09.04.2015 Єдиний унікальний номер 205/457/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Залімської Н.В., при секретарі Волкобоєвій А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про затвердження мирової угоди.

В обґрунтування подання зазначили, що на виконанні в Ленінському відділі державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції перебуває виконавчий лист №201/13712/14-ц від 05.01.2015 року, виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2 590 000,00 грн.

22.01.2015 року від сторін виконавчого провадження надійшла мирова угода, згідно якої боржник визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі встановленому рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. Сторони домовились про визнання права власності на квартиру №75, загальною площею 187,5 кв.м., житловою площею 182,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд.№28, секція 2 в рахунок погашення заборгованості за ОСОБА_2. За даною мировою угодою стягувач ОСОБА_2 підтверджує отримання від боржника у власність квартиру №75, загальною площею 187,5 кв.м., житловою площею 182,8 кв.м., яка знаходиться за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд.№28, секція 2 з подальшою реєстрацією їх в відповідних реєструючих органах.

Просили затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_2, що є позивачем у справі № 201/13712/14-ц та ОСОБА_1, що є відповідачем у справі № 201/13712/14-ц, та є стороною виконавчого провадження № 46034558, відкритого державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції з примусового виконання виконавчого листа № 201/13712/14-ц від 05.01.2015 року, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2 590 000,00 грн.; визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру № 75, загальною площею 187,5 кв.м., житловою площею 182,8 кв.м., яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ вулиця Рогальова, 28, секція 2 з правом подальшої її реєстрації.

Учасники судового процесу в судове засідання не зявилися, про день і час проведення слухання справи повідомлялися належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18 грудня 2014 року, ухваленому по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення боргу та витрат, було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 01 березня 2013 року в сумі 2 590 000 грн.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 01 березня 2013 року в сумі 2 590 000 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 01 березня 2013 року в сумі 2 590 000 грн.; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 01 березня 2013 року в сумі 2 590 000грн.; стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 штрафні санкції за договорами позики від 01 березня 2013 року в сумі 129500грн.; стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати вигляді судового збору в сумі по 1827 грн. з кожного.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист №201/13712/14-ц від 18.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 2 590 000,00 грн., які перебувають на примусовому виконанні в Ленінському ВДВС ДМУЮ.

На стадії примусового виконання рішення суду, сторонами виконавчого провадження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було подано заяву про укладення мирової угоди, за якою:

Боржник ОСОБА_1 визнає всю заборгованість перед стягувачем у розмірі, встановленому Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська .

Стягувач підписанням мирової угоди підтверджує отримання ним від Боржника квартири №75, загальною площею 187,5 кв.м., житловою площею 182,8 кв.м., яка знаходиться за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд.№28, секція 2 з подальшою реєстрацією за собою права власності на них у Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області.

Стягувач з моменту підписання Мирової угоди та отримання ним від Боржника у власність квартири № 75, загальною площею 187,5 кв.м., житловою площею 182,8 кв.м., яка знаходиться за адресою:м. Дніпропетровськ, вул. Рогальова, буд.№28, секція 2 не пізніше двох тижнів зобовязується звернутись до Ленінського ВДВС ДМУЮ з заявою про зняття арешту з майна, банківських металів, грошових коштів у банківських установах, заборони на перетинання кордону України та інших можливих заходів, що були запроваджені відділом ДВС з метою забезпечення виконання рішення суду.

Боржник та стягувач домовилися, що будь-які витрати, повязані з виконавчим провадженням, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом умов Мирової угоди , покладаються на Боржника.

Стягувач заявляє, що з моменту підписання Мирової угоди не матиме жодних майнових претензій до Боржника, з приводу заборгованості, погашення якої є предметом Мирової угоди.

Сторони даної Мирової угоди повністю усвідомлюють умови, мету та сутність цієї Мирової угоди.

Зазначені в мировій угоді об'єкти нерухомості належать боржнику ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 10 липня 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_4, за реєстровим № 1048.

З моменту затвердження мирової угоди судом та її виконання сторони будь-яких претензій одна одній з приводу розподілу спільного майна не можуть мати.

Відповідно до ч.1 ст.372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення.

Частина 2 ст. 372 ЦПК України передбачає право суду перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

У той же час ч.1 ст. 175 ЦПК України визначені загальні умови укладення мирової угоди. Зокрема, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обовязків сторін та предмета позову.

При цьому специфіка укладання мирової угоди на стадії виконання судового рішення повязана із тим, що на відміну від дефініції ч.1 ст.175 ЦПК України, де сформульовано поняття мирової угоди на стадії до вирішення спору судом, мирова угода в процесі виконання судового рішення не може укладатись з метою врегулювання спору. Передбачається, що спір вже врегульований певним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за цим рішенням видано виконавчий документ, що надійшов для примусового виконання державному виконавцю

З огляду на це, мирова угода в процесі виконання не може стосуватись питань про визначення фактичних обставин та відповідних правовідносин, основною метою такої угоди є встановлення (зміна ) способу та порядку виконання ухваленого судового рішення, що може ґрунтуватись на взаємних поступках і безумовно, стосуватись лише прав та обовязків сторін й предмету спору.

Тобто, така мирова угода не може виходити за межі спірних правовідносин, стосуватися прав та обовязків осіб, які не є сторонами у спорі, створювати права та обовязки для них тощо.

В даному випадку розглядаючи подання державного виконавця в межах ст.. 372 ЦПК України, суд приходить до висновку, що предмет укладеної мирової угоди виходить за межі виконавчого провадження, відкритого з примусового виконання рішення суду про стягнення суми боргу, оскільки в даному випадку предметом спору були грошові кошти, а не речове право на нерухоме майно, відносно якого укладено мирову угоду.

Тобто сторони виконавчого провадження укладенням мирової угоди фактично створюють нові правовідносини, виходячи за межі тих правовідносин, які були предметом судового розгляду і виключно витікали із невиконання умов договору позики.

Суд вказує, що в даному випадку право власності на нерухоме майно, яке належить боржникові, може бути переоформлене на стягувача на підставі цивільно-правової угоди, оформленої нотаріально, з послідуючою перереєстрацією в органах державної реєстрації речових прав, що прямо передбачено ст.. 376 ЦПК України, і таке питання не потребує додаткового врегулювання судовим рішенням. В даному випадку сторони не навели підстав неможливості укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу зазначеної квартири чи неможливості її реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження»

Крім того, державний виконавець не позбавлений можливості в порядку виконання судового рішення звернути стягнення на таке нерухоме майно та задовольнити грошові вимоги стягувача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що мирова угода містить умови, які суперечать 175 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 175, 372 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволення подання Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про затвердження мирової угоди відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Залімська