При цьому посилається на те, що ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року. За життя ОСОБА_5 склав заповіт відповідно до якого все належне йому майно заповів ОСОБА_2. Вважає заповіт недійсним, оскільки її батько ніколи не виявляв намірів щодо складання заповіту, крім того зазначила, що внаслідок тяжкої хвороби позивачу встановлено третю групу інвалідності, позивач з батьком була в нормальних стосунках, тому батько не міг її позбавити права успадкувати належне йому майно. Позивач зазначила, що підпис на заповіті не належить її батьку, тому просить визнати його недійсним.

Позивач та її представник за їх участі в судовому засіданні, позовні вимоги підтрималми, просили позов задовольнити. Позивач в судові засідання 08.05.2015 р. та 15.05.2015 року не з"явилась, 15.05.2015 року подала заяву про перенесення розгляду справи на іншу дату. Однак розгляд справи неодноразово відкладався за причин неявки в судове засідання позивача чи її представника, за таких обставин суд вважає дані дії затягуванням розгляду справи. Крім того, позивач подавала заяву ( а.с. 131 ) про розгляд справи без її участі. За наявності такої заяви суд не вправі відкладати розгляд справи у зв'язку із неявкою цієї особи до суду. З огляду на зазначене суд не вбачав перешкод у судовому розгляді справи.

Відповідач, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, його представник за дорученням ОСОБА_6 заперечували щодо задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Першої Житомирської державної нотаріальної контори подав заяву про розгляд справи без його участі.

Третя особа ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи без ого участі

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 пояснили, що померлий після народження сина ОСОБА_10 неодноразово наголошував на тому, що має бажання скласти на нього заповіт. Свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 пояснили, що померлий ОСОБА_5 був в гарних стосунках з донькою, часто спілкувались. опікувались один одним.

Вислухавши учасників судового розгляду , свідків, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ( а.с. 6). ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 помер ОСОБА_5( а.с. 48). За життя ОСОБА_5 на випадок своєї смерті зробив заповіт( а.с. 45), який посвідчений 05 лютого 1999 року, приватним нотаріусом Житомирського міського і районного нотаріального округу Ковальовою Т.В., відповідно до якого все своє майно заповів сину ОСОБА_15.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, ншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем, а також заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. За змістом Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5 ( яка діяла на момент посвідчення заповіту) зі змінами, відповідно до пунктів 157, 158 якої визначено те, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним, про що зазначається ним перед його підписом. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби або з будь-яких інших причин не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншою фізичною особою за правилами, викладеними в пункті 16 цієї Інструкції. На бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

З аналізу, як загальних норм ЦК України, які стосуються недійсності правочинів, так і спеціальних норм даного кодексу щодо недійсності заповіту, вбачається, що нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину, підстави недійсності нікчемного правочину встановлені нормами ЦК України та іншими законодавчими актами. Визнання нікчемного правочину (заповіту) недійсним в судовому порядку не вимагається. Позов про визнання правочину (заповіту) недійсним має бути пред'явлено заінтересованою особою. Оскільки в силу ч. 2 ст. 1223 та ч. 4 ст. 1254 ЦК України у випадку визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом, тому суд вважає, що заінтересованими особами у даному випадку є спадкоємці за законом. З положень ст. 202 та ст. 1233 ЦК України заповіт є одностороннім правочином, тобто дією однієї сторони, спрямованою на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт, а також скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Як встановлено судом, при оформленні даного заповіту були дотримані вимоги до форми заповіту, а саме, заповіт складено у письмовій формі із зазначенням місця та часу його складання, заповіт особисто підписаний заповідачем ОСОБА_5, що підтверджено висновками експертиз № 1/245 від 06.06.2014 року ( а.с. 138) та № 1/466 від 02.04.2015 року зворотнього позивачем не доведено, при його складанні та посвідченні дотримано таємницю заповіту, відповідно до ст. 1255 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, показам свідків та поданим по справі доказам, враховуючи те, що на момент посвідчення спірного заповіту нотаріусом було дотримано всіх вимог чинного законодавства суд дійшов до висновку, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р ІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та перша Житомирська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.М.Чішман