АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Побірченко Т.І., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 8 вересня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитини знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач надавав спочатку грошову допомогу на утримання дитини у розмірі 4 500 грн, потім 3 000 грн, а потім взагалі 1 000 грн, що є не достатнім для нормального розвитку дитини. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 часто хворіє, лікарями рекомендовано спеціальне харчування, зайняття спортом, оздоровлення в санаторіях, що потребує додаткових витрат. Враховуючи, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід просить стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 6 000 грн, щомісяця, а також додаткові витрати на утримання дитини на оздоровлення в сумі 3 000 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 8 вересня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1 100 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині розміру стягнення аліментів, встановивши його в твердій грошовій сумі 1 000 грн. Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову, а відтак - скасувати і додаткове рішення цього ж суду від 8 вересня 2015 року про розподіл судових витрат за позовними вимогами про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує, що суд першої інстанції не перевірив його матеріальний стан та не врахував, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини у сумі 2 000 грн, а додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини необґрунтовані належними та допустимими доказами. Крім того, суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши додаткові витрати у сумі 1 100 грн, щомісячно.

У судовому засіданні позивач заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила її відхилити.

Представник відповідача підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді,пояснення осіб які брали участь у справі та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.. Києва дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина у сумі 2 000 грн, щомісячно, суд виходив з того, що, відповідач не належним чином виконує покладений на нього законом обов'язок щодо утримання дитини. Визначаючи розмір аліментів, врахував стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відповідача.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення додаткових витрат на утримання дитини у сумі 1 100 грн суд першої інстанції виходив з того, що позивач обґрунтувала потребу дитини в додаткових витратах і надала розрахунку цих витрат.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані рівною мірою утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 16 квітня 2004 року по 8 травня 2015 року.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Неповнолітня дитина знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відтак, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач має нерегулярний мінливий дохід від підприємницької діяльності, дійшов обґрунтованого висновку про визначення аліментів, які підлягають стягненню з останнього у сумі 2 000 грн. При цьому судом були враховані вимоги ст. 180 СК України щодо обов'язку батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи.

Аліменти мають своєю метою забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. У тих випадках, коли в силу особливих, виняткових обставин вимагаються поверх звичайних додаткові витрати, цих коштів може виявитися недостатньо.

До особливих обставин з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо.

Частина 1 статті 185 СК України закріплює правило, відповідно до якого, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батьків незалежно від сплати ним аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особі від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Враховуючи стан здоров'я дитини, а саме- хронічний гастродуоденіт та ФПСБ, необхідність лікування дитини, спеціальне харчування, додаткові зайняття з репетиторами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог про стягнення додаткових витрат на лікування дитини в сумі 1 100 грн. щомісячно.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що позивачкою не доведено додаткові витрати на утримання дитини, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи, документами щодо проведення аналізів, медичними документами дитини.

Також колегія суддів не погоджується з доводим апеляційної скарги, що суд першої інстанції при вирішення питання про стягнення додаткових витрат, вийшов за межі позовних вимог стягнувши на користь позивача 1 110 грн, щомісячно, оскількирозмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Доводів, які б спростовували законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга в собі не містить.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, надано вірну оцінку зібраним доказам, відповідно до спірних правовідносин правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому рішення скасуванню не підлягає.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 8 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду.

Головуючий

Судді