Справа № 336/689/15-ц
Провадження № 2/336/896/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :

29.01.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві вказав, що він є власником нежитлового приміщення № 73 в будинку № 113 по вул..Чарівній в м.Запоріжжя (магазин «Шаг»). ОСОБА_2 проживає поверхом вище в квартирі № 80 цього ж будинку. 28.11.2014 р. нежитлове приміщення, яке належить йому на праві власності було затоплено. Згідно з актом комісії, який складений представниками МКП «Основаніє» Шевченківського територіального відділення з управління житловим фондом м.Запоріжжя від 28.11.2014 р. зазначено та встановлено факт того, що власник квартири № 80, яка розташована на третьому поверсі, самовільно здійснив демонтаж «рушникосушарки» та встановив двосекційну алюмінієву батарею. В результаті утворення тріщини на з»єднанні секцій батареї трапилось залиття квартири № 76, розташованої на другому поверсі та нежитлового приміщення № 73, розташованого на першому поверсі.

Згідно з тим же актом йому завдано таку майнову шкоду: в торгівельному залі, площею 51,72 кв.м., на стелі, яка облицьована плитами типу «Армстронг» вбачаються мокрі сліди та часткове пошкодження плит площею 8 кв.м. На стінах, пофарбованих водоемульсійною фарбою, вбачаються мокрі сліди площею 17 кв.м. В кімнаті для персоналу, площею 2,86 кв.м., на стелі, облицьованій плитами типу «Армстронг», вбачаються мокрі сліди площею 0,5 кв.м.

Внаслідок залиття нежитлове приміщення потребує поточного ремонту.

Згідно з висновком № 158/09.12.2014 від 17.12.2014 р., складеним експертом ТОВ «Укртест», вартість проведення ремонту нежитлового приміщення позивача становить 6071 грн.

Нежитлове приміщення використовується ним для здійснення підприємницької діяльності, а саме торгівлі взуттям, під час затоплення постраждали меблі, які встановлені в торговій залі на суму 3303,50 грн. та взуття в кількості 7 пар, яке знаходилось в торговій залі та втратило свою якість на суму 3075,30 грн.

Крім того, для усунення збитків, які завдані затопленням, ним були понесені додаткові витрати, а саме: транспорті розходи в розмірі 300 грн.; витрати на сушку приміщення 100 грн.; використання засобів догляду за взуттям для надання взуттю товарного вигляду 430 грн. (губка для гладкої шкіри 117 грн., професіонал аерозоль віск 89 грн., аерозоль фарба для замші 72 грн.); використано додаткові засоби по догляду за торгівельним приміщенням на суму 100 грн.

Після складання актів про залиття та проведення експертизи на трьох стінах тамбуру з»явились плями від підвищеної вологості.

З метою встановлення розміру завданої шкоди, він був змушений звернутись до спеціалізованої організації для складання відповідних експертних висновків, за що сплатив 1200 грн.

Через неправомірні дії відповідача йому завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу роботи та використання приміщення за його призначенням, необхідності докладати додаткові зусилля для нормалізації діяльності та погіршення ставлення клієнтів до торгівельного приміщення. Завдану моральну шкоду, він оцінює у 1000 грн.

Посилаючись на ст.ст.3, 16, 22, 23, 319, 383, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст.152, 179 ЖК України, за позовом ОСОБА_1 просить стягнути зі ОСОБА_2 на його користь суму матеріальної шкоди, завданої в результаті залиття приміщення, в розмірі 15080 грн.; моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач та її представник частково визнали позовні вимоги з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.43-45).

Вивчивши обставини справи, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків та експерта, дослідивши письмові докази та відеозапис в сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано, підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено, що нежитлове приміщення № 73 в буд.113 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі належить позивачу на праві власності, про що надано витяг про реєстрацію права власності (а.с.11).

Відповідач та її неповнолітні діти, станом на 28.11.2014 р. були власниками квартири № 80 в зазначеному вище житловому будинку, що ОСОБА_2 не оспорювалось (а.с.53).

28.11.2014 р. сталося залиття приміщення № 73 в буд.113 по вул.Чарівній в м.Запоріжжі з вище розташованої кв.80 цього ж будинку, яка належить відповідачу.

Факт залиття квартири позивача зафіксований актом, складеним комісією УУЖФ МКП «Основаніє» 28.11.2014 р. (а.с.9), в якості причини залиття квартири позивача комісія встановила самовільний демонтаж рушникосушарки та встановлення двосекційної алюмінієвої батареї, за висновками комісії залиття нежитлового приміщення № 73 відбулося з вини мешканця квартири № 80.

В подальшому Шевченківським територіальним відділенням з управління житловим фондом МКП «Основаніє» було розглянуто звернення відповідача ОСОБА_2 з питання надання уточненої інформації в акті комісійного обстеження від 28.11.2014 р. МКП «Основаніє». Заявнику повідомлено, що спеціалістами Шевченківського територіального відділення 31.03.2015 р. проведено комісійне обстеження квартири № 80 житлового будинку № 113 по вул..Чарівна. За результатами комісійного обстеження встановлено, що у ванних кімнатах у квартирах під»їзду, включаючи і квартиру № 80 згідно проекту при будівництві радіатори опалення підключені до стояка централізованого опалення, крім того рушникосушарки підключені до стояка централізованого гарячого водозабезпечення. У акті комісійного обстеження від 28.11.2014 р. магазина «Шаг», розташованого на 1 поверсі житлового будинку № 113 по вул..Чарівна помилково зазначено, що власником квартири № 80 самовільно виконано демонтаж рушникосушарки та встановлена секційна алюмінієва батарея, а також що залиття виникло внаслідок утворення тріщини на з»єднанні секцій батареї. На час комісійних обстежень 28.11.2014 р. та 31.03.2015 р. у ванній кімнаті квартири № 80 наявні були підключені: батарея до стояка централізованого опалення та рушникосушарка підключена до стояка централізованого гарячого водозабезпечення. Також встановлено, що тріщина утворилась на внутрішній частині секції батареї, а не на з»єднанні секцій. Комісія дійшла висновку, що залиття 28.11.2014 р. спричинила тріщина на внутрішній частині секції батареї, а також, що обладнання системи централізованого опалення та гарячого водопостачання у ванній кімнаті квартири АДРЕСА_1 відповідає проекту будівництва вказаного будинку, про що складено акт (а.с.47, 48).

Як передбачено п.18 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8.10.1992 р., власники квартир, наймачі та орендарі зобов»язані забезпечувати збереження технічного обладнання будинків.

Відповідно до п.1.3.7 Типового договору найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 22.06.1998 р., наймач зобов»язується відшкодувати збитки, завдані житловому приміщенню або майну інших мешканців будинку ним або членами його сім»ї.

Згідно ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов»язує, а відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

З наведеного, суд дійшов висновку, що відповідальність за спричинення матеріальної шкоди, завданої власнику нежитлового приміщення № 73 в будинку № 113 по вул..Чарівній в м.Запоріжжя має нести ОСОБА_2, як власник квартири № 80, з якої відбулося затоплення приміщення № 73.

Комісія встановила також наслідки залиття у вигляді мокрих слідів в торгівельному залі, площею 51,72 кв.м., на стелі, яка облицьована плитами типу «Армстронг» та часткового пошкодження плит площею 8 кв.м. На стінах, пофарбованих водоемульсійною фарбою, вбачаються мокрі сліди площею 17 кв.м. В кімнаті для персоналу, площею 2,86 кв.м., на стелі, облицьованій плитами типу «Армстронг» вбачаються мокрі сліди площею 0,5 кв.м. (а.с.9), що було зафіксовано в акті. В інших приміщеннях слідів залиття не виявлено.

При повторному обстеженні, результати якого відображені в акті від 19.12.2014 р. (а.с.8), комісією були виявлені аналогічні пошкодження.

Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій спричинено збитки внаслідок порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: втрати, понесені особою в зв»язку з пошкодженням або знищенням майна, а також витрати, які особа понесла або повинна була понести для поновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частина 3 названої статті передбачає, що збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо законом або договором не встановлено відшкодування в меншому або більшому розмірі.

Відповідно до висновку спеціаліста № 158/09.12.2014 р., складеного Науково-дослідницьким центром незалежних споживчих експертиз «Укртест» (а.с.13-16), станом на грудень 2014 р. вартість відновлювального ремонту в приміщеннях магазину «Шаг» складає 6071 грн.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 158 від 09.12.2014 р. (а.с.7), за визначення матеріального збитку в приміщенні магазину «Шаг» по вул..Чарівній, 113 позивачем сплачено 1200 грн.

З наданих відповідачем акту виконаних робіт від 03.12.2014 р. (а.с.51) та квитанцій (а.с.52), судом встановлено, що після залиття приміщення позивача, ОСОБА_2 було закуплено матеріалів та організовано проведення ремонтних робіт на загальну суму 1383,80 грн.

Порушення прав позивача і розмір заподіяного матеріального збитку в сумі 6071 грн. є доведеним достатніми достовірними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача за вирахуванням відшкодованої суми в розмірі 1383,80 грн., що складає 4687,20 грн.

При оцінці доказів, якими сторони обґрунтовували вартість спричиненої шкоди, суд, з врахуванням положень ст.ст.57-59, 64, 66 ЦПК України, надав перевагу наданому позивачем висновку експерта, складеного Науково-дослідницьким центром незалежних споживчих експертиз «Укртест».

Разом з тим, позивач окрім вартості відновлювального ремонту приміщення, просив стягнути вартість пошкоджених залиттям меблів, взуття та інші додаткові витрати, які понесені ним в результаті затоплення.

В обґрунтування зазначених вимог позивач послався на висновок експерта, покази свідка та відеозапис.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.60 ЦПК України).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що допомагала сім»ї позивача усувати наслідки залиття магазину. Пояснила, що меблі та чоловіче взуття було залите водою. Кількість, моделі взуття та характер пошкоджень вона не пам»ятає.

З наданого позивачем відеозапису, не можливо також достовірно встановити достеменний зв»язок між зображеним на відоезапису взуттям та найменуванням виробу, його товарними характеристиками, виявленими дефектами, викладеними у висновку Науково-дослідницьким центром незалежних споживчих експертиз «Укртест». Як зазначила в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 вартість виробу та сума збитків нею розраховувалась, виходячи з тієї кількості пар взуття та меблів, на які вказав сам заявник ОСОБА_1, як на пошкоджені внаслідок залиття.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснив, що саме він після залиття займався усуненням його наслідків. Він замовляв плити на стелю магазину та винаймав робітників для проведення ремонтних робіт в залитому приміщенні. На той час жодних претензій з приводу залиття меблів чи взуття ОСОБА_1, не висловлював.

Аналізуючи вищевикладеного та відсутність в актах МКП «Основаніє» від 28.11.2014 р. та від 19.12.2014 р. посилання на залиття в нежитловому приміщенні № 73 в будинку № 113 по вул..Чарівній в м.Запоріжжя меблів та взуття з відображенням їх кількості та характеристик, не дають суду підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині заявлених вимог про стягнення вартості пошкоджених залиттям меблів та взуття.

Не підлягають задоволенню також і вимоги про стягнення інших додаткових витрат через їх недоведеність.

Вирішуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Моральною шкодою згідно ст.23 ЦК України, роз»яснень Пленуму Верховного Суду України в п.3 Постанови № 4 від 31.03.1995 р.(із змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного або психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру; приниження честі, гідності, престижу або ділової репутації, порушення нормальних життєвих зв»язків тощо.

З матеріалів справи, пояснень учасників процесу та свідків суд встановив, що внаслідок залиття 28.11.2014 р. нежитлове приміщення позивача, зазнало технічних пошкоджень.

Судом також встановлено, що залиття відбулося внаслідок раптового руйнування конструкції самої батареї опалення, підключення якої було здійснено належним чином, будь-яких незаконних переобладнань в квартирі відповідача комісією не виявлено.

Після затоплення відповідач в короткі строки вжила заходів щодо усунення заподіяної шкоди та врегулювання спору.

Фактичні обставини справи в сукупності не підтверджують заподіяння моральної шкоди позивачу внаслідок пошкодження його власності, оскільки ОСОБА_2, яка відповідальна за шкоду, вжила заходів до її відшкодування та намагалася звести до мінімуму, а тому суд відмовляє ОСОБА_1 у стягненні моральної шкоди.

У відповідності до ст..88 ЦПК України, стягненню з відповідачів підлягає судовий збір, пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі ст..ст.3, 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4687 грн. 20 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям нежитлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 243,60 грн. та витрат на проведення експертизи в сумі 372 грн., що разом складає 615,60 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк