Справа № 2/489/1102/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

19.05.2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді - Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності.

Вказувала на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2006 р. по 2012 р. За час спільного проживання ними було спільно придбано квартиру АДРЕСА_1. Право власності на вищезазначене майно зареєстроване за відповідачем. Однак, оскільки вказане нерухоме майно було придбано сторонами за час перебування в зареєстрованому шлюбі, позивачка вважає, що має право власності на 1/2 частку даної квартири.

Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні позов не визнали посилаючись на те, що спірна квартира була придбана відповідачем за кошти, отримані від продажу належного йому на праві власності нерухомого майна та є його особистою власністю.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.10.2006 р., який був розірваний 03.07.2012 р. відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Від спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають неповнолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1

Станом на 06.03.2009 року, ОСОБА_1 з донькою - ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із своїми батьками.

ОСОБА_3 мешкав та був зареєстрований за адресою - АДРЕСА_2.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_3 на підставі Договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. від 22 серпня 2007 року за р.№ 1272, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 04.10.2007 року та на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом комунальної власності міської ради м. Миколаєва від 03.08.2006 року, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 04.08.2006 року.

06.03.2009 р. ОСОБА_3 було продано належну йому на праві власності двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 985. Продаж даної квартири, відповідно до п. 2.1 Договору, вчинено за 11 619 грн. 00 коп.

В той же день, 06.03.2009 р., відповідач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 988, придбав однокімнатну АДРЕСА_1. Продаж квартири за домовленістю сторін вчинився за 7 212 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Судом встановлено, що спірна квартира АДРЕСА_1 була придбана відповідачем за власні кошти, отримані ним від продажу належної йому раніше квартири АДРЕСА_2. При цьому 1/2 частка кв. № 24 була набута відповідачем ще до шлюбу, а 1/2 частка - отримана ним на підставі договору дарування.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні стверджувала, що коштів, які були отримані відповідачем ОСОБА_3 від продажу належної йому раніше квартири було достатньо для купівлі спірної квартири, навіть з урахуванням виплачених ним боргових зобов'язань та не заперечувала тієї обставини, що інших коштів сім'я не мала.

За таких обставин квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю ОСОБА_3, хоча набута ним за час шлюбу, але за кошти, які належали йому особисто, та розподілу як спільне майно подружжя не підлягає. При цьому суд не може погодитись з твердженням позивача щодо визнання квартири спільним сумісним майном через те, що була придбана в інтересах сім'ї, через його безпідставність.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: