АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2193/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Годік Л. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівБондаренка С. І. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Родниківської сільської ради, про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_7 Після його смерті відкрилася спадщина, яку фона фактично прийняла, у вигляді домоволодіння по АДРЕСА_1

12 серпня 2014 року вона звернулася до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, проте нотаріусом було відмовлено їй у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Під час свого життя ОСОБА_7 не оформив права власності на будинок, не встиг здати в експлуатацію вказаний житловий будинок і тому на даний час позивач не може оформити свідоцтво про право власності, що і стало підставою для звернення до суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на незаконність та необгрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що для набуття права власності у встановленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема житловий будинок, а оскільки спадкодавець ОСОБА_7 не набув права власності на житловий будинок, тому і спадкоємець ОСОБА_6 не може набути право власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 11 січня 2013 року, виданого виконавчим комітетом Родниківської сільської ради Уманського району, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 від 22 лютого 1978 року, 24 квітня 1977 року між померлим ОСОБА_7 та позивачкою ОСОБА_6. було укладено шлюб.

Зі змісту довідки виконкому Родниківської сільської ради № 349/02-34 від 02 серпня 2014 року на день смерті ОСОБА_7 був зареєстрований і проживав в АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_6 та сином ОСОБА_7, а тому у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка фактично прийняла спадщину.

12 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до Уманської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 серпня 2014 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після її чоловіка ОСОБА_7 на житловий будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У силу вимог ст. 392 ЦК власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрованого в Книзі записів під номером 74, ОСОБА_7 був власником земельної ділянки, площею 0,1355 га для будівництва і обслуговування жилого будинку у с. Родниківка Уманського Черкаської області (а.с. 10)

24 квітня 1981 року ОСОБА_7 було видано будівельний паспорт на забудову земельної ділянки. (а.с. 13)

Як вбачається із технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, (а.с.17 зв. Характеристика будівель) протягом 1981-1991 років на вказаній земельній ділянці був побудований будинок та інші господарські будівлі (літня кухня, сараї, погріб і т.д.)

Слід зауважити, що на момент завершення будівництва житлового будинку та інших споруд (погріб, сарай, літня кухня, прибудова) чинним законодавством не була передбачена процедура введення завершеного будівництва приватного житлового будинку в експлуатацію.

12 березня 1981 року Радою Міністрів Української РСР була прийнята постанова № 125 «Про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів».

Відповідно до п.п. «к» п. 2 Постанови передбачалося прийняття в експлуатацію державними приймальними комісіями (призначеними виконкомами районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів) жилих будинків, гуртожитків, будинків дитячих дошкільних закладів, загальноосвітніх шкіл, незалежно від їх відомчої належності, а також усіх об'єктів житлово-цивільного призначення, які збудовані на кошти міжгосподарських підприємств (організацій) у сільському господарстві, а також колгоспів, інших кооперативних та інших господарських організацій або замовниками (забудовниками) яких є виконкоми районних, міських або районних у містах Рад народних депутатів.

Постановою КМУ від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва».

Таким чином, станом на момент закінчення будівництва житлового будинку, зокрема станом на 1991 рік, чинним законодавством не була передбачена процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1961 року, що діяла на момент завершення будівництва, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ. Записи в погосподарських книгах сільських рад визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджують право власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Родниківської сільської ради від 02 серпня 2014 року (а.с. 12) вбачається, що відповідно до запису в погосподарській книзі № 26 господарство НОМЕР_4 за ОСОБА_7 числиться житловий будинок в АДРЕСА_1

Земельна ділянка, площею 0,1355 га., на якій розташований вказаний житловий будинок та надвірні споруди, була надана ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та приватизована померлим.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Вирішуючи питання щодо визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування колегією суддів оцінюються в сукупності з іншими доказами копію технічного паспорту на будинок від 14 травня 2015 року та дані довідки Родниківської сільської ради від 02 серпня 2014 року про належність будинку ОСОБА_7 згідно даних записів погосподарської книги № 26 господарство НОМЕР_4.

Таким чином, проаналізувавши всі обставини справи в сукупності, враховуючи позицію відповідача, який визнав позову, що не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, колегія суддів вважає можливим, законним та справедливим визнати право власності на вказаний будинок з надвірними спорудами в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 4 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 липня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 Уманського району Черкаської області, а саме: житловий будинок - А, погріб -Д, веранду - а, літню кухню - Б, сарай - В, сарай-літня кухня - Г, сарай - Е, убиральня - Ж, навіс - З, замощення - І, огорожу - № 1, ворота з хвірткою - № 2, огорожу - № 3, ? частини криниці № 4, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :