АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/8747/2015 Головуючий у І інстанції - Марфіна Н.В.
Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та представника ТОВ «Лекос» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік», третя особа - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі,

В С Т А Н О В И Л А :

11.06.2014 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ТОВ «Лекос», ТОВ «Магік» про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 позичив у позивача грошову суму у розмірі 2 000 000,00 грн. строком на 2 місяця. Сума позики була збільшена за додатковою домовленістю на суму 4 000 000,00 грн., які відповідач ОСОБА_3 зобов'язався повернути до 21.03.2013 року. Договір позики та наступне збільшення суми позики було оформлене шляхом надання розписки. За досягнутою домовленістю позичальник за користування грошовими коштами сплачує 1% від суми боргу у якості винагороди. Позивач зазначає, що жодного із зобов'язань відповідач ОСОБА_3 не виконав, загальну суму боргу у розмірі 6 000 000,00 грн. та 60 000,00 грн. відсотків за користування позикою не повернув. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 жовтня 2013 року, яке набрало законної сили, у справі №2/161/4765/13 з ОСОБА_3 на користь позивача стягнуто 6 000 000,00 грн. основного боргу та 60 000,00 грн. відсотків за користування позикою, 3555,70 грн. судового збору і таким чином, загальна сума боргу ОСОБА_3 перед позивачем складає 6 063 555 грн. 70 коп. На виконання зазначеного рішення Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано виконавчий лист, однак,за твердженням позивача, до теперішнього часу рішення суду не виконане в жодній частині, оскільки у боржника відсутнє нерухоме та інше майно, на яке може бути звернуто стягнення для задоволення вимог кредитора, що підтверджується довідкою державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, в якій зазначено про відсутність будь-якого належного ОСОБА_3 майна, а також витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна НОМЕР_1 від 24 лютого 2014 року та інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо суб'єкта НОМЕР_2 від 13 березня 2014 року та №18957901 від 13 березня 2014 року.

Позивачка вказує, що відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців України ОСОБА_3 має корпоративні та майнові права у ТОВ «Лекос» у розмірі 25% від статутного фонду даного підприємства та у ТОВ «Магік» у розмірі 50% від статутного фонду підприємства. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_3 є засновником TOB «Лекос», розмір внеску до статутного фонду 5 425 000,00 грн., та TOB «Магік», розмір внеску до статутного фонду 600 000.00 грн. Посилаючись на положення ст. 149 ЦК України,у зв'язку з тим, що в боржника немає іншого майна для задоволення вимог кредитора, позивач просила суд: виділити частину майна ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 25% статутного капіталу товариства; звернути стягнення на частину майна ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 25% статутного капіталу товариства на користь позивача; виділити частину майна ТОВ «Магік», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 50% статутного капіталу товариства; звернути стягнення на частину майна ТОВ «Магік», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 50% статутного капіталу товариства на користь позивача, а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати. З урахуванням наданих позивачем уточнень та доповнень до позовної заяви,оскільки встановлено недостатність іншого майна учасника TOB «Лекос» та TOB «Магік» для погашення боргу за договором позики перед позивачем, позивач просила виділити відповідну частину майна товариств, учасником яких є ОСОБА_3, пропорційно всій частці учасника товариств у статутному капіталі, а саме: виділити частину майна ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 25% статутного капіталу товариства; звернути стягнення на частину майна ТОВ «Лекос», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 25% статутного капіталу товариства на користь позивача; визнати за позивачем право власності на 25%, тобто 1/4 частину нежилих приміщень торгівельного комплексу з №1 по №7 (групи приміщень №6), №1 (групи приміщень №7), з №1 по №24 (групи приміщень №8), з №1 по №XIV підвалу, з №1 по №24 (групи приміщень №1), з №1 по №XVI поверху №1, з №1 по №9 (групи приміщень №2), з №1 по №VI поверху №11, з №1 по №10 (групи приміщень №3), №№І, II, III, IV поверху №111, №№І, II, III, IV поверху №IV, з №1 по №10 (групи приміщень №5), №№І, II, III поверху №V, з №1 по №ХІІІ технічного поверху загальною площею 7243,70 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1; виділити частину майна ТОВ «Магік», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 50% статутного капіталу товариства; звернути стягнення на частину майна ТОВ «Магік», пропорційну всій частці учасника товариства у статутному капіталі ОСОБА_3, що становить 50% статутного капіталу товариства на користь позивача; визнати за позивачем право власності на 50%, тобто 1/2 частину приміщення №5 загальною площею 221,0 кв.м., приміщення №6, загальною площею 104,8 кв.м., що складає 15/100 частини від нежитлового будинку загальною площею 2227,4 кв.м., що є відокремленими, та знаходяться за адресою: АДРЕСА_2; визнати за позивачем право власності на 50%, тобто 1/2 частину від 14/100 частин нежилого приміщення - магазину, яке розташоване на І поверсі в будинку АДРЕСА_2, що складається з підвалу: приміщення 1 площею 13,1 кв.м., приміщення 3 - 23,7 кв.м., приміщення 6 - 15,3 кв.м., приміщення 7 - 16,0 кв.м., приміщення 8 -23,7 кв.м., частина приміщення 2 - 20,0 кв.м. (приміщення 2 загальною площею 20,8 кв.м.), всього по підвалу - 111,8 кв.м.; І поверх: приміщення І площею 6,8 кв.м., приміщення 2 - 89,2 кв.м., приміщення 3 - 32,2 кв.м., приміщення 4 - 6,8 кв.м., приміщення 5 - 2,0 кв.м., приміщення 6 - 3,4 кв.м., приміщення 7 - 1,3 кв.м., приміщення 10 - 16,1 кв.м., приміщення 11 - 9,1 кв.м., приміщення 12 - 2,8 кв.м., приміщення 13 - 5,8 кв.м., приміщення 14 - 11,0 кв.м., приміщення 15 - 6,2 кв.м., приміщення 16 - 49,8 кв.м., МЗК: приміщення 9 - 2,5 кв.м., приміщення 10 - 10,7 кв.м., всього по І поверху - 255,7 кв.м., загальна площа об'єкту становить 367,5 кв.м.; визнати за позивачем право власності на 50%, тобто Ѕ частину нежилих приміщень з №1 по №11 (групи приміщень №15) в літера А, загальною площею 193,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2; визнати за позивачем право власності на 50%, тобто Ѕ частину нежитлової будівлі загальною площею 73,5 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05 травня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено виділити частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%, для звернення на нього стягнення. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 в розмірі 6 063 555 грн. 70 коп. в межах вказаної суми звернути стягнення на виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та виділену частину майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» пропорційну частці учасника товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50%. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду, задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно та невірно встановлено обставини, що мають значення для справи, не в повному обсязі оцінено докази. При цьому вказує, що згідно зі ст. 149 ЦК за нею має бути визнано право власності на частину нерухомого майна товариств пропорційну частці боржника - учасника товариства у статутному капіталі товариств.

