справа № 208/6465/14-ц
№ провадження 2/208/328/15
РІШЕННЯ

Іменем України

15 травня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі: головуючого, судді Нельге Д.В.,

при секретарі Севастьяновій Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» «Про повернення депозиту та належних до сплати процентів», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому, з урахуванням уточнень (а.с.52-54), просить суд стягнути з відповідача депозитні кошти у розмірі 323 000,00 грн., а також передбачені договором проценти на вклад у розмірі 12 509,79 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 11.06.2012р. між позивачем та відповідачем укладено договір банківського строкового вкладу «Стабільний» НОМЕР_1, згідно якого позивач розмістив на своєму рахунку в установі відповідача на визначений строк, а саме до 12.09.2012 року 323 000,00 грн. з виплатою відповідачем відсотків у розмірі 15,5% річних. Пунктом 2.3 договору визначено, що, грошові кошти повертаються вкладнику на картковий рахунок вкладника НОМЕР_2. Разом з цим, після закінчення строку дії договору сума вкладу, а також нараховані відсотки, повернені банком не були, що змусило позивача звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов свого довірителя, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, надав суду відзив на позов, у якому зазначив, що, після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому, передбаченому ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядку. Разом з цим, позивач до банку із заявою про включення його до реєстру кредиторів - не звертався, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст.2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» N 2121-III від 07.12.2000р., вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, згідно наданого позивачем примірника договору банківського строкового вкладу «Стабільний» НОМЕР_1, 11.06.2012 року позивач та відповідач в особі керуючої Дніпродзержинським відділенням ДФ АТ «Брокбізнесбанк» ОСОБА_3 дійшли згоди, що, позивач не пізніше 12.06.2012 року передає, а відповідач приймає на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 323 000,00 грн. строком на 3 місяця. Днем повернення вкладу є 12.09.2012 року.

Згідно п.2.2. вищевказаного Договору, кошти на рахунок можуть бути внесені як готівкою, так і шляхом безготівкового перерахування.

Згідно п.2.3. вищевказаного Договору, грошові кошти з рахунку вкладника повертаються банком на картковий рахунок вкладника НОМЕР_2, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк».

Згідно п.2.6. вищевказаного Договору сторони погодились з тим, що якщо днем повернення вкладу згідно п.2.1. є вихідний або святковий день, сума вкладу, а також належні до сплати проценти, перераховуються наступного робочого дня на картковий рахунок вкладника НОМЕР_2, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк».

Як зазначає в обґрунтування своїх позовних вимог позивач, 12.09.2012 року сума вкладу, а також належні до сплати проценти на його картковий рахунок вкладника НОМЕР_2 - не надійшли, що, в свою чергу, є підставою для стягнення вказаних коштів у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження тих обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, останній надав суду примірник договору банківського строкового вкладу «Стабільний» НОМЕР_1 від 11.06.2012р.

Відповідач, на виконання ухвали суду про забезпечення доказів, надав суду:

- виписку по рахунку позивача НОМЕР_3 за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.;

- виписку по картковому рахунку позивача НОМЕР_2 за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.

При цьому, відповідач зазначив, що, надати документи, зазначені в ухвалі суду про забезпечення доказів, не можливо, оскільки оригінал депозитної справи позивача в банку не виявлено.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Як встановлено судом, згідно п.2.2. вищевказаного Договору кошти на рахунок вкладника можуть бути внесені як готівкою, так і шляхом безготівкового перерахування.

Як вбачається з виписки по рахунку позивача НОМЕР_3 (за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.), на початок періоду на вказаному рахунку знаходилось 0,00 грн.

11.06.2012 року на вказаний рахунок позивача НОМЕР_3 перераховано з СКР на депозит 167 730.00 грн.

При цьому, вказана сума депозиту не відповідає зазначеній у договорі банківського строкового вкладу «Стабільний» НОМЕР_1 сумі депозиту у розмірі 323 000,00 грн.

Крім того, як вбачається з виписки по рахунку позивача НОМЕР_3 (за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.), 12.09.2012 року, а саме в день повернення депозиту, що визначений вищевказаним договором, відбулось списання коштів за депозитом на СКР у розмірі 167 730.00 грн., всього: 335 460,00 грн.

При цьому, як вбачається з п.2.3. вищевказаного Договору, при укладанні вказаного договору сторони дійшли згоди, що, грошові кошти з рахунку вкладника повертаються банком на картковий рахунок вкладника НОМЕР_2, відкритий в АТ «Брокбізнесбанк».

Як вбачається з виписки по картковому рахунку позивача НОМЕР_2 (за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.) 12.09.2012 року, а саме в день повернення депозиту за вищевказаним договором, відбулось перерахування коштів з депозитного рахунку у розмірі 167 730, 00 грн., 6 535,06 грн.

З вищевикладених обставин суд вбачає, що, обставини, зазначені позивачем у позові, а саме внесення останнім на рахунок в установі банку суми депозиту у розмірі 323 000,00 грн. - не відповідають обставинам, встановленим судом в ході розгляду справи, та, водночас, є не доведеними позивачем належними та допустимими доказами, як то меморіальним ордером на внесення готівки до установи банку, або іншим доказом.

Крім того, суд також вважає не доведеними доводи позивача щодо неповернення відповідачем суми вкладу, внесеної позивачем, оскільки з наданої банком виписки по рахунку позивача НОМЕР_3 (за період 11.06.2012р. - 01.07.2014р.) вбачається, що, 12.09.2012р. (день повернення депозиту, визначений договором) відбулось списання коштів за депозитом на картковий рахунок позивача, разом із зарахованими відсотками по депозиту.

При цьому, належних та допустимих доказів, які б давали суду підстави дійти висновку, що, зазначені у виписках по рахункам позивача відомості не відповідають дійсності - позивач суду не надав.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, суд, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях - дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі через недоведеність позивачем тих обставин, на які останній посилається в обґрунтування своїх позовних вимог.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, суд, приймаючи до уваги, що позивача звільнено від сплати судового збору, на підставі ч.2 ст.88 ЦПК України вважає необхідним компенсувати судові витрати за рахунок держави.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 3-5, 10, 15, 60, 110, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» «Про повернення депозиту та належних до сплати процентів» - відмовити повністю.

Стягнути з Державної судової адміністрації (м.Київ, вул. Липська, 18/5) на користь держави:

-243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. - судовий збір.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської

області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.