Провадження 2/127/25/15
УХВАЛА

14 травня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бойко В.М., розглянувши заяву представника позивачів про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява представника позивачів про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.

У вищевказаній заяві заявник просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно: земельну ділянку площею 0,0675га, кадастровий номер :02:087:0197, розташовану за адресою : м. Вінниця, 1 провулок Корольова, 14а; земельну ділянку площею 0,0110 га кадастровий номер :02:087:0199, розташовану за адресою : м. Вінниця, 1 провулок Корольова, 14а; автомобіль Toyota RAV4, 2014 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 автомобіль Opel Astra 2003 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 житловий будинок № 14а по 1 провулку Корольова у м. Вінниці.

Заяву мотивує тим, що спір між сторонами виник у звязку з тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проживаючи однією сімєю без реєстрації шлюбу, спільно придбали спірне майно, проте оформили права на нього виключно на ОСОБА_5 Позивачі вважають, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів в подальшому може утруднити виконання рішення суду, оскільки на даний час спадкоємець - відповідач ОСОБА_6 має нічим не обмежене право одноособово розпорядитися спірним майном. Представник позивачів зазначає, що в інший спосіб вжити заходи до охорони спадкового майна до закінчення розгляду справи неможливо, з огляду на те, що позивачі не є спадкоємцями титульного власника ОСОБА_5

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

П. 2 ч. 2 ст. 151 ЦПК України встановлено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню оскільки, заява необґрунтована не надано жодного доказу, що підтверджували б доводи зазначені в заяві про забезпечення позову, зокрема докази про загрозу невиконання чи утруднення рішення суду.

Керуючись ст. 8, 209, 210, 151, 152, 153, ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали

СУДДЯ :