Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Буцяка З.І., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання Коробчук А.М.,

з участю Курганської О.В., ОСОБА_2, Оніщук М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області про визнання недійсним заповіту,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року позов задоволено повністю. Визнано недійсним заповіт, складений 13 грудня 1991 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, який посвідчений 13 грудня 1991 року секретарем виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за № 46.

Не погодившись із рішенням Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій вона покликається на його незаконність та необгрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначила, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції оскільки вказані судом нормативні акти чинні на час посвідчення заповіту не передбачають, що покладення повноважень на вчинення нотаріальних дій має відбуватися щодо кожної особи під час обрання її на відповідну посаду. Такі рішення виконкому про покладення на відповідну особу повноважень щодо вчинення нотаріальних дій могли прийматися задовго до обрання особи на зазначену посаду, а після обрання особи, вона здійснювала передбачені повноваження згідно із своїми посадовими обов'язками. Однак суд не перевірив, які посадові обов'язки мала на час роботи ОСОБА_6

Отже, висновок суду про те, що секретар виконкому ОСОБА_6 не була повноважною на вчинення нотаріальних дій є припущенням суду, оскільки при допиті в суді свідка ОСОБА_6 та при огляді журналу реєстрації нотаріальних дій за 1991 рік було встановлено, що усі зазначені в ньому нотаріальні дії, в тому числі посвідчення оспорюваного заповіту, вчиняла саме секретар виконкому ОСОБА_6, тобто саме вона була уповноважена рішенням виконкому Прислуцької сільської ради на вчинення нотаріальнтх дій.

Вказала, що виправлення нумерації вчинених нотаріальних дій в журналі реєстрації, на дійсність заповіту згідно із законом не впливають.

________________________________________________________________________________________

Справа № 555/1053/15-ц Головуючий в суді 1 інст. - Мельник В.Я.

Провадження № 22-ц/787/2222/2015 Суддя-доповідач - Боймиструк С.В

Зазначила також, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано, що права ОСОБА_2 порушені не були, тому суд безпідставно здійснював їх захист.

Вказала також, що судом першої інстанції безпідставно поновлено порушений ОСОБА_2 строк позовної давності, який фактично він пропустив ще до набрання чинності новим ЦК України від 2003 року.

Просить скасувати рішення Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник ОСОБА_4 адвокат Курганська О.В. апеляційну скаргу підтримала, просила суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_2 та його представник - адвокат Оніщук М.А. просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області у встановленому законом порядку, завчасно була повідомлена про час і місце розгляду справи, однак до суду її представник не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Визнаючи заповіт недійним, суд першої інстанції виходив з того, що він посвідчений неповноважною особою, тобто угода, яка не відповідає вимогам закону є недійсною, а строк позовної давності позивачем не пропущено.

Такий висновок місцевого суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржений заповіт, складений 13 грудня 1991 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 та посвідчений того ж дня, 13 грудня 1991 року секретарем виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області ОСОБА_6, зареєстрований в журналі для реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету сільради за № 46 (а.с.24-26).

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що достовірно було відомо сторонам в справі. (а.с.8).

Відповідно ст.548 та 549 ЦК України 1963 року, які діяли на час смерті спадкодавця, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вчасно звернувшись до нотаріальної контори, ОСОБА_4 7 квітня 1995 року отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.

Крім того, зазначені обставини прийняття нею спадщини внаслідок фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, підтверджені рішенням Березнівського районного суду від 2 лютого 2009 року, з якого також вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 заводилась на підставі заяви ОСОБА_4 (а.с.38).

На підставі зазначеного рішення суду за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 (а.с.20).

Доказів прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5, у встановлені законом строки, шляхом подання заяви до нотконтори чи вступу в управління або володіння спадковим майном, позивач ОСОБА_2 по справі не подавав. Ця обставина вказує на те, що він не претендував на спадок і погодився із спадкуванням за заповітом всього спадкового майна племінницею ОСОБА_4, тобто вільно розпорядився належним йому правом на отримання чи не отримання спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень ОСОБА_2 в суді, спір між сторонами фактично виник в 2015 році із-за права проїзду через земельну ділянку ОСОБА_4, тобто не через спадкування, оскільки земельна ділянка не була предметом спадкування.

В справі не здобуто доказів уповноваження секретаря виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області ОСОБА_6 станом на 13 грудня 1991 року на вчинення нотаріальних дій, однак не доведено і зворотного, що вона такого права не мала.

Вини ОСОБА_4 в тому, що такі рішення органу місцевого самоврядування не збереглись або не ухвалювались немає.

Звернення ОСОБА_2 до суду з позовом в даній справі через 22 роки після смерті батька фактично вказує продовження виниклого земельного спору в ході якого позивач намагається ревізувати заповіт в якому викладена воля покійного, про яку йому було відомо, а не захистити порушене право на спадкування, яке він і не реалізовував, не дотримавшись на час відкриття спадщини вимог ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року.

Посилання ОСОБА_2 на те, що при відкритті спадщини не оскаржував заповіт, оскільки вважав його законним, а про порушення своїх прав він взнав в квітні 2015 року, коли довідався про відсутність повноважень у особи, що посвідчувала оскаржений заповіт, не заслуговує на увагу. Мотиви якими керувався ОСОБА_2 не приймаючи спадщину значення не мають. Його право на спадкування відповідачка не порушувала. Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 пов'язаних з ним вимог про визнання права на спадкове майно чи поновлення строків на його прийняття не заявляв та не обґрунтовував. Отже, його вимоги є безпідставними незалежно від пропуску строку позовної давності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.303, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 313-314, 316-317, 324-325 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Березнівського районного суду від 30 вересня 2015 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Прислуцька сільська рада Березнівського району Рівненської області про визнання недійсним заповіту складеного 13 грудня 1991 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, який посвідчений 13 грудня 1991 року секретарем виконкому Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області ОСОБА_6, та зареєстровано в реєстрі за №46 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати 267,96 грн..

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: