№ 2/637/183/15
РІШЕННЯ

Іменем України

травня 2015 року с.м.т. Шевченкове

Шевченківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Островської Н.І.,

за участю секретаря Катренко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду с.м.т. Шевченкове Шевченківського району Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння ,-

встановив:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду Харківської області з вимогою про витребування земельних ділянок з незаконного володіння у СТОВ «Куйбишево».

Як підставу позову зазначив, що отримавши державні акти на право власності на земельні ділянки, він вирішив використовувати їх за цільовим призначенням, але при огляді земельних ділянок виявив, що вони використовуються сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» (далі СТОВ «Куйбишево»). Звернувшись до підприємства із заявою про повернення земельних ділянок, отримав відмову, в якій йому повідомили, що його померла матір ОСОБА_2 уклала з підприємством договір оренди земельних ділянок, проте ніяких документів не надали. Враховуючи викладене, вважає, що відповідач незаконно використовує належні йому земельні ділянки, просить задовольнити позов та витребувати зазначені ділянки з володіння СТОВ «Куйбишево».

В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову заперечує. При цьому зазначила, що на виконання рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 7.05.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2.07 2014 року залишено без змін, спірні земельні ділянки були фактично передані позивачу у 2014 році за участю ВДВС Шевченківського РУЮ, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно державному акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданому відділом держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 27 грудня 2012 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 3,1522 га, розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 4 Т1.

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданого відділом держкомзему у Шевченківському районі Харківської області 27 грудня 2012 року, ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,3938 га, розташована на території Семенівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 5 Т. 1).

Встановлено, що 25 грудня 2007 року між СТОВ «Куйбишево» і ОСОБА_2 укладені договори оренди землі, за умовами яких спірні земельні ділянки передавались в оренду відповідачу строком на п'ять років (а.с.28-29, 33-34 Т. 1).

19 липня 2011 року ОСОБА_2 померла (а.с. 50 Т. 1).

Згідно свідоцтву про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2012 року спадкоємцями після смерті ОСОБА_2 є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які отримали у спадщину по 9/20 частки земельних ділянок кожний (а.с.51, 52 Т.1).

25 грудня 2012 року договори оренди землі зареєстровані у відділі держкомзему в Шевченківському районі Харківської області, тобто після смерті ОСОБА_2 і прийняття спадщини спадкоємцями.

Відповідно до п. 8 розділу 13 даного договору перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

З довідки СТОВ «Куйбишево» від 9 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 протягом її життя виплачувалась оренда плата відповідно до умов договорів, після її смерті в 2011 році оренду плату отримували в рівних частках позивач та його сестра.

Стаття 16 Цивильного кодексу України передбачає ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору

Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Оформлення речових прав згідно ст. 126 Земельного кодексу України проводиться відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію речові прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Пунктом 5 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» та ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до ст. 31 Земельного кодексу України договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку,встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

З рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 13 березня 2009 року вбачається, що на користь ОСОБА_2 з відповідача стягнуто заборгованість з орендної плати, будь - яких інших доказів того, що ОСОБА_2 за життя заперечувала проти використання її земельних ділянок відповідачем до державної реєстрації договорів, зверталась з цього питання до відповідача, суду, позивачем суду не надано.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 10.09.2013 року (а.с.62-65 Т. 1), яке ухвалою апеляційного суду Харківської області від 31.10.2013 року (а.с.92-94 Т. 1) залишено без змін, в позові було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 12.03.2014 року, рішення суду першої інстанції і ухвала суду другої інстанції були скасовані з підстав порушення судами процесуального права (а.с. 127-129 Т. 1).

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 7 травня 2014 року (а.с. 176, 177 Т. 1), залишеним ухвалою апеляційного суду Харківської області від 2 липня 2014 року (а.с. 223, 226 Т. 1) без змін, позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.10.2014 року вищевказані рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасовані (а.с. 15, 16 Т. 2).

На підставі акту приймання-передачі земельних ділянок від 22.08.2014 року, ОСОБА_1 прийняв, а СТОВ «Куйбишево» в особі директора Кралі А.С. передав земельні ділянки площами 3,1522 га та 2,3938 га. З цієї ж підстави винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 22.08.2014 року (а.с. 21, Т. 2).

Протилежного позивачем до суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 16, 638, 1216, 1218 ЦК, ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Куйбишево» про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Н.І.Островська