Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2316/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Щенюченко С. В.
Доповідач Дуковський О. Л.
УХВАЛА

15.10.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого: Дуковського О.Л.

суддів: Гайсюка О.В., Дьомич Л.М.

при секретарі: Глущук Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2015 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа: Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі про припинення дії договору оренди земельної ділянки.

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015року ОСОБА_2 звернулася з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа: Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі про припинення дії договору оренди земельної ділянки.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17 липня 2015 року залишено без руху позовну заяву ОСОБА_2 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа: Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі про припинення дії договору оренди земельної ділянки та запропоновано позивачу у вступній частині заяви вказати ціну позову щодо вимог майнового характеру; у мотивувальній і резолютивній частинах позову усунути суттєву суперечність при викладенні змісту позовних вимог; долучити до позову оригінал документа про сплату судових витрат в залежності від розміру позовних вимог майнового характеру.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду з підстав її незаконності та необґрунтованості ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій ставиться питання щодо скасування ухвали суду, з підстав порушення норм процесуального права та постановлення нової ухвали.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступного.

Судом встановлено, що у липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Степове», третя особа: Відділ Держземагенства у Новомиргородському районі про припинення дії договору оренди земельної ділянки.

За подання позовної заяви позивач сплатила 243, 60 грн. судового збору.

Залишаючи без руху позовну заяву ОСОБА_2 суд дійшов висновку, що сплачена позивачем сума судового збору не відповідає дійсності через відсутність визначення ціни позову щодо вимог майнового характеру, а тому суд не може перевірити правильність його сплати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов'язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України від 8 липня 2011 року №3674-У1 "Про судовий збір".

Відповідно ст. 4 за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Частиною 1 ст.121 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України» від 12 червня 2009 р. №2 «Про застосування судом цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Частиною 2 статті 6 Закону України «Про судовий збір» також передбачено, що у разі якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

У коментованій нормі ст. 80 ЦПК України передбачено правові наслідки неправильного визначення ціни позову. Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.

В матеріалах справи наявна квитанція про сплату ОСОБА_2 судового збору в розмірі 243, 60 грн. на підставі ЗУ «Про судовий збір» (а.с 1). Проте, судом першої інстанції залишаючи без руху позовну заяву дійшов правильного висновку, що позовна заява не містить ціни позову, тобто позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

За таких обставин у суду першої інстанції були підстави залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення недоліку, а саме зазначення ціни позову.

Крім того невідомо з яких підстав суд вважає даний спір матеріальним, тому що із змісту позовної заяви не вбачається вимог ОСОБА_2 про стягнення будь-яких сум з відповідача, витребування майна із чужого незаконного володіння чи вимог про перехід права власності на землю.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушення норм процесуального права, відповідно до п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, ухвала в частині визначення судом судового збору в розмірі 243, 60 грн. підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження по справі, в іншій частині ухвала згідно ст. 293 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2015 року в частині визначення розміру судових витрат - скасувати.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді: