Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 233/149/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Бєлостоцька О.В.
Провадження номер 22-ц-778/2524/15 Суддя-доповідач: Бабак А.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

Полякова О.З.

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» (далі КДНВП «Кварсит»)про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що вона перебувала у трудових правовідносинах з відповідачем. 10 листопада 2014 року її було звільнено з посади начальника юридичного відділу зазначеного підприємства на підставі ст. 38 КЗпП України. Заробітна плата їй своєчасно не виплачувалася, у зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 16025,39 грн. В порушення ст.116 КЗпП України відповідач в день звільнення не здійснив повного розрахунку з нею.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 16025,39 грн.; середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати з 11 листопада 2014 року до ухвалення судового рішення у справі.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» на користь ОСОБА_3 заборгованість по заробітній платі в розмірі 16025,39 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 11 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року включно у розмірі 11403,28 грн., а всього 27 428,67 грн.

Стягнуто з Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» в дохід держави судовий збір у розмірі 274,29 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період часу з 11 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року включно у розмірі 11403,28 грн. КДНВП «Кварсит» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом не повно встановлені обставини справи, оскільки не прийнято до уваги, що підприємство має дуже тяжке фінансове становище. Просить рішення суду в цій частині скасувати. В іншій частині рішення залишити без змін.

Відповідно до розпорядження ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року про зміну територіальної підсудності судових справ, підсудність даної справи визначена апеляційному суду Запорізької області.

Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від апелянта та позивача у справі надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга КДНВП «Кварсит» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, а оскільки апелянт оскаржує рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, у відповідності до ч.3 п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», рішення переглядається лише в цій частині про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні з посади начальника юридичного відділу КДНВП «Кварсит» 10 листопада 2014 року за ст. 38 КЗпП України, з нею не здійснений остаточний розрахунок та не виплачена заробітна плата, тому стягнув заборгованість по заробітній платі та середній заробіток за час затримки розрахунку до ухвалення рішення у сумі 11403,28 грн.

Судова колегія вважає, що висновок суду є вірним. Розглядаючи спір в цій частині позовних вимог, суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 212-214 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно з'ясував обставини справи на які посилалися сторони, дав належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між учасниками процесу, закон, який їх регулює та правильно вирішив спір.

Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працювала начальником юридичного відділу КДНВП «Кварсит» та 10 листопада 2014 року звільнилася за ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідач з нею розрахунок не провів. Частково заробітна плата виплачена 26.12.2014 року, заборгованість по заробітній платі становить 16183,00 грн., яку суд стягнув з відповідача та стягнув середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 11403,28 грн.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову, та наявності передбачених ст. ст. 116,117 КЗпП України підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 листопада 2014 року по 28 січня 2015 року у сумі 11403,28 грн., оскільки на день ухвалення рішення остаточний розрахунок не здійснений та існує заборгованість по заробітній платі.

Щодо доводів апелянта відносно того, що на підприємстві існує дуже тяжке фінансове становище і відсутність грошових коштів пов'язана із державної заборони експорту продукції КДНВП «Кварсит» на територію Російської Федерації, то судова колегія зазначає наступне.

Пунктом п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому свої вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таке роз'яснення цієї норми права, крім наведеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, надав і Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Костянтинівського державного науково-виробничого підприємства «Кварсит» відхилити.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: