Справа № 286/7179/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Олех Ю. М.,

за участю позивача ФОП ОСОБА_1, відповідача 1 ОСОБА_2, відповідача 2 ОСОБА_3, представника відповідача 2 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідачів ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, 2. ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, ОСОБА_8, про стягнення матеріальної і моральної шкоди , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач фізична особа-підприємець (ФОП) ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою та уточненою позовної заявою до відповідачів: ОСОБА_5, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, 2. ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, 29.08.1997 року нароження, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому просить стягнути на свою користь: з відповідача 1 шкоду завдану злочином в сумі 3451,55 грн., матеріальну шкоду за розбиті вікна в сумі 1106 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. (всього на суму 6557,556 грн.); з відповідача 2 шкоду завдану злочином в сумі 2868,05 грн., матеріальну шкоду за розбиті вікна в сумі 1106 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. (всього на суму 5974,05 грн.); з відповідача 3 шкоду завдану злочином в сумі 1820,18 грн., матеріальну шкоду за розбиті вікна в сумі 1106 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. (всього на суму 4926,18 грн.).

Позов мотивований тим, що ФОП ОСОБА_1 є потерпілою у кримінальних справах, в яких вироками Овруцького районного суду Житомирської області від 26.03.2014 року та від 18.09.2014 обвинувачених неповнолітніх ОСОБА_6, законним представником якого є відповідач 1 ОСОБА_2, та ОСОБА_7, законним представником якого є відповідач 2 ОСОБА_3, а також відповідача 3 повнолітнього ОСОБА_9 визнано винними у вчиненні відносно неї 24.11.2013 року, 12.03.2013 року та 03.04.2013 року декількох епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України, а саме крадіжок, вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаних з проникнення в приміщення. Злочинними діями обвинувачених позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка складається з вартості викраденого ними майна та вартості розбитих ними вікон при проникненні в приміщення належного позивачу магазину-бару «Світлана», які внаслідок суттєвого ушкодження стали непридатними до експлуатації, і моральної шкоди, яка полягає у душевних хвилюваннях позивача.

Відповідач 3 судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та заяву про визнання позову.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задоволити, з мотивів у ньому наведених.

В судовому засіданні відповідач 1 проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити.

В судовому засіданні відповідач 2 та його представник проти позову заперечили, просили у його задоволенні відмовити за безпідставністю у повному обсязі, мотивуючи зокрема тим, що відповідач 2 добровільно відшкодував матеріальну шкоду завдану злочинами, вчиненими ОСОБА_7 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, передавши позивачу грошові кошти в сумі 2867 грн., що засвідчується розпискою позивача від 17.06.2014 року розписку, яка долучена до матеріалів справи; вимога про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної розбиттям вікон є необґрунтованою, оскільки при вчиненні крадіжок вікна розбиті не були, а проникнення в приміщення здійснювалось шляхом виймання скла у віконній рамі приміщення, що встановлено вироком суду; з огляду на наведені доводи вимога про стягнення моральної шкоди також є необґрунтованою.

Заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши законність визнання позову відповідачем 3, дослідивши і оцінивши докази і справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 17.10.2001 року, що стверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № 307010. З метою здійснення підприємницької діяльності та відкриття торгової точки 18.10.2001 року підприємцем ОСОБА_1 із СТОВ «Полісся» було укладено договір оренди приміщення в с.Піщаниця Овруцького району Житомирської області. На даний час належна позивачу торгова точка в с.Піщаниця функціонує під назвою магазин-бар «Світлана».

Як встановлено вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26.03.2014 року у справі № 286/500/14-к, який набрав законної сили, 24.11.2013 року біля 23 години неповнолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуваючи в с.Піщаниця Овруцького району Житомирської області, за попередньою змовою з ОСОБА_9, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, підійшли до приміщення магазин-бару «Світлана», який належить приватному підприємцю ОСОБА_1, через незачинене вікно, що знаходиться з правої сторони магазин-бару, ОСОБА_6 проник в середину приміщення магазину, звідки таємно викрав: грошові кошти в сумі 280 грн.; чоловічий косметичний набір вартістю 45 грн.; 2 бісквітних рулети вартістю 12 грн. за один на суму 24 грн.; 2 пачки печива «Топ снек» вартість 7,50 грн. за одну на суму 15 грн.; 5 пар чоловічих шкарпеток вартістю 12 грн. за одну на суму 60 грн.; 2 пари чоловічих шкарпеток вартістю 7 грн. за одну на суму 14 грн.; 3 пачки чипсів «Люкс» вартістю 15 грн. за одну на суму 45 грн.; 1 л. пачку вина «Портвейн» вартістю 36 грн.; 2 пачки цигарок «Честер філд» вартістю 14 грн. за одну на суму 28 грн.; 14 пачок цигарок «Бонд» вартістю 11 грн. за одну на суму 154 грн.; 3 пачки цигарок «Джин Лінг» вартістю 7 грн. за одну на суму 21 грн.; 1 пачку цигарок «Кент» вартістю 14 грн.; 1 пляшку горілки «Старий Житомир» ємкістю 0,75 л. вартістю 55 грн.; 1 пляшку коньяку «Бахчисарай» ємкістю 0,25 л. вартістю 32 грн.; 1 пляшку вина «Кабуки вишня» ємкістю 0,75 л. вартістю 36 грн.; 3 пачки презервативів вартістю 5 грн. за одну на суму 15 грн.; 1 пляшку одеколону чоловічого «Дангер» вартістю 35 грн.; 1 пляшку одеколону чоловічого «Діаманд» вартістю 45 грн.; 1 тюбик зубної пасти «Колгейт» вартістю 7 грн.; кросівки чоловічі вартістю 150 грн.; 1 пляшку пива «Зіберт» ємкістю 2,5 л. вартістю 18 грн.; 1 пляшку горілки «Перепілка домашня» ємкістю 0,5 л. вартістю 38 грн. Викрадені товарно-матеріальні цінності ОСОБА_6 крізь вікно передав ОСОБА_9. В наступному викрадене вони розділили між собою. В результаті крадіжки, потерпілій ОСОБА_1 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1167 грн. Проте частину заподіяної шкоди в сумі 350 грн. мама обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_2 повернула потерпілій ФОП ОСОБА_1М, а на 817 грн потерпіла заявила цивільний позов.

Цим же ж вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26.03.2014 року у справі № 286/500/14-к ОСОБА_6, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2 та 3 ст.185 КК України та обрано йому остаточну міру покарання - один рік позбавлення волі, проте звільнено від покарання з випробуванням та встановено іспитовий строк один рік; стягнуто з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_2 на користь потерпілої ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 230,35 грн.

Таким чином, з вказаного вироку суду вбачається, що по епізоду крадіжки належного позивачу майна, вчиненої 24.11.2013 року ОСОБА_6 та ОСОБА_9, відповідачем 3 у справі, заподіяну злочином матеріальну шкоду в сумі 1167 грн. відповідачем 1 ОСОБА_2, як законним представником ОСОБА_6, відшкодовано позивачу в добровільному порядку на суму 350 грн., а на суму 230,35 грн. присуджено з відповідача 1 до відшкодування позивачу в сумі 230,35 грн., що разом складає 580,35 грн. (350+230,35 = 580,35), тобто близько 1/2 частини від заподіяної матеріальної шкоди в загальній сумі 1167 грн. (1167/2=583,50 грн.).

Як встановлено вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 18.09.2014 року у справі № 286/3087/14-к, який набрав законної сили, 12.03.2014 року близько 02 години, а потім близько 04 години, в с.Піщаниця Овруцького району Житомирської області обвинувачені ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 за попередньою змовою між собою двічі вчинили таємне викрадення (крадіжку) чужого майна, попередньо вийнявши скло у віконній рамі приміщення магазин-бару «Світлана», що розташований по вул.Миру, 3, який належить приватному підприємцю ОСОБА_1. Так, ОСОБА_6 через отвір у вікні проник всередину приміщення магазину-бару, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 180 грн., 4,580 кг. окорочків свіжоморожених по ціні 20 грн. за кг. на суму 91,60 грн., 1,580 кг. ковбаси «Зі святом» по ціні 78 грн. за кг. на суму 123,24 грн., 0,640 кг. ковбаси «Мисливська» по ціні 80 грн. за кг. на суму 51,20 грн. та інші товарно-матеріальні цінності, всього на загальну суму 3710,05 грн., які ОСОБА_6 відразу передав через вікно ОСОБА_7 та ОСОБА_9, що чекали на вулиці під вказаним вікном магазину. Таким чином, Мар»євич В.А., ОСОБА_6 та ОСОБА_9, таємно викрали чуже майно на загальну суму 3710,05 грн., чим заподіяли потерпілій ОСОБА_1 матеріальну шкоду на вказану суму.

03 квітня 2014 року близько 23 години, в с.Піщаниця Овруцького району Житомирської області, по вулиці Миру, 3, ОСОБА_7 за попередньою змовою із ОСОБА_6, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вийнявши віконну раму повторно проникли всередину приміщення магазин-бару «Світлана», який належить приватному підприємцю ОСОБА_1, звідки таємно викрали грошові кошти в сумі 230 грн., 3 сумки вартістю 7,50 грн. за одну на суму 22,50 грн., 2 пляшки напою «Пепсі» ємкістю 1,0 л. по ціні 10 грн. за одну на суму 20 грн., 2 косметичні набори по ціні 45 грн. за один на суму 90 грн., 6 пар шкарпеток по ціні 8 грн. за одну на суму 48 грн. та інші товарно-матеріальні цінності, всього на загальну суму 3262,74 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_1 майнову шкоду на вказану суму.

Цим же ж вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 18.09.2014 року у справі № 286/3087/14-к ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і призначено йому остаточне покарання за сукупністю злочинів та шляхом часткового приєднання покарання за попереднім вироком у вигляді трьох років семи місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна; ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2,3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України і призначено йому остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді у виді трьох років шести місяців позбавлення волі без конфіскації належного йому майна, проте звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки; ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК, ч.1 ст.304 КК України і призначено йому остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі, проте звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та іспитовим строком на два роки.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.1177 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи внаслідок злочину, відшкодовується державою, якщо не встановлено особу, яка вчинила злочин, або якщо вона є неплатоспроможною.

Згідно з ст.1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Згідно з ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на встановлені дослідженням доказів обставини справи та доведеність вироками суду протиправності дій неповнолітніх ОСОБА_6, законним представником (матірю) якого є відповідач 1 ОСОБА_2, ОСОБА_7, законним представником (батьком) якого є відповідач 2 ОСОБА_3, відповідача 3 повнолітнього ОСОБА_9, та їх вини у вчиненні злочинів, наявності безпосереднього причинного зв'язку між винними неправомірними (протиправними) діями вказаних осіб та завданою позивачу шкодою, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочинами. Однак, досліджуючи питання розміру заподіяної матеріальної та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, суд дійшов наступних висновків.

Як випливає з викладеного в сукупності, ОСОБА_6 брав участь в усіх трьох крадіжках, вчинених 24.11.2013 року, 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, ОСОБА_7 у двох 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, ОСОБА_9 у двох 24.11.2013 року, 12.03.2014 року. Тобто відповідно до участі кожного із засуджених у вчиненні злочиних діянь, якими заподіяно матеріальну шкоду позивачу, та з врахуванням того, що вироком Овруцького районного суду Житомирської області від 26.03.2014 року у справі № 286/500/14-к було частково задоволено цивільний позов підприємця ОСОБА_1 до законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_2 на суму 230,35 грн., оскільки матеріальна шкода на суму 350 грн. була добровільно відшкодована матірю обвинуваченого, з відповідача 1 ОСОБА_2 підлягає стягненню матеріальна шкода заподіна злочинами, вчиненими 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, в розмірі 1/3 частини від 3710,05 грн. (3710,05/3=1236,68 грн.) та 1/2 частини від 3262,74 грн. (3262,74/2=1631,37 грн.), що складає 2868,05 грн.; з відповідача 2 ОСОБА_3 підлягає стягненню матеріальна шкода заподіна злочинами, вчиненими 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, в розмірі 1/3 частини від 3710,05 грн. (3710,05/3=1236,68 грн.) та 1/2 частини від 3262,74 грн. (3262,74/2=1631,37 грн.), що складає 2868,05 грн.; з відповідача 3 ОСОБА_9 підлягає стягненню матеріальна шкода заподіна злочинами, вчиненими 24.11.2013 року та 12.03.2014 року в розмірі 1/2 частини від 1167 грн. (1167/2=583,50 грн.) та 1/3 частини від 3710,05 грн. (3710,05/3=1236,68 грн.), що складає 1820,18 грн.

Однак, матеріальна шкода заподіна злочинами, вчиненими ОСОБА_7 12.03.2014 року та 03.04.2014 року, була самостійно добровільно відшкодована його батьком ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_1 в сумі 2867 грн., про що ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 розписку від 17.06.2014 року, оригінал якої долучений відповідачем 2 до матеріалів справи. А відтак в цій частині вимог позивача до відповідача 2 ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 2867 грн. спір між сторонами відсутній. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 в частині стягнення з нього матеріальної шкоди в сумі 2867 грн., тоді як в іншій частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 1,05 грн. позов підлягає задоволенню.

Позивач у позові стверджує, що ОСОБА_6 ОСОБА_7 та ОСОБА_9 при вчиненні крадіжок пошкодили та розбили вікна магазину-бару «Світлана», внаслідок чого вони є непридатними до експлуатації. Встановлення нових вікон коштуватиме 3319 грн., що підверджується наявною в матеріалах справи комерційною пропозицією № 224 від 11.06.2014 року. А відтак, вказана сума також складає матеріальну шкоду (реальні збитки), заподіяну позивачу неправомірними (протиправними) діями вказаних засуджених осіб. Тому, на думку позивача, відповідно до участі кожного із засуджених у вчиненні злочиних діянь, із кожного з відповідачів підлягає стягненню по 1106 грн. Однак, обставина розбиття вікон при вчиненні крадіжок заперечується відповідачами 1,2.

Як встановлено вироками суду, крадіжки з проникнення в приміщення магазину-бару «Світлана» відбулись 24.11.2013 року через незачинене вікно, що знаходиться з правої сторони, 12.03.2014 року шляхом виймання скла у віконній рамі та 03.04.2014 року шляхом виймання віконної рами. Тобто вироками суду не встановлено, що проникнення в приміщення відбулось шляхом пошкодження та розбиття вікон. А тому вимоги позивача про стягнення матеріальної шкоди за розбиті вікна в сумі по 1106 грн. із кожного із відповідачів (всього 3319 грн.) є необґрунтованими.

Таким чином, загалом на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду: з відповідача 1 в сумі 2868,05 грн., з відповідача 2 в сумі 1,05 грн., з відповідача 3 в сумі 1820,18 грн. Тобто позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 1 ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в загальній сумі 4557,55 грн. (тобто 3451,55+1106) підлягають частковому задоволенню на суму 2868,05 грн., а в решті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 2 ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди в загальній сумі 3974,05 грн. (тобто 2868,05+1106) підлягають частковому задоволенню на суму 1,05 грн., а в решті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за безпідставністю. Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача 3 ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди в загальній сумі 2926,18 грн. (тобто 1820,18+1106) підлягають частковому задоволенню на суму 1820,18 грн., а в решті позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з тривалості та глибини душевних страждань, часу вимушених змін у життєвих стосунках позивача та відсутності у позивача доказів про заподіяння моральної шкоди на суму заявлену до стягнення з відповідачів у загальному розмірі 6000 грн., тобто по 2000 грн. із кожного з них. Однак, враховуючи, що відповідачем 3 визнано позов в повному обсязі, про що подано суду письмову заяву, і таке визнання позову, зокрема в частині відшкодування моральної шкоди, не суперечить закону та правам інших осіб, відтак, з відповідача 3 на користь позивача слід стягнути, поряд із матеріальною шкодою в сумі 1820,18 грн., також і моральну шкоду в сумі 2000 грн., тобто позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_9 слід задоволити частково. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди з відповідачів 1,2 ОСОБА_2 та ОСОБА_3, то такі також підлягають частковому задоволенню, оскільки враховуючи вимоги розумності і справедливості, а також їх майновий стан та недоведеність розміру заподіяної моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягатиме стягненню з них, слід зменшити. Відтак, з відповідачів 1,2 на користь позивача слід стягнути моральну шкоду у розмірі по 1000 грн. з кожного. А отже, в решті позовних вимог до відповідачів 1, 2 про стягнення моральної шкоди слід відмовити за безпідставністю.

Від сплати судового збору позивач звільнена на підставі п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності до ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тому керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 174, 196, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_10, ІПН НОМЕР_1, матеріальну шкоду в загальній сумі 2868,05 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, 29.08.1997 року нароження, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_10, ІПН НОМЕР_1, матеріальну шкоду в загальній сумі 1,05 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_10, ІПН НОМЕР_1, матеріальну шкоду в загальній сумі 1820,18 грн. та моральну шкоду в сумі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь держави судовий збір в сумі 108,44 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, який діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, 29.08.1997 року нароження, на користь держави судовий збір в сумі 28,06 грн.

Стягнути з ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь держави судовий збір в сумі 107,10 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Овруцький районний суд Житомирської області в Апеляційний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_11