Директор ТОВ «Лекос» також звернувся до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення суду, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, мотивуючи тим, що рішення ухвалене всупереч нормам матеріального та процесуального права, зазначає, що з ухваленням оскаржуваного рішення поряд з рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2013 року з відповідача стягнуто на користь позивача подвійну суму боргу за одним зобов'язанням.

ОСОБА_2 та її представники, ОСОБА_3, представники ТОВ «Магік» в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи неодноразово належним чином повідомлялися. Зазначені ними причини неявки в поданих заявах про відкладення розгляду справи, колегія суддів не визнає поважними, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.

На підставі ст.. 305 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з'явилися до суду апеляційної інстанції, оскільки вони належно повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки колегія суддів не визнає поважними, їх явка до суду апеляційної інстанції не є обов'язковою.

Апелянт представник ТОВ «Лекос» просив задовольнити апеляційну скаргу , рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.10.2013 року, що набрало законної сили 01.11.2013 року, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6 000 000,00 грн. основного боргу, 60 000,00 грн. відсотків за користування позикою та 3 555,70 грн. судового збору, а всього суму 6 063 555,70 грн. (Т.1, а.с.91-93).

На примусове виконання зазначеного рішення 05.11.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області був виданий виконавчий лист (Т.2, а.с.23).

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління держаної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_5 від 16.07.2014 року про повернення виконавчого документа стягувачеві виконавчий лист №161/16817/13-ц, виданий 05.11.2013 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 боргу у загальній сумі 6 063 555,70 грн. був повернутий стягувачу на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», із посиланням на те, що при проведенні виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу (Т.2, а.с.22).

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами і їх представниками, що вказане рішення суду про стягнення боргу не виконане повністю.

За даними відомостей з Єдиного державного реєстру, розміщеними на офіційному Інтернет сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр», відповідач ОСОБА_3 є співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос» з розміром внеску до статутного фонду 5 425 000,00 грн. Загальний розмір статутного капіталу TOB «Лекос» становить 21 700 000,00 грн. Отже, частка відповідача ОСОБА_3 в статутному капіталі становить 25% (Т.1, а.с.145-146).

За даними відомостей з Єдиного державного реєстру розміщеними на офіційному Інтернет сайті Державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр», відповідач ОСОБА_3 є співзасновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» з розміром внеску до статутного фонду 600 000,00 грн. Загальний розмір статутного капіталу TOB «Магік» становить 1 200 000,00 грн. Отже, частка відповідача ОСОБА_3 в статутному капіталі становить 50% (Т.1, а.с.147-148).

Відповідно до змісту довідки №1 від 30.01.2015 року, виданої TOB «Магік», частка ОСОБА_4 у статутному капіталі складає 50%, відповідно сума 600000,00 грн., і станом на 11.06.2014 року у ОСОБА_4 є заборгованість в сумі 20 093,00 грн. (Т.3, а.с.135).

Відповідно до ст.. 149 ЦК України та ст.. 57 Закону України «Про господарські товариства» звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, за його особистими боргами допускається лише у разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів. Кредитори такого учасника мають право вимагати від товариства виплати вартості частини майна товариства, пропорційної частці боржника у статутному капіталі товариства, або виділу відповідної частини майна для звернення на нього стягнення. Частина майна, що підлягає виділу, або обсяг коштів, що становлять її вартість встановлюється згідно з балансом, який складається на дату пред'явлення вимоги кредиторами. Звернення стягнення на всю частку учасника у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю припиняє його участь у товаристві.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про виділення частини майна ТОВ «Лекос» пропорційну частці учасника Товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 25% та частину майна товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» , пропорційну частці учасника Товариства ОСОБА_4 у статутному капіталі в розмірі 50% для звернення на нього стягнення та в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_4 перед ОСОБА_2 в розмірі 6 063 555 грн 70 коп, в межах вказаної суми звернув стягнення на виділену частину майна в обох товариствах . В іншій частині позовних вимог відмовив.

Посилання апелянта представника ТОВ «Лекос» на ту обставину, що в рішенні суду не зазначено яке саме майно виділяється в натурі та чи можливий такий виділ частки майна в натурі, не може бути прийнято до уваги, оскільки позивач не ставила питання про виділ частки майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі в натурі та не надала своїх доказів щодо того, які саме приміщення можуть бути виділені в натурі в загальному майні товариства, які б відповідали частці учасника товариства та чи можливий такий виділ взагалі.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно не вирішено питання, яке саме майно в натурі виділяється та чи можливий його виділ , оскільки зазначені питання повинні бути вирішені в окремому провадженні, для чого повинна бути проведена експертиза, яка встановить зазначені обставини, в разі, якщо позивач звернеться з такими вимогами, а також повинна бути визначена вартість цих приміщень.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апелянта представника ТОВ «Лекос» в тій частині, що рішення про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі, дублює рішення , за яким стягнуто борг з відповідача на користь позивача, тобто фактично відбувається подвійне стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи рішення про звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі постановлено з метою виконання рішення суду про стягнення боргу і в рішенні зазначено, що звернуто стягнення на майно товариств лише в межах частки боржника та в межах задоволених вимог про стягнення боргу, оскільки іншого майна у відповідача немає, що підтверджується постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м.Києві від 16.07.2014 року про повернення виконавчого документа, а тому підстав вважати, що відбулося подвійне стягнення немає.

Колегія суддів також не погоджується із доводами апелянта-представника ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у визнанні за позивачем права власності на виділені частки майна боржника у товариствах.

Як вбачається із ст. 149 ЦК України та ст.. 57 Закону України «Про господарські товариства» законом не передбачено такий спосіб звернення стягнення на частину майна товариства як визнання за позивачем права власності на виділене майно.

Колегія суддів вважає, що звернення стягнення на частину майна товариства з обмеженою відповідальністю, пропорційну частці учасника товариства, повинно відбуватися у відповідності до вимог закону та статутів товариств.

Частка майна товариства, пропорційна частці учасника товариства, повинна бути на стадії виконання рішення суду про стягнення боргу оцінена на момент виконання рішення суду та в залежності від обраного способу учасниками товариства та стягувачем або компенсована стягувачу або виставлена на прилюдні торги для реалізації майна, від якої буде вирішено питання про стягнення боргу на користь позивача.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст..ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та представника ТОВ «Лекос» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 5 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту їїпроголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді :