Провадження № 2/760/7328/15
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Шевченко Л. В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

11.09.2015 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк», в якому просила визнати недійсним кредитний договір №396/8348ВСLКА від 28.01.2014, та визнати недійсним пункт 5 цього ж договору.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтею 119 ЦПК, зокрема щодо змісту позовних вимог, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 7 постанови № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що «позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладенні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину».

Так, викладаючи зміст позовних вимог, позивач просить визнати недійсним кредитний договір № 396/8348ВСLКА від 28.01.2014, та визнати недійсним пункт 5 цього ж договору.

Отже, зміст позовних вимог носить суперечливий характер, оскільки не зрозуміло чи позивач просить визнати недійсним кредитний договір в частині чи в цілому. Адже, визнання недійсним кредитного договору в цілому виключає необхідність визнання його недійсним в частині.

У пункті 8 постанови № 9 від 06.11.2009 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205-210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору…).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що сторонами спірного кредитного договору не було досягнуто в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Отже, позивач самостійно вказує на те, що кредитний договір не був укладений, проте просить визнати його недійсним. Зазначене говорить про те, що зміст позовних вимог суперечить обставинам, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Крім того, у пункті 1 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України наголошується на тому, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

У позовній заяві відповідач не визначив з яких підстав спірний договір належить визнати недійсним, а лише послався на частину першу статті 215 ЦК. Однак, зазначена правова норма є відсильною і відсилає до статті 203 ЦК, якою визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину.

Таким чином, позивач не обґрунтував позовні вимоги в частині визначення підстави, з якої, на його думку, належить визнати кредитний договір недійсним, що ускладнює визначення фактів, які мають юридичне значення, та норм права, що потенційно можуть бути застосовані у справі.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд обмежений у можливості виявляти свою ініціативу. Суд зобов'язаний вирішувати спори лише в межах заявлених фізичними чи юридичними особами вимог і на підставі поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів. Таким чином, суд позбавлений можливості визначити норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішити справу.

Згідно з частиною першою статті 121 ЦПК «суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали».

Враховуючи вищезазначене, позовну заяву належить залишити без руху, встановивши спосіб усунення недоліків шляхом подання нової, належним чином оформленої, позовної заяви.

Керуючись статтями 119 121 ЦПК, суддя

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Платинум «Банк» про визнання кредитного договору недійсним - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Шевченко