Справа № 163/495/15-ц
Провадження № 2/163/108/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 08 травня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

розглянувши в судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Штунської сільської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

встановив:

У суд з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності за законом на спадкове нерухоме майно, а саме, житловий будинок А-1, сарай Б-1, сарай - б, вбиральню - В, гараж-Г-1, сарай Д-1, сарай-Е-1, літню кухню - Є-1, колодязь-ж, огорожа-1, згідно даних технічного паспорта, яке знаходяться в АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтував тим, що після смерті його матері, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилось спадкове нерухоме майно, яке він успадкував за законом, так як постійно проживав разом з спадкодавцем, однак, він, як спадкоємець, не може отримати свідоцтво про право на вказану спадщину за законом, через відсутність державної реєстрації спадкового нерухомого майна, а тому звертається до суду для захисту свого права. Інші спадкоємці у встановлений строк спадщини не прийняли, про надання їм додаткового строку до суду звертатися не будуть.

В судове засідання сторони не з'явилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 представника Штунської сільської ради, проте, що позов ОСОБА_1 визнають повністю.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 01.09.1996 року, стверджено факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в с. Штунь, Любомльського району, Волинської області.

Відповідно свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 10.05.1972 року матір'ю ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 була спадкодавець ОСОБА_4.

Відповідно довідки від 23.02.2015 № 87 ОСОБА_4 проживала і була прописана в АДРЕСА_1, спадкоємцями після її смерті є діти: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Син ОСОБА_4 - ОСОБА_1 на день її смерті проживав разом з нею.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.01.2015 року № 22/02-31, вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно витягу з господарської книги №2 за 1996 рік Штунської сілької ради Любомльського району по особовому рахунку НОМЕР_3 будинок з надвірними спорудами належить ОСОБА_4 і знаходиться в АДРЕСА_1.

Відповідно заяви від 12.01.2007 року зареєстрованої в реєстрі № 51 ОСОБА_2 відмовляється від належної йому частини спадщини за законом, що залишилась після смерті матері ОСОБА_4 в користь свого брата ОСОБА_1.

Відповідно заяви від 22.05.2007 року зареєстрованої в реєстрі № 596 ОСОБА_3 відмовляється від належної йому частини спадщини за законом, в користь свого брата ОСОБА_1.

З посвідчення НОМЕР_4 та довідки до акта огляду МСЕК вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи.

Згідно паспорта НОМЕР_5 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Штунь Любомльського району Волинської області прописаний за адресою село Штунь Любомльського району.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна, котре знаходиться в с. Штунь по вул. Леніна буд.134, Любомльського району Волинської обл., вищевказаному чинному законодавству і рішенням комісії рекомендовано ОСОБА_1 узаконити вказане спадкове нерухоме майно.

Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (редакції 2003 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст.. 525 ЦК УРСР (ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавці, а при оголошені його померлим - День, зазначений у ст. 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних долях діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі померлого). До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України, на підставі ст. ст. 527, 548, 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року),ст.1297 ЦК України суд, -

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку успадкування за законом на нерухоме майно, а саме, житловий будинок А-1, сарай б-1, сарай - Б, вбиральню - В, гараж-Г-1, сарай Д-1, сарай-Е-1, літню кухню - Є-1, колодязь-ж, огорожа-1, згідно даних технічного паспорта на об'єкт нерухомого майна, яке знаходяться в АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі осіб, які його оскаржують, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя І.В.МОСІЄВИЧ