Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2177/15-ц

Провадження № 2/126/628/2015

"13" серпня 2015 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Дісяк В.В.

за участі позивача ОСОБА_1, представників відповідача ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства «Бершадьринок» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача комунального підприємства «Бершадьринок» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з тих підстав, що як стверджує, 01.09.2006 року згідно рішення 05 сесії 05 скликання Бершадської міської ради від 26.12.2006 року він був прийнятий на роботу на посаду контролера КП „Бершадьринок". Наказом № 11 від 09.06.2015 року його звільнили з роботи у звязку із скороченням чисельності штату за п. 1 ст.40 КЗпП України. Вважає звільнення незаконним з тих підстав, що свої трудові обов'язки він виконував сумлінно, за що нагороджувався почесними грамотами. За період роботи у нього не було будь-яких порушень трудової дисципліни. Не враховане його переважне право на залишення на роботі, оскільки інших працівників із самостійним заробітком в його сімї немає, він має тривалий стаж роботи 20 років, є учасником бойових дій. На збори, на котрих вирішувалося питання скорочення штату, він запрошений не був, йому не була запропонована інша робота. Вважає, що мало місце не скорочення штату працівників, а скорочення чисельності працівників. Тому просить поновити його на посаді контролера КП «Бершадьринок» та стягнути втрачений заробіток за час вимушеного прогулу.

Відповідач КП «Бершадьринок» проти позову заперечує, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 незаконними та необгрунтованими з наступних підстав. В звязку зі зменшенням кількості субєктів підприємницької діяльності, котрі здійснюють підприємницьку діяльність на ринку в м.Бершадь, зменшилось надходження коштів за надані послуги, різко погіршилось фінансове становище підприємства. Тому наказом № 3 від 10.03.2015 року було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності працівників шести посад, серед них дві посади контролерів ринку. На підприємстві була створена комісія, котра враховувала переважне право залишення на роботі працівників. Оскільки контролер ОСОБА_4 має більш високу кваліфікацію, спеціальність організація та управління кооперативною торгівлею, контролер ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, тому серед інших працівників в залишені на роботі комісією була надана перевага саме їм. Вивільнюваним працівникам не пропонувались інші робочі місця, оскільки такі відсутні. Дозволу на звільнення по скороченню штатів у профспілкового комітету адміністрація не запитувала, оскільки профспілкова організація на підприємстві не створювалась. Тому просять в позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримує позовні вимоги.

Представники відповідача директор підприємства ОСОБА_2 та юрист Загородній Р.А. в судовому засіданні проти задоволення заявленого позову заперечують.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 01.09.2006 року згідно рішення 05 сесії 05 скликання Бершадської міської ради від 26.12.2006 року позивач ОСОБА_1 був прийнятий на роботу на посаду контролера КП "Бершадьринок".

Даний факт підтверджується рішенням 05 сесії 05 скликання Бершадської міської ради від 26.12.2006 року, копією трудової книжки та не заперечується сторонами.

Наказом № 3 від 10.03.2015 року в зв'язку з погіршенням фінансового становища підприємства було прийнято рішення про скорочення штатної чисельності працівників, серед них двох посад контролерів ринку.

Цей факт підтверджується наказом КП "Бершадьринок" № 3 від 10.03.2015 року.

07.04.2015 року відповідно до ст. 49-2 КЗпП України ОСОБА_1 було попереджено про майбутнє вивільнення по скороченню штату працівників та про відсутність вільних посад, за п.1 ст. 40 КЗпП України 09.06.2015 року. Крім того, йому було повідомлено, що на підприємстві відсутні вільні посади, тому переведення на іншу посаду неможливе.

Дані факти також не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 42 ч.1 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Під час вивільнення по скороченню штату створеною на підприємстві комісією враховано переважне право залишення на роботі працівників ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки контролер ОСОБА_4 має більш високу кваліфікацію - спеціальність організація та управління кооперативною торгівлею, що підтверджується копією диплому, а контролер ОСОБА_5 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, тому серед інших працівників в залишені на роботі комісією була надана перевага саме їм.

Судом встановлено, що наказом № 11 від 09.06.2015 року позивача звільнено з роботи у зв'язку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України та проведено нарахування та виплату заробітної плати з 01.06.2015 року по 09.06.2015 року згідно відпрацьованого часу.

Цей факт підтверджується наказом № 11 від 09.06.2015 року КП "Бершадьринок".

Відповідно до п.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ст.ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На основі з'ясованих обставин справи, суд дійшов висновку, що звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог чинного трудового законодавства України, відповідачем дійсно було здійснене скорочення штату працівників, що підтверджується його штатним розписом, де відсутні вакантні посади, переведення позивача на іншу посаду неможливе.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На основі з'ясованих обставин справи, з урахуванням наданих сторонами доказів, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження, а тому підлягають залишенню без задоволення.

На підставі ст.ст. 40 ч.1 абз. 2, 42, 43-1 ч.1 абз. 7, 221, 232 ч.1 абз. 3 КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88 ч.4, 213-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

В позові ОСОБА_1 до комунального підприємства «Бершадьринок» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. І. Гуцол