Справа № 636/1207/15-ц
Провадження № 2/636/867/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Дьоміної О.П.,

за участю секретаря судового засідання - Коваленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та відміну п. 8 Постанови ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 16.09.2014 року в частині оголошення транспортного засобу у розшук,

В С Т А Н О В И В:

23.03.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, посилаючись на те, що він купив 13.12.2013 року у відповідача легковий автомобіль, що потребував капітального ремонту, марки - OPEL Vectra, 1994 року випуску, червоного кольору, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний № НОМЕР_1 (надалі автомобіль), за що сплатив обумовлену сторонами ціну - 25000 грн.

Від імені відповідача продаж автомобіля здійснював ОСОБА_3, який діяв на підставі дійсної довіреності від 07.07.2010 року, посвідченої державним нотаріусом четвертої державної нотаріальної контори м. Харкова, зареєстрованої в реєстрі за №1-280. Довіреністю, наряду з іншими правами, передбачено право продажу вищевказаного автомобіля та отримання за це грошових коштів.

Під час купівлі-продажу автомобіля ОСОБА_3 пояснив, що за станом здоров'я власник автомобіля тимчасово не може прибути до органів ДАІ для переоформлення права власності на автомобіль. Крім того, він дає покупцю час визначитися чи зможе він відновити автомобіль до справного, придатного для використання стану. ОСОБА_3 запевнив та письмово підтвердив у розписці, що власник автомобіля - ОСОБА_2, зобов'язується оформити продаж автомобіля через органи ДАІ не пізніше 02.09.2014 року. На підтвердження дійсності правочину та у зв'язку з отриманням повної суми обумовленої продажної вартості автомобіля - 25000 грн, він фактично передає автомобіль позивачу з правом володіння, користування та розпорядження, про що надає довіреність з усіма зазначеними правами. Крім того, в довіреності може вказати інших членів сім'ї, які зможуть управляти автомобілем.

На підтвердження факту продажу автомобіля 13.12.2013 року ОСОБА_3 передав позивачу автомобіль та документи на нього, а саме:

- свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане Дергачівським МРЕВ 27.02.2001 pоку, засвідчене печаткою та підписом начальника РЕП ДАІ, власник - ОСОБА_2;

- довіреність від 13.12.2013 року, посвідчену приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І., зареєстровано у реєстрі за №1057 на право володіння, користування та розпорядження автомобілем;

- копію розписки про попередній розрахунок з ОСОБА_2 за автомобіль 27.02.2001 року ;

- розписку від 13.12.2013 року про отримання 25000 грн. за продаж автомобіля та умови оформлення правочину;

У зв'язку з тим, що в обумовлений та вказаний у розписці строк до 02.09.2014 року відповідач не виконав свій обов'язок щодо переоформлення автомобілю на ім'я позивача, останній вимушений був розшукувати відповідача для здійснення оформлення права власності на автомобіль. Проте ОСОБА_2 пояснив позивачу, що він не може здійснити переоформлення права власності на автомобіль. Постановою ДВС Чугуївського міжрайонного управління юстиції Харківської області від 10.09.2014 року автомобіль включений до переліку майна боржника ОСОБА_2, яке розшукується з метою погашення боргу по виплаті аліментів. В ДВС Позивачу роз'яснено, що виключити автомобіль із переліку розшукуваного майна неможливо тому, що автомобіль не знято з реєстрації за колишнім власником ОСОБА_2

З вищезазначених причин позивач змушений звернутися до суду позовом про визнання за ним права власності на автомобіль, набутий у законний спосіб, марки - OPEL Vectra, 1994 року випуску, червоного кольору, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний № НОМЕР_1.

Під час судового засідання 20.04.2015 року, було вирішено залучити до часті у справі в якості третьої особи ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, про що суддею було винесено відповідну ухвалу (а.с.30).

В судовому засіданні позивач повністю підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, посилаючись при цьому на статті 12, 16, 316, 328, 346, 392 ЦК України. ОСОБА_1 вказав, що здійснення правочину письмово підтверджено у тексті розписки, оформленої ОСОБА_3 та ним 13.12.2013 року із зазначенням суттєвих умов - зазначення індивідуально визначеного майна, ціни продажу, обов'язку здійснити переоформлення, тобто державну перереєстрацію права власності, та діями по фактичній передачі позивачу майна та реєстраційних документів на нього. При прийнятті рішення позивач просить суд врахувати добросовісність набуття ним права власності на автомобіль у відповідності до статті 388 ЦК України.

Відповідач в судовому засіданні 20.04.2015 року вимоги позивача повністю визнав, а в судове засідання 14.05.2015 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Третя особа, ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечував, підтвердив всі факти, викладені у позовній заяві.

Представник третьої особи, ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області Зозуля Р.В. пояснив, що виключити автомобіль із переліку розшукуваного майна неможливо тому, що автомобіль не знято з реєстрації за власником ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За правилами ст. 212 ЦПК України - суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що був присутній під час складання розписки, згідно якої позивач передав ОСОБА_3 25 000 грн. за спірний автомобіль.

Свідок ОСОБА_7 показав в суді, що позивач його син, він дійсно в 2013 році придбав у ОСОБА_3 спірний автомобіль за 25 000 грн., який був непридатний до використання, була складена розписка, вирішили до того часу поки автомобіль не буде відремонтований не звертатися до органів ДАІ для переоформлення права власності на нього.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Копія Свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3, видане Дергачівським МРЕВ 27.02.2001 pоку, засвідчене печаткою та підписом начальника РЕП ДАІ, вказує на те, що дійсно зазначений транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_2 (а.с.11).

Відповідно до копії довіреності від 13.12.2013 року ОСОБА_3, діючий від імені відповідача за попередньою домовленістю та усним договором, уповноважив в тому числі і позивача розпоряджатися, експлуатувати, слідкувати за технічним станом та проводити поточний ремонт спірного автомобіля. Довіреність видана з правом керування, поїздок за кордон, догляду на митницях, зняття з обліку в ДАІ та здачі номерних знаків, продажу та інше. Зазначений документ, 13.12.2013 року, посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Євсєєвою О.І., зареєстровано у реєстрі за №1057(а.с.6).

Постановою ДВС Чугуївського міжрайонного управління юстиції Харківської області від 10.09.2014 року про розшук майна боржника - спірний автомобіль включений до переліку майна боржника ОСОБА_2, яке розшукується з метою погашення боргу по виплаті аліментів.

Даних про оскарження цієї постанови сторонами суду не надано.

Згідно ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 Цивільного Кодексу України, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Аналогічні положення щодо письмової форми договору купівлі-продажу автомобіля містяться в постанові КМУ від 07.09.1998 року №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів".

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ст. 626 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов'язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов'язку щодо першої сторони. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Як вбачається з глави 54 ЦК України, договір купівлі-продажу є двостороннім правочином.

Надана позивачем довіреність на право управління та розпорядження спірним автомобілем від 13.12.2013 року за своєю юридичною природою не є двостороннім правочином купівлі-продажу транспортного засобу. З наданої позивачем розписки від 13.12.2013 року також вбачається, що грошові кошти були отримані ОСОБА_3 в момент оформлення генеральної довіреності на продаж та зняття автомобілю з обліку.

Сама по собі довіреність на управління та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу. Положення ст. 244 ЦК України передбачають, що на підставі довіреності здійснюється представництво. Довіреність є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно зі ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності.

В позовній заяві позивачем зазначено, що оформлення угоди купівлі-продажу спірного автомобілю було відкладено із-за стану здоров`я відповідача та надання часу позивачу визначитися з можливістю відновлення транспортного засобу до справного, придатного для використання стану. Під час розгляду справи позивач зазначив, що при оформленні ОСОБА_3 13.12.2013 року довіреності на ім.`я позивача, останнім було передано ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 25 000 грн. за придбання спірного транспортного засобу, у зв'язку з чим він вважає, що між сторонами фактично відбувся договір купівлі-продажу.

Згідно копії розписки ОСОБА_3 від 13.12.2013 року - останній від імені ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив за 25 000 грн. автомобіль марки - OPEL Vectra, 1994 року випуску, червоного кольору, кузов НОМЕР_2, державний реєстраційний № НОМЕР_1 (а.с.8,9).

Відповідно до змісту статей 638, 655 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як було встановлено в судовому засіданні договір купівлі-продажу вищезазначеного автомобілю між позивачем та третьою особою не укладався, а ОСОБА_3 була тільки видана довіреність на ім'я позивача з правом керування та розпорядження транспортним засобом.

Відповідно до п. п. 2,7, 8, 42 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілі, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 (далі - Правила державної реєстрації та обліку автомобілів) в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Для того, щоб здійснити продаж автомобіля, зняти його з обліку та перереєструвати на нового власника необхідно, щоб був відсутній арешт автомобіля чи заборона зняття його з обліку. Крім того, власник автомобіля повинен підтвердити правомірність придбання транспортних засобів зазначеними в Правилах документами, засвідченими підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою.

Серед зазначених в цих Правилах документів відсутні довіреність, розписка про отримання грошових коштів та усний договір купівлі-продажу автомобіля, який нібито був укладений між позивачем та третьою особою. Натомість вказано, що одними із таких документів можуть бути договори, в тому числі угоди, укладені на товарних біржах, та інші посвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортний засіб.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Перед видачею довіреності від 13.12.2013 року на ім'я позивача спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ. Таким чином, придбання позивачем транспортного засобу на підставі довіреності та розписки не можна вважати правомірним, оскільки за цими документами ОСОБА_1 не набув право власності на нього.

Всупереч вимогам, передбаченим в статтях 10, 60 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ним та третьою особою і відповідачем у встановленій законодавством України формі та з дотриманням встановленого законодавством України порядку був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, а тому і відсутні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль і скасування п. 8 постанови ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області в частині оголошення транспортного засобу в розшук.

При цьому суд враховує, що аналогічні правові позиції щодо відсутності підстав для визнання права власності на автомобілі на підставі довіреностей та розписок власників, викладені в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, підготовленому в 2012 році Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 206, 208, 238, 244, 328, 626, 638, 655 ЦК України, Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів",ст.ст. 10, 11, 60, 212, 208, 209 , 212- 215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ВДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності на автомобіль та відміну п. 8 Постанови ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області від 16.09.2014 року в частині оголошення транспортного засобу у розшук відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: