Провадження № 22ц/790/2789/15 Головуючий 1-ї інст. - Малихін О.Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 звернувся до з відповідним позовом та просив встановити, що ОСОБА_3, який помер у січні 2010 року є його батьком, а ОСОБА_4, який помер у серпні 2011 року, є його дідусем. Просив визначити йому додатковий строк - три місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_4

В обґрунтування позову зазначив, що у січні 2010 року помер його батько ОСОБА_3, який постійно проживав в АДРЕСА_2. Після нього відкрилася спадщина - 1/5 частина вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги після батька були: його батько ОСОБА_4, він - син, ОСОБА_2 - дочка та ОСОБА_6 - дружина. Він спадщину після батька прийняв, звернувшись до нотаріальної контори, але свідоцтво не отримував. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 відмовилися від своїх часток у спадщині на користь ОСОБА_4 Останній спадщину після свого сина прийняв, але свідоцтво про право на спадщину не отримав. У серпня 2011 року його дідусь помер. Після нього відкрилася спадщина, 1/5 частина вказаної квартири, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності на житло, та частина квартири, яка залишилася після смерті сина. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_1 - його донька та він - його онук - за правом представлення на частку спадщини, яка належала б за законом його батькові. Спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідачка прийняла, так як була зареєстрована разом зі спадкодавцем на час його смерті.

Внаслідок не дуже родинних стосунків з позивачкою, остання не повідомила його про смерть діда і він дізнався про це тільки у лютому 2012 року. Він, позивач, мав намір звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не зробив цього у зв'язку з отриманою травмою. Після одужання він звернувся до нотаріальної контори, де йому пояснили, що строк на подання заяви він пропустив і такий строк може бути поновлений за письмовою згодою відповідачки, яка прийняла спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з'ясувалось, що існують розбіжності у написанні прізвищ батька, діда та його через неоднаковий переклад прізвищ з російської мови, на якій були виписані свідоцтва про народження та інші документи.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Встановлено факт, що ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року є батьком ОСОБА_2 Встановлено факт, що ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є дідусем ОСОБА_2 Визначено ОСОБА_2 додатковий строк - два місяці, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його діда ОСОБА_4

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову в цій частині. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи. Рішення суду щодо встановлення родинних зв'язків позивача з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не оскаржується.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що відповідно до свідоцтва про право власності №5-03-240799 від 18 квітня 2003 року ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим 05 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 30 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_2 є спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2.

З довідки Пономаренківської медамбулаторії сімейного лікаря від 22 лютого 2012 року вбачається, що ОСОБА_2 у зв'язку з розривом зв'язок була накладена фіксуюча гіпсова пов'язка до 05 березня 2012 року.

З 05 березня 2012 року ОСОБА_2 рекомендовано обмежити фізичні навантаження та накласти пов'язку з еластичним бинтом.

Відомості підтверджуючі, що після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_4 заводились спадкові справи та ОСОБА_2 звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання додаткового строку для прийняття спадщини суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не повідомила позивача про смерть ОСОБА_4 та йому не було відомо про цей факт до лютого 2012 року. В подальшому позивач не мав реальної можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки 22 лютого 2012 року отримав травму у зв'язку з чим тривалий час лікувався.

З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки вони суперечать вимогам закону та не ґрунтуються на обставинах і матеріалах справи.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що відповідно до ч.ч. 3 і 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1220, ч. 3 ст. 1223, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з предмету спору, відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 179 ЦПК України обов'язок доказування поважності причин пропущення строку для сприйняття спадщини покладається на позивача. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_2 не міг своєчасно звернутись до нотаріальний контори у зв'язку з тим, що до лютого 2012 року йому було невідоме про смерть діда, а в подальшому він отримав травму.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що фіксуюча гіпсова пов'язка була знята з позивача 05 березня 2012 року. З позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 звернувся 27 листопада 2014 року, тобто більше між через 2 роки після того, як йому було знято гіпсову пов'язку.

Доказів підтверджуючих, що перешкоджало ОСОБА_2 надіслати заяву про прийняття спадщини згідно з главою 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та звернутись до нотаріуса для вирішення питання щодо здійснення нотаріальних дій за межами нотаріальної контори матеріали справи не містять.

Таким чином, підстав вважати, що позивач був позбавлений можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не має.

Приймаючи до уваги викладене, оцінив всі обставин справи та надані докази як окремо, так і в сукупності, судова колегія приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в частині визнання додаткового строку для прийняття спадщини та постановлення нового рішення про відмову у задоволені позову в цій частині. В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року скасувати в частині визнання додаткового строку для прийняття спадщини, ухвалити нове.

У задоволені позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

В іншій частині заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді -