Справа № 2/325/227/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

29 квітня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., при секретарі Орманджи Ф.К., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу та відсотків за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, згідно якого просить стягнути з відповідача за договорами позики:

-від 24 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 17610,00грн., із яких: 5000,00 гривень основного боргу, 12610,00 грн. відсотків за період з 24.02.2012 року по 23.02.2015 року;

-від 28 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 44710,00 грн., із яких: 16000,00 гривень основного боргу, 28710,40 гривень відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року;

-від 28 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 14049,20 грн., із яких: 4000,00 гривень основного боргу; 10049,20 грн. відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року;

-від 05 березня 2012 року суму боргу в розмірі 34985, 00 грн., із яких: 10000,00 гривень основного боргу; 24985 гривень відсотків за період з 05.03.2012 року по 23.02.2015 року.

В обґрунтування вимог в позові вказано, що між позивачем та відповідачем в 2012 році укладені зазначені вище договори позики, згідно наданих ОСОБА_2 розписок, в яких не не визначалась дата повернення суми боргу. Тому, 21.01.2015 року позивачем надіслана відповідачу письмова вимога про повернення суми боргу та відсотків. До визначеної у вимозі дати повернення грошей - 02.02.2015р. ОСОБА_2 борг не повернула. 03.02.2015р. ОСОБА_1 повторно телеграмою повідомив відповідача про необхідність виконати боргові зобов'язання. Позивач, посилаючись на ст.ст. 1046, 1047 ЦК України, просить стягнути з відповідача суму боргу, в тому числі, передбачених в розписках відсотків, згідно наведеного ним розрахунку в позові за період з першого дня отримання позики до 23.02.2015 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не прибув, його представник за довіреністю ОСОБА_3 надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності його та позивача, які підтримують позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 також не з'явилась в судове засідання, надіслала пояснення, із тексту якого слідує, що вона не бажає бути присутньою при розгляді справи за станом здоров'я, зазначаючи, що дійсно в лютому і березні 2012 року у свого колишнього чоловіка брала кошти для їх надання іншим особам як позику, і дійсно про це написала розписки. Відповідач зазначає, що гроші повернула чоловіку але на підтвердження цієї обставини не має доказів, так як розписками заволодів ОСОБА_1 обманним шляхом в той час, коли вона знаходилась в стані вагітності. На цей час вона проживає з дітьми, із яких одна донька навчається в коледжі на платній основі, а інша донька віком 2 роки 9 місяців хворіє та перебуває на обліку в лікарів, що потребує великих матеріальних затрат, тому відповідач не має коштів для сплати боргу.

Згідно ст. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другої сторони (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян та на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

В матеріалах справи знаходяться оригінали чотирьох розписок наданих ОСОБА_2, про те, що вона взяла у ОСОБА_1: 24.02.2012р. - 5000,00 грн. під 7% в місяць; 28.02.2012р. - 16000,00 грн. під 5% в місяць; 28.02.2012р. - 4000,00 грн. під 7% в місяць; 05.03.2012р. - 10000,00 грн. під 7% в місяць (а.с.32-33).

Тобто, зазначений договір позики, укладений між сторонами, згідно ст. 1047 ЦК України, в письмовій формі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до тексту вимоги надісланої позивачем ОСОБА_2, останній запропоновано в термін до 02.02.2015 року повернути вказані в розписках грошові кошти та суму відсотків, передбачених договорами (а.с.10). Відповідачем, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення, вимога отримана 24.01.2015 року (а.с.31).

Виходячи з викладеного, відповідач повинна була повернути позику, згідно ч.2 ст.1049 ЦК України, протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги - з 24.01.2015р.

ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що після настання строку повернення коштів, відповідач гроші не повернула.

Доказів, на підтвердження, того, що відповідач здійснювала будь-які розрахунки за умовами договору суду не надано.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, згідно ч.4ст.60 ЦПК.

З цих підстав суд вважає заперечення відповідача про те, що вона повертала позику, а також наявність обману з боку позивача не доведеними у зв'язку з відсутністю будь яких доказів на підтвердження вказаних ОСОБА_2 в поясненні обставин.

За розрахунком, наведеним в позові, сума відсотків за період з дати укладення договору до 23.02.2015 року за договорами позики:

- від 24 лютого 2012 року (виходячи із позики 5000,00 грн.) складає 12610,00 грн.;

- від 28 лютого 2012 року (виходячи із позики 16000,00 грн.) складає 28710,40 грн.;

- від 28 лютого 2012 року (виходячи із позики 4000,00 грн.) складає 10049,20 грн.;

- від 05 березня 2012 року (виходячи із позики 10000,00 грн.) складає 24985,00 грн.

Хоча відповідачем не оспорюється розмір нарахованих відсотків за договорами, але судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку відсотків в період, за який вони нараховані, включено день отримання відповідачем позики, що суперечить вимогам ст.253 ЦК України, згідно якої перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початком.

Таким чином, нарахування відсотків за користування позикою починається з наступного дні після її отримання.

У зв'язку з викладеним за договором позики від 24.02.2012 року (виходячи із суми позики 5000,00 грн.) розмір відсотків для стягнення складає: 12610,00 грн. (за розрахунком в позові) - 12.07 грн. (розмір відсотків за один день) = 12597,93 грн.; за договором позики від 28.02.2012 року (виходячи із суми 16000,00 грн.) розмір відсотків для стягнення складає: 28710,40 грн. (за розрахунком) - 27,59 грн. (розмір відсотків за один день) = 28682,81 грн.; за договором позики від 28.02.2012 року (виходячи із суми 4000,00 грн.) розмір відсотків для стягнення складає: 10049,20 грн. (за розрахунком) - 9,66 грн. (розмір відсотків за один день) = 10039,54 грн.; за договором позики від 05.03.2012 року (виходячи із суми 10000,00 грн.) розмір відсотків для стягнення складає: 24985,00 грн. (за розрахунком) - 24,14 грн. (розмір відсотків за один день) = 24960,86 грн..

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача всього 111281,14 гривень, в тому числі:

- за договором позики від 24 лютого 2012 року - сума боргу в розмірі 17597,93 грн., із яких: 5000,00 гривень сума основного боргу; 12597,93 гривні - сума відсотків за період з 24.02.2012 року по 23.02.2015 року;

- за договором позики від 28 лютого 2012 року - сума боргу в розмірі 44682, 81грн., із яких: 16000,00 гривень сума основного боргу; 28682,81 гривень - сума відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року;

- за договором позики від 28 лютого 2012 року - сума боргу в розмірі 14039,54 грн., із яких: 4000,00 гривень сума основного боргу; 10039,54 гривень - сума відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року;

- за договором позики від 05 березня 2012 року - сума боргу в розмірі 34960,86 грн., із яких: 10000,00 гривень сума основного боргу; 24960,86 гривень - сума відсотків за період з 05.03.2012 року по 23.02.2015 року.

На підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім і документально підтверджені судові витрати 1235,34 грн. (судовий збір за подачу позову 1113,54 грн. + судовий збір за заяву про забезпечення доказів 121,80 грн.) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог 111281,14 гривень із 111354,60 гривень пред'явлених, що становить 1234,53грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про стягнення суми боргу та відсотків за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 24 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 17597 (сімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто сім) гривень 93коп., із яких: 5000,00 гривень сума основного боргу; 12597,93 гривні - сума відсотків за період з 24.02.2012 року по 23.02.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 28 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 44682 (сорок чотири тисячі шістсот вісімдесят дві) гривні 81 коп., із яких: 16000,00 гривень сума основного боргу; 28682,81 гривень - сума відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 28 лютого 2012 року суму боргу в розмірі 14039 (чотирнадцять тисяч тридцять дев'ять) гривень 54 коп., із яких: 4000,00 гривень сума основного боргу; 10039,54 гривень - сума відсотків за період з 28.02.2012 року по 23.02.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 05 березня 2012 року суму боргу в розмірі 34960 (тридцять чотири тисячі дев'ятсот шістдесят) гривень 86 коп., із яких: 10000,00 гривень сума основного боргу; 24960,86 гривень - сума відсотків за період з 05.03.2012 року по 23.02.2015 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1234 (одна тисяча двісті тридцять чотири) гривні 53 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.П. Пантилус