АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22ц/790/5442/15 Суддя-доповідач - Кіпенко І.С.
Категорія: недоговірні зобов'язання
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 р. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Кіпенка І.С.,

суддів - Котелевець А.В., Шаповал Н.М.,

за участі секретаря - Таран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Комунальне підприємство «Харківводоканал» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

11 грудня 2014 рокуОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суми в розмірі 6000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він зареєстрований та мешкає в квартирі АДРЕСА_1, яка 25 червня 2014 року була залита фекальними (каналізаційними) водами внаслідок того, що мешканці квартири АДРЕСА_2 самовільно підключилися до системи міської каналізації.

Позивач вважає, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з порушенням його конституційного права на безпечне для життя довкілля.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали суду пояснення викладені в позовній заяві.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні суду першої інстанції позовні вимоги не визнали у повному обсязі, пояснивши, що заборгованості за комунальні послуги у них не було, вони не були відключені за несплату за надання послуг з водовідведення та самостійно до міської системи каналізації не підключалися, ремонтів у своїй квартирі не проводили.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача посилаючись на невідповідність висновку суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Судова колегія, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст.303 ЦПК України, в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо встановить, що суд першої інстанції постановив рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Вирішуючи спір, районний суд повно і всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судова колегія погоджується з висновком суду про те, що позивачем не доведено, що залиття його квартири відбулося внаслідок дій чи бездіяльності відповідачів, оскільки не встановлено чітко причину залиття та наслідки завданої шкоди.

Факт залиття квартири та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньо будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету, та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність заінтересованих осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов'язковою.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що акт обстеження квартири ОСОБА_3 від 25 червня 2014 року не відповідає вимогам визначених для таких актів Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76.

У вказаному акті не міститься інформації що трапилося, наслідки залиття, що залито та в якому місці, які обсяги роботи, які ушкодження, які речі ушкоджено, не зазначено чітко причини залиття. Відповідачі не ознайомлені з вказаним актом, відсутні докази що відповідачі відмовились підписувати вказаний акт або докази про доведення до відома вказаного акту відповідачам у справі.

З іншого Акту №451 від 26.06.2014 року про обстеження квартири №53, наданого апеляційному суду апелянтом вбачається, що за несплату послуг в квартирах №58, №63 було встановлено пристрій по відключенню абонента від каналізаційної системи, який опинився між 1-м та 2-м поверхами, тобто між квартирами №48 та №53, що й послугувало причиною залиття вказаних квартир.

Вивчаючи вказані акти судова колегія позбавлена можливості встановити яким саме чином пристрій по відключенню від каналізаційної системи опинився між 1-м та 2-м поверхами, тобто між квартирами №48 та №53, якщо згідно вказано Акту №451 його встановлювали в квартирах №58 та №63; чи могли призвести некваліфіковані дії працівників КП «Харківводоканал» до технічних недоліків вказаного пристрою, чи мали технічну можливість відповідачі самовільно встановити вказаний пристрій між 1-м та 2-м поверхами, тобто між квартирами №48 та №53.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а ст. 27 ЦПК України надає право особам, які беруть участь у справі, та зобов'язує їх подавати докази на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Статтею 10 ЦПК України передбачено цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, а суд має сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав та всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Клопотання про призначення у справі будівельно-технічної експертизи для визначення дійсної причини залиття квартири АДРЕСА_1 позивачем не заявлялись.

Позивачем на порушення вимог ст.ст. 10,11, 60 ЦПК України, не надано доказів, які б беззаперечно підтверджували що саме через неправомірні дії відповідачів сталося залиття квартири. Не надано таких доказів і до суду апеляційної інстанції.

Оскільки судове рішення ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення відносно скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення і висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні належить відмовити на підставі ст.308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - представника позивача ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: