Номер провадження 2/754/65/15
РІШЕННЯ

Іменем України

12.05.2015 року Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

при секретарі Базік А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом (з урахуванням зменшених позовних вимог) про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер їх родич ОСОБА_7. 06.08.2008року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів відповідачу ОСОБА_3 належну йому квартиру АДРЕСА_1. Даний заповіт було посвідчено приватним нотаріусом Савенком В.С. Також зазначили, що починаючи з 2006р. поведінка покійного ОСОБА_7 змінилась, почались провали в пам'яті, по декілька днів не виходив з квартири. З 2008р. був поставлений на обліг та перебував під консультативним наглядом диспансерному відділенні №1 КМПНЛ та лікувався в психіатричному відділені, а відтак в момент складання заповіту не усвідомлював значення своїх дій, позивачі просили суд задовольнити заявлені вимоги, визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник підтримали позовні вимоги з викладених обставин зазначених в позовній заяві, просили визнати заповіт недійсним, зазначивши, що на день складання заповіту покійний ОСОБА_7 перебував у психічному стані і не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити та визнати заповіт недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, але в судовому засіданні 14.04.2015р. приводився до присяги в якості свідка, пояснив, що покійний ОСОБА_7 був йому рідним дядьком, під час складання заповіту перебув в нормальному стані, значення своїх дій розумів. Стан здоров'я ОСОБА_7 погіршився лише у вечері і тому його доставили до Інституту нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова для обстеження. Крім того, зазначив, що на момент складання заповіту був дієздатним та працював у Київському національному університеті технологій та дизайну на посаді доцента кафедри ТТВ. Також, як відповідач по справі просив позовні вимоги не задовольняти.

Представники відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення заявлених вимог, зазначали, що заповіт був складений за волею та особистим бажанням покійного ОСОБА_7. Докази на які посилаються позивачі не свідчать про те, що в момент складання заповіту він не розумів значення своїх дій і не міг керувати ними, а тому, в зв'язку з необґрунтованістю просили відмовити в задоволенні.

Третя особа - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явився, направив письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи, висновок судово-психіатричної експертизи, спадкову справу, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого відділом реєстрації смерті у м.Києві, 29.05.2012р.

06.08.2008 року (14 годин 40 хвилин) ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів відповідачу ОСОБА_3 належну йому квартиру АДРЕСА_1. Зі змісту заповіту вбачається, що даний документ посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савенком В.С. Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_7 і власноручно підписаний ним у моїй присутності. Особу заповідача встановлено, дієздатність його перевірено. У зв'язку з похилим віком заповідача, заповіт посвідчено в його помешканні за адресою: АДРЕСА_1. Зареєстровано в реєстрі за № 3208.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України, закріплене право фізичної особи з повною цивільною дієздатністю на заповіт. Право на заповіт здійснюється особисто.

У відповідності з ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Загальні вимоги до форми заповіту визначаються ст. 1247 ЦК України: заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання; заповіт має бути особисто підписаний заповідачем (якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу); заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

У відповідності до п. 11 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальні дії вчиняються в приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах території діяльності держнотконтори чи визначеного для приватного нотаріуса нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи та ін.) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначали, що у ОСОБА_7 з 2006р. з'явились провали в пом'яті, а з 2008р. почастішали випадки не сприйняття дійсних подій, виявляв порушення мови і ходи. Крім того, він зловживав спиртними напоями, неодноразово травмував голову, а відтак складаючи заповіт ОСОБА_7 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи, суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину (п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Як встановлено в судовому засіданні рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27.04.2009р., ОСОБА_7 визнано недієздатним та призначено опікуном ОСОБА_3

Відповідно до витягу із історії хвороби ОСОБА_7 № 10121 Інституту нейрохірургії ім. акад. А.П. Ромоданова, дата лікування з 07.08.2008р. по 15.08.2008р. зазначено, що скарги були на зниження пам'яті, порушення мови, ходи, сечовиділення (нетримання), порушення координації, часто падає. Зі слів родичів, вищевказані симптоми виникли за останній рік з поступовим наростанням.

Відповідно до Висновку призначеної судом посмертної судово-психіатричної експертизи №1072 від 19.12.2014року, складеної експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи (голова комісії - ОСОБА_9; член комісії - ОСОБА_10; лікар-доповідач - ОСОБА_11), в якій зазначено, що узагальнений аналіз матеріалів цивільної справи і наданої на підекспертного (ОСОБА_7.) медичної документації переконливо свідчить, що підекспертний на другу половину дня 06.08.2008р. виявляв симптоматику синдрому порушеної свідомості (по типу оглушення), що виник у нього внаслідок перенесеного ним 03.08.2008р. гострого порушення мозкового кровообігу. Дана клінічна симптоматика також була наявною і в період часу - 14год.40хв. 06.08.2008р., коли підекспертний (ОСОБА_7.) склав оспорюваний заповіт та коли він, на підставі вищезазначеного, за своїм психічним станом не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними.

ОСОБА_7 на день складання заповіту від 06.08.2008р. страждав психічним порушенням у вигляді Синдрому порушеної свідомості по типу оглушення, внаслідок гострого порушення мозкового кровообігу на тлі дисциркуляторної енцефалопатії судинного ґенезу і за своїм психічним станом тоді він не усвідомлював свої дії та не міг керувати ними.

Покази відповідача ОСОБА_3 в якості свідка, суд оцінює критично, оскільки саме на нього складений заповіт і тому він є зацікавленою особою.

Таким чином, відповідачем та його представниками суду не надано достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про абсолютну спроможність ОСОБА_7 розуміти значення своїх дій та керувати ними в момент вчинення оспорюваного правочину.

Відповідності з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч. 2 ст. 207 ЦК України).

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки позивачами надано суду доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог, як це передбачено ст.60 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 203, 207, 215, 1233, 1234, 1235, 1247, 1257 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним - задовольнити.

изнати Заповіт ОСОБА_7 від 06.08.2008року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савенком В.С., зареєстрований в реєстрі за № 3208 на користь ОСОБА_3 - недійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Бабко В.В.