АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 598/8/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Щербата Г.Р.
Провадження № 22-ц/789/582/15 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Демкович Ю. Й., Хома М. В.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається,-

ВСТАНОВИЛА:

05.01.2014 року ОСОБА_1 звернувся з вищенаведеним позовом. Вимоги аргументовано тим, що позивач продовжує навчатись в Збаразькому ПТУ №25 і тяжко хворіє. Відповідач обов'язку з його утримання не виконує. Просить стягнути аліменти в зв'язку з продовженням навчання - 3000 грн. щомісячно і кошти на лікування та розвиток здібностей - 3000 грн. щомісячно.

Рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року позов задоволено частково і стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в сумі 300 грн. щомісячно до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років, починаючи з 05.01.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що він проживає разом з матір'ю, знаходиться на її утриманні, тяжко хворіє з дитинства та навчається у Збаразькому ПТУ №25. Що матір утримує і його рідну сестру, яка навчається. Суд не звернув уваги на докази, що ОСОБА_2 має приватний бізнес і здійснює продаж узбецьких приправ та проводить оплату за користування торговим місцем, отримує великі доходи від здійснення підприємницької діяльності, про що свідчить придбання дорогого автомобіля та квартири. Не взято до уваги його медичні обстаження, які доводять тяжкість захворювань та необхідність одержання матеріальної допомоги від батька на лікування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що суд не врахував позицію Верховного Суду України викладену у постанові пленуму №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" - що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатись виникає за наявновності у батьків можливості надавати таку допомогу. Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2014 року встановлено факт відсутності у ОСОБА_2 можливості надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу. Суд не звернув уваги на стан здоров'я апелянта, що він є інвалідом 2 групи і пенсія в 1052,76 грн. є єдиним доходом, значну частину якого він витрачає на лікування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав свою апеляційну скаргу та надав відповідні пояснення за апеляційною скаргою. Заперечив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_2 та його представник підтримали апеляційну скаргу та надали відповідні пояснення за апеляційною скаргою. Заперечили у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 Вказали, що ОСОБА_2 не здійснює підприємницьку діяльність і не продає приправи. Пояснили, що в 2007 році придбала автомобіль дружина, бо йому тяжко ходити. Зазначають, що кошти синові надавав та допомагав, але зараз не працює і погіршився стан здоров'я - змінив 3 групу інвалідності на 2 групу. Вказують, що ОСОБА_2 має третю дитину. ОСОБА_1 є повнолітнім і може працювати.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обов'язку відповідача як батька, згідно ст.199 СК України, утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебували у шлюбі і мають сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірваний і вони проживають окремо.

ОСОБА_1 проживає разом із матір'ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 і навчається на державній формі навчання на третьому курсі ДНЗ «Збаразького ПТУ» з 01.09.2012 року по 30.06.2015 року (а.с.4)

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до змісту ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини: 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника інших дітей, непрацюючих чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2014 року встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з/з опорно-рухового апарату з встановленням інвалідності до 01.11.2015 року і отримує пенсію в розмірі 1052 грн. (а.с.30,31,33).

Твердження ОСОБА_1, що ОСОБА_2 має свій бізнес з продажі узбецьких приправ і отримує великі прибутки не підтверджено доказами та спростовується довідкою з ЄДРЮО та фізичних осіб від 29.09.2014 року, з якої вбачається - ОСОБА_2 не є суб'єктом підприємницької діяльності (а.с.32).

Довіка №71 від 02.03.2011 року Хмельницького міського споживчого товариства "Кооператор" - підтверджує, що ОСОБА_2 не являється суб'єктом підприємницької діяльності, а здійснює продаж узбецьких приправ в м'ясному павільйоні ринку, як фізична особа і проводить оплату за користування торговим місцем у разі здійснення торгівлі (а.с.9).

Твердження ОСОБА_1 про купівлю батьком квартири оцінюється критично, оскільки з довідки №5195/01/01-15 від 19.11.2013 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року зареєстровано право власності на квартиру в АДРЕСА_2 за ОСОБА_2, - що не вказує ні на час, ні на спосіб набуття права власності.

Доводи ОСОБА_1 про купівлю батьком автомобіля, дорогих меблів і здійснення дорогого ремонту у квртирі колегія суддів оцінює критично, оскільки не подано докази на підтвердження вказаних доводів апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу ОСОБА_2, колегія суддів критично оцінює твердження про встановлення рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 11.11.2014 року факту відсутності у нього можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому синові, оскільки неможливість надання матеріальної допомоги при вирішенні справи в 2014 році не може свідчити про відсутність такої можливості на час розгляду даної справи.

Суд першої інстанції вірно врахував, стан здоров'я відповідача, розмір його пенсії і утримання ним неповнолітньої дитини, та правомірно прийшов до переконання про часткове задоволення позову і стягнення 300 грн. аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_1, який продовжує навчання, оскільки утримання дитини віком до 23 років у зв'язку з навчанням є обов'язком батьків і нормами права не передбачено повне звільнення одного із батьків від участі у витратах на дитину, яка продовжує навчання.

Позиція колегії суддів відповідає і правовій позиції колегії судді ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладеній в ухвалі від 25.03.2015 року у справі №6-48043св14.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що апелянтами не було зроблено в підтвердження своїх апеляційних скарг на рішення суду.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 18 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський