Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1727/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Зайцевій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_1, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту, вказуючи, що відповідно до укладеного договору № CSIPGІ від 19.03.2008 року ОСОБА_1 (далі відповідач 1) 19. 03.2008 року отримав кредит у розмірі 64930,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.08.2018 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором вони і ОСОБА_1 19.03.2008 р. уклали договір іпотеки № CSIPGІ3 (надалі договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки відповідач 1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 72,20 кв. м., житловою площею 44,60 кв.м., яка розташована за адресою: Черкаська обл, АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Рішення суду виданого Соснівським районним судом та Договором купівлі-продажу.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 27 серпня 2014 року Апеляційний суд Черкаської області ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 72,70кв.м., житловою площею 44,60кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ Приватбанк.

Звернути стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ Приватбанк не вдалося, та як існують обтяження відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві.

05.06.2014 року постановою відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження №38335283) було накладено арешт на все нерухоме майно в межах суми 331540,14грн. в т.ч. на квартиру загальною площею 72,20кв.м., житловою площею 44,60кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, який 06.06.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 5924600.

ПАТ КБ Приватбанк не погоджується з вказаною постановою та вважає її протиправною з наступних підстав.

Статтею 7 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Згідно ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотеку право іпотеки виникає з моменту укладання договору.

В даному випадку:

- по-перше: вимоги ПАТ КБ ПриватБанк мають вищий пріоритет, так як договір іпотеки укладено 19.03.2008 року, а арешт був накладений 06.06.2014 року;

- по-друге: на сьогоднішній день заборгованість по вищевказаному кредитному договору ОСОБА_2 перед ПАТ КБ ПриватБанк не погашена і становить 201439,06 доларів США, що значно перевищує вартість іпотечної квартири.

Отже, державний виконавець не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Згідно п. 8 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ Про іпотеку.

Згідно ст. 9 Про іпотеку відчуження предмету іпотеки здійснюється виключно на підставі згоди іпотекодержателя. ПАТ КБ Приватбанк такої згоди не давав.

Пунктом 4 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження у незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішення суду.

А тому просить суд скасувати арешт відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2014 року, який 06.06.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №5924600 та звільнити з-під арешту та заборони відчуження квартиру загальною площею 72,20 кв.м., житловою площею 44,60 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3, що належить на праві власності ОСОБА_2.

В судове засідання представник позивача не зявився, оскільки до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, оскільки до початку судового засідання надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову не заперечував.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, хоча про день, час та місце судового засідання був завчасно повідомлений.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору № CSIPGІ від 19.03.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 64930,12 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.08.2018 року.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором ПАТ КБ Приватбанк і ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № CSIPGІ3. Згідно з договором іпотеки ОСОБА_1 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 72,20 кв. м., житловою площею 44,60 кв.м., яка розташована за адресою: Черкаська обл, АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі Рішення суду виданого Соснівським районним судом та Договором купівлі-продажу.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, 27 серпня 2014 року Апеляційний суд Черкаської області ухвалив рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру загальною площею 72,70кв.м., житловою площею 44,60кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ Приватбанк.

Звернути стягнення на предмет іпотеки ПАТ КБ Приватбанк не вдалося, та як існують обтяження відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві.

05.06.2014 року постановою відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (виконавче провадження №38335283) було накладено арешт на все нерухоме майно в межах суми 331540,14грн. в т.ч. на квартиру загальною площею 72,20кв.м., житловою площею 44,60кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, який 06.06.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 5924600.

Згідно ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження, для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі:

- виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів;

- коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Відповідно до ст. 3 ЗУ Про іпотеку право іпотеки виникає з моменту укладання договору.

В даному випадку:

- по-перше: вимоги ПАТ КБ ПриватБанк мають вищий пріоритет, так як договір іпотеки укладено 19.03.2008 року, а арешт був накладений 06.06.2014 року;

- по-друге: на сьогоднішній день заборгованість по вищевказаному кредитному договору ОСОБА_2 перед ПАТ КБ ПриватБанк не погашена і становить 201439,06 доларів США, що значно перевищує вартість іпотечної квартири.

Отже, державний виконавець не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є іпотекодержателями.

Згідно п. 8 ст. 54 ЗУ Про виконавче провадження примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ Про іпотеку.

Згідно ст. 9 Про іпотеку відчуження предмету іпотеки здійснюється виключно на підставі згоди іпотекодержателя. ПАТ КБ Приватбанк такої згоди не давав.

Відповідно до ст. 60 ЗУ Про виконавче провадження у незавершеного виконавчого провадження арешт з майна може бути знятий за рішення суду.

А тому враховуючи вищевикладене, надані письмові докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для повного задоволення даного позову.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, Закону України Про іпотеку, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційного банку Приватбанк до ОСОБА_1,Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2014 року,який 06.06.2014 року зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під №5924600.

Звільнити з - під арешту та заборони відчуження квартиру загальною площею 72,20кв.м ,житловою площею 44,60кв.м, яка розташована за адресою АДРЕСА_4 ,що належить на праві власності ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий:

ОСОБА_3