Справа № 761/6966/15-ц
Провадження №2/761/4097/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

20 травня 2015 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Савицького О.А.

при секретарі Заяць О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдніпрохарчопром» про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, суд

встановив:

19 грудня 2013 року ОСОБА_1. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдніпрохарчопром» моральну шкодув розмірі 243600 грн., завдану йому каліцтвом, внаслідок якого ним була втрачена професійна працездатність.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював на посаді бурильника-водія інституту «Укрдіпрохарчопром», правонаступником якого є Український державний інститут по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром». Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок на виробництві від 20.01.1984 року ОСОБА_1 отримав травму на виробництві в результаті події, що сталася 26.05.1983 року, внаслідок якої йому було встановлено 2 групу інвалідності. Згідно з рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 14.11.1993 року відповідач виплачував позивачу щомісячно 13011,75 крб. Позивач вважає, що внаслідок вищевказаного нещасного випадку, що стався 26.05.1983 року він переніс моральні страждання, не зміг зробити трудову кар'єру підвищити свій професійний рівень, у зв'язку з чим і звернувся до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд задовольнити його в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову, посилаючись на те, що відповідно до рішень судів за схожими позовами, між тими ж сторонами з тих же підстав позивачу вже було відмовлено. Крім того вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Вислухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази зібрані в справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді бурильника-водія інституту «Укрдіпрохарчопром», правонаступником якого є Український державний інститут по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром».

26.05.1983 рокупозивач отримав травму на виробництві, що підтверджується Актом № 1 від 20.01.1984 року, внаслідок чого йому було встановлено 2 групу інвалідності, з 11 червня 2002 року отримує пенсію по інвалідності з трудового каліцтва довічно.

Під час трудової діяльності позивача в інституті «Укрдіпрохарчопром», йому встановлювалась 15 % надбавка до заробітної плати в якості компенсації за втрату працездатності у зв'язку з виробничою травмою.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Бориспільського міського суду Київської області від 14 листопада 1993 р. зобов'язано інститут «Укрдіпрохарчопром» виплачувати ОСОБА_1 щомісячно 13011,75 крб.

Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09.12.2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдіпрохарчопром», Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Київській області про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, в задоволені позову було відмовлено. Рішення набрало законної сили 04.03.2015 року.

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже факт отримання позивачем інвалідності в результаті виробничої травми в 1983 році не підлягає доказуванню.

Враховуючи що нещасний випадок на виробництві в результаті якого позивач став інвалідом відбувся в 1983 році, суд вважає, що при вирішенні даного спору, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України в редакції 2003 року, необхідно застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року з наступними змінами.

Відповідно до ст.440-1 ЦК Української РСР моральна (немайнова) шкода заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Згідно з ст. 71 ЦК УРСР загальний строк для захисту прав за позовом особи, право якої порушено (позовна давність) встановлюється в три роки.

Відповідно до ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові.

Статтею 75 ЦК УРСР, визначено, що позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін.

Суд не погоджується, з посиланням представника позивача на те, що до розглядуваних правовідносин строк позовної давності не застосовується, оскільки це суперечить вимогам статті 83 ЦК УРСР, якою визначено правовідносини на які позовна давність не поширюється, і в якій не передбачено вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка в розумінні цієї статті не може бути віднесена до порушення особистих немайнових прав.

Враховуючи викладе, оскільки судом було встановлено, що нещасний випадок на виробництві, в результаті якого позивач отримав інвалідність відбувся в 26.05.1983 році, а позовна давність відповідно до ст. 71 ЦК УРСР становить 3 роки, стороною позивача не доведено поважності пропуску цього строку, оскільки позивач вважає, що на дані правовідносини строк позовної давності не розповсюджується, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57 - 61, 79, 88, 169, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Українського державного інституту по проектуванню підприємств харчової промисловості «Укрдніпрохарчопром про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: