Справа № 502/1297/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,

при секретарі Урсул Г. К.,

розглянувши цивільну справу

за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 23.06.2015 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь з відповідача 70 769 гривень суми боргу - відповідно до розписки, 26 276, 34 гривень інфляційні нарахування, 907, 39 грн. 3 % річних з простроченої суми та 14 855, 67 грн., - пеню за прострочення виконання грошових зобовязань. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, 20.08.2013 року передав позичальнику ОСОБА_2, безвідсотковий кредит для розвитку виробництва в сумі 70 769 грн., після чого між сторонами була укладена письмова розписка про отримання вищезазначений коштів та з зобовязанням повернення вищезазначених грошових коштів у вигляді продукції, а саме виробів з очерету, до 01.01.2015 року. Також 20.08.2013 року сторони уклали договір зберігання верстати очерету вязальні, у кількості 2-х штук. Однак, після закінчення кінцевого терміну повернення зобовязань за вищезазначеним договором, ОСОБА_2 уникає виконання взятих на себе зобовязань. Таким чином на підставі вищезазначеного позивач просить стягнути з ОСОБА_2

Позивач, ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення судового засідання або проведення розгляду справи за його відсутності, суду не надав.

На підставі клопотання представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, суд достовірно встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини:

20.08.2013 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 взяв у ОСОБА_1 , безвідсотковий кредит на розвиток виробництва в сумі 70 769 грн., взявши на себе зобовязання повернути кошти у вигляді продукції, а саме: виробів з очерету, про що й була написана відповідна розписка від 20.08.2013 року / а. с. 08/.

Також 20.08.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, був укладений договір зберігання 2 станків черетовязальних, ринковою вартістю 30 000 євро, до моменту запиту, зі сплатою за 1 місяць зберігання в розмірі 100 грн. /а. с. 12-13/

Відповідно до акту прийому передачі від 20.08.2013 року, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 на зберігання станок черетовязальний, з відповідним заводським номером 200/10-4864 та станок черетовязальний, з відповідним заводським номером 200/10-8866. /а. с. 14/

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як зазначено у ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 3 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У ст. 545 ЦК України зазначено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач позику чи товар не повернув, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд вважає позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь з ОСОБА_2 заборгованості, підлягають задоволенню.

При звернені до суду ОСОБА_1 було загалом сплачено 1128, 08 гривень судового збору, що підтверджується відповідною квитанцією /а. с. 1/, та підлягає стягненню на користь позивача з ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, заборгованість за договором позики від 20.08.2013 року в розмірі 112 808 (сто дванадцять тисяч вісімсот вісім) гривень 40 копійок .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судові витрати у розмірі 1128,08 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_3