АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/601/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 Орендарчук М. П.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріПосипайко А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної та матеріальної шкоди та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_6, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_7; ОСОБА_7, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив відхилити апеляційну скаргу, подану ОСОБА_6, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 у січні 2013 року звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної та матеріальної шкоди, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що 19 січня 2009 року між сторонами приватним нотаріусом м. Христинівка - Осикою Л.М. був оформлений договір позики грошей на суму 38 500,00 грн., що було еквівалентно на момент позики 5000 доларів США, за умовами якого ОСОБА_7 було взято зобов'язання повернути ОСОБА_6 отримані кошти до 19 січня 2010 року.

Друга сума позики у 6000 доларів США, вказує ОСОБА_6, згідно розписки написаної власноручно ОСОБА_7 була отримана 16 лютого 2009 року і взято зобов'язання повернути вказану грошову суму до 19 січня 2010 року.

Позивач вказує, що на протязі 2009 року ОСОБА_7 було повернуто 2500 доларів США.

20 січня 2010 року, зазначає ОСОБА_6, ОСОБА_7 під розписку написану власноручно, під заставу торгового павільйону «ДОБРОБУТ» отримує від нього ще 11000 доларів США.

Позивач зазначає, що станом на 08 грудня 2014 року остаточний залишок боргу ОСОБА_7, згідно розписок, складає 14 400 доларів США, які відповідач в добровільному порядку повернути відмовився.

Крім того, посилаючись на вимоги статті 625 ЦК України, ОСОБА_6 просив стягнути із ОСОБА_7 на свою користь 3 % річних від простроченої суми боргу, що становить 4560 гривень.

Також, вказує ОСОБА_6, ОСОБА_7 причинив йому прямі збитки, не повернувши вчасно запозичені в нього кошти .

Так, 06 серпня 2012 року, зазначає позивач, між ним та ОСОБА_9 з метою виконання домовленості щодо купівлі домоволодіння, яке належить останньому на праві власності, ОСОБА_6 передав ОСОБА_9 10 000 доларів США завдатку, і зобов'язався доплатити залишок. Дана умова передбачала, що у випадку не сплати в строк повної суми, завдаток який складав 10000 доларів США, йому не повертається.

З січня місяця 2012 року, зазначає ОСОБА_6, він систематично нагадував ОСОБА_7 про необхідність термінового повернення запозичених в нього коштів, однак, останній на вказані нагадування не реагував. У зв»язку із неповерненням ОСОБА_7 коштів, вказує ОСОБА_6, він не виконав умови договору на придбання житла у ОСОБА_9, і останній кошти завдатку у сумі 10000 доларів США йому не повернув, тому він вважає, що дану грошову суму він втратив з вини ОСОБА_7, який має її відшкодувати.

Крім того, зазначає ОСОБА_6, неправомірними діями ОСОБА_7, йому спричинено суттєвих збитків немайнового характеру, які спричинені внаслідок порушення нормальних життєвих зв»язків позивача та обумовлені необхідністю прикладення додаткових усиль для відновлення попереднього стану і які він оцінює в сумі 100 000 гривень.

ОСОБА_6 неодноразово уточнював та доповнював свої позовні вимоги та 18 грудня 2014 року звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, в якій остаточно просив постановити судове рішення, яким стягнути із ОСОБА_7 на його користь 24 400 доларів США, (яка складається з сум 6000 доларів США та 11000 доларів США, за мінусом 2600 доларів США, які йому були повернуті ОСОБА_7 на протязі 2009 року та 10000 доларів США завдатку який був переданий ОСОБА_9), що згідно офіційного курсу складає 384 788,00 грн.

Також ОСОБА_6 просив провести розрахунок індексу інфляції та трьох процентів річних з суми боргу, а також стягнути із ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000,00 грн., та відшкодувати судові витрати.

В свою чергу, ОСОБА_7 в червні 2013 року звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_6 про визнання договору позики не дійсним.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 січня 2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 було укладено договір позики грошей в сумі 38 500,00 грн. що еквівалентно 5000 доларів США. Після укладення договору ОСОБА_6 сказав ОСОБА_7, що в договорі позики він не може вказати проценти, а тому спонукав ОСОБА_7, написати йому розписку на 6000 доларів США, яких він фактично не отримував.

Крім того, в додатковій позовній заяві від 29 листопада 2013 року ОСОБА_7 вказував, що в рахунок забезпечення договору позики грошей посвідченого нотаріально 20 січня 2009 року він написав ОСОБА_6 розписку від 20 січня 2010 року в якій вказав, що в разі неповернення боргу, який складає 11000 доларів США передасть йому магазин. Дану розписку не вважає борговою, оскільки в даній розписці він не вказував на фактичне отримання ним коштів, тому вважає договір позики між ним та ОСОБА_6 неукладеним.

В подальшому, вважаючи, що при складанні розписок на суму 6000 доларів США та 11000 доларів США не були дотримані істотні умови щодо укладання таких договорів, ОСОБА_7 звернувся за захистом своїх порушених прав до Христинівського районного суду Черкаської області та просив постановити судове рішення, яким визнати договори позики між ним та ОСОБА_6 згідно розписок на суми 6000 доларів США та 11000 доларів США недійсними та стягнути на його користь із ОСОБА_6 понесені судові витрати.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 31 грудня 2014 року первинний позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суми боргу за договором позики в розмірі 14 400 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ складає 227 088,00 грн., а також судові витрати в сумі 1162,53 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_6 - відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_6- відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з»ясування обставин, що мають, на думку апелянта, істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 грудня 2014 року скасувати, ухваливши при цьому нове рішення, яким повністю задовольнити уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 та стягнути з ОСОБА_7 на його користь в погашення боргу за угодами позики 227088,00 грн., що еквівалентно 14400 доларів США, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 33063,20 грн., що еквівалентно 2160 доларів США, у відшкодування матеріальних збитків в сумі 157700,00 грн., що еквівалентно 10000 доларів США, у відшкодування моральної шкоди в сумі 100000,00 грн. та всі понесені судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 грудня 2014 року скасувати в частині стягнення боргу із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6, та ухвалити нове рішення в цій частині, яким відмовити ОСОБА_6 в позові, а зустрічний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 задоволити в повному обсязі.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданих апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підлягають відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення із додержанням вимог матеріального і процесуального права, яке грунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_7

Є необгрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно не стягнув із ОСОБА_7 на його користь 3 % річних від простроченої суми боргу.

Дійсно, вимогами статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка зобов»язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано документально підтвердженого розрахунку з цього приводу.

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні його позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_7 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 гривень.

Згідно вимог чинного законодавства, постанови Пленуму Верховного Суду України

" Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди" при розгляді спорів, пов"язаних із вимогами про відшкодування моральної шкоди суду необхідно в кожній справі з"ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Враховуючи вказані положення, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що порушення ОСОБА_7 зобов"язань, що витікають із договору позики, не тягне за собою обов"язку відшкодування немайнової шкоди ОСОБА_6

Також є необґрунтованими посилання ОСОБА_7 в поданій ним апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не визнав договори позики, укладені між ним та ОСОБА_6 недійсними, оскільки будь-які об»єктивні правові підстави, передбачені чинним цивільним законодавством для визнання вказаних договорів недійсними, відсутні.

Крім того, є нічим неаргументованими посилання ОСОБА_7 на те, що тексти розписок про отримання грошей від ОСОБА_6 написані не ним, а третьою особою, а його підпис під ними є підробленим, оскільки такі посилання апелянта повністю спростовуються наявними по справі доказами, зокрема, висновком комплексної судово-технічної експертизи документів та почеркознавчої експертизи від 11 листопада 2014 року , з якого вбачається, що рукописний текст, який виконано без попередньої технічної підготовки і технічних засобів, та підпис від імені ОСОБА_7 в розписках про отримання ним від ОСОБА_6 11 000 доларів США та 6000 доларів США виконані самим ОСОБА_7

Інші доводи апеляційних скарг ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу за договором позики, відшкодування моральної та матеріальної шкоди та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання договору позики недійсним - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :