Справа №2/205/72/15
12 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Ленінського району м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав, -
25 грудня 2014 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Ленінського району м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав (а.с.1-3).
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.12.2009 року. Але, фактично шлюб між сторонами припинено з січня 2009 року і саме з цього часу сторони проживали окремо.
Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Починаючи з фактичного припинення шлюбних відносин відповідач життям дитини не цікавився, не спілкувався із нею та не приймав участі у її вихованні.
Із відповідача на підставі рішення суду стягнуто аліменти на утримання дитини, але станом на 31.08.2014 року заборгованість по сплаті аліментів склала 24 784,00 грн., що свідчить про те, що відповідач нехтує своїм батьківським обов'язком щодо матеріального утримання дитини.
Позивачка проживає із дитиною та займається її утриманням та вихованням, так як батько дитини тривалий час не піклується про неї, не приймає участі в її вихованні, не цікавиться її життям, та розвитком. Матеріально не забезпечує. Тобто, взагалі усунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.
Враховуючи вищевикладене, позивачка вимушена була звернутися до суду із даним позовом, в якому просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 у відношенні його малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. До суду надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.31).
Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. До суду повернувся конверт із відправленням з поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання» в матеріалах справи (а.с.29). Про причини своєї неявки не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без своєї присутності до суду не надавав.
Третя особа - орган опіки та піклування Ленінського району м. Дніпропетровська в особі свого представника, в судове засідання не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про що свідчать письмові розписки в матеріалах справи (а.с.22,26). Про причини неявки свого представника не повідомляла. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого розгляду справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, законів України, міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, практику Верховного Суду України.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
З'ясувавши обставини по справі, дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 грудня 2009 року (а.с.6,8).
Від даного шлюбу народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
Дитина зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14), також за даною адресою зареєстровані та проживають: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.
Вихованням та матеріальним утриманням дитини займається мати - ОСОБА_1, яка проживає разом із дитиною.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2009 року стягуються із ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5,7).

Згідно довідки Ленінського ВДВС ДМУЮ станом на 31.08.2014 року заборгованість по аліментам ОСОБА_2 становить 24 784,00 грн. (а.с.13).

Дитина навчається в навчально-виховному комплексі №99 м. Дніпропетровська. Має гарні успіхи у навчанні. Відповідальна та кмітлива дитина. Має добрі стосунки із однолітками та вчителями. Виховується мамою та вітчимом, які активно приймають участь у її вихованні, відвідують батьківські збори (а.с.15).

У відповідності до ст..12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За ч.2,5 ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.ст. 3, 155 Сімейного кодексу України, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли з ними не проживає. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Між тим, згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ст..19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Незважаючи на покладений обов'язок доказування обставин, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку, що нею взагалі не надано жодних доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, ухиляється від виховання дитини, не приділяє їй уваги, не цікавиться здоров'ям та навчанням.

Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд, оцінивши здобуті по справі докази, за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є безпідставними, незаконними, взагалі недоведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат згідно статті 88 ЦПК України, сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,60 грн. відшкодуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 55, 124, 51 Конституції України, Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Ленінського району м. Дніпропетровська про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Шавула