АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1212/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1192/15Головуючий у 1-й інстанції Зємцов В.В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради, головного Управління Держземагенства в Полтавській області про скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому прохав визнати протиправним та скасувати рішення ХХV сесії Кременчуцької міської ради V скликання від 26 лютого 2008 року «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду», що прийнято суб'єктом владних повноважень.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження в цивільній справі.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_2 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохав ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження. Апелянт вважає, що ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

Судове засідання проводилося за відсутності сторін, які будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спір виник між фізичною особою та суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, а тому даний спір підсудний адміністративному суду.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки встановлено, що при вирішенні питання про відмову у відкритті провадження у цивільній справі, судом порушені норми процесуального права та відповідно порядок, встановлений для вирішення даного питання.

Частиною 1 статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначеності підсудності цивільних справ», при вирішенні питань, пов'язаних з компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб'єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Це стосується, наприклад, позовів про визнання недійсними рішень органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування щодо видання дозволу на виготовлення (розроблення) проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, вирішення інших питань, що відповідно до закону необхідні для набуття і реалізації права на землю, про надання чи передачу земельної ділянки у власність або користування чи не вирішення цих питань, припинення права власності чи користування землею (статті 116, 118, 123, 128, 131, 144, 146, 147, 149, 151 ЗК та інші).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, спір виник із приводу земельних правовідносин, щодо визнання протиправним та скасування рішення ХХV сесії Кременчуцької міської ради V скликання від 26 лютого 2008 року «Про надання дозволів на складання проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність та в оренду», який регулюється нормами Земельного кодексу України. При цьому позивач вважає, що даним рішенням порушено його цивільне право щодо отримання спірної земельної ділянки у користування, гарантії на яке передбачені чинним законодавством.

Враховуючи вищенаведене, а також характер спору та суб'єктний склад сторін у справі, колегія суддів приходить до висновку, що даний спір виник із правовідносин, що регулюються нормами земельного законодавства та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Даний висновок також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 11.11.2014 року у справі №21-493а14.

Так, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VІ).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуваннюз направленням матеріалів справи до суду першої інстанції на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 лютого 2015 року - скасувати, а матеріали справи повернути до місцевого суду на новий розгляд для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин