Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/4382/13-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 47 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Талько О.Б., Григорусь Н.Й.

при секретарі Церпіцькій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2, Управління Держземагенства у Житомирському районі, третя особа - КП «Житомирський міський центр земельних відносин» про визнання недійсним та скасування рішення міської ради, державного акту про право власності на земельну ділянку та договору оренди землі

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради, ОСОБА_1, Управління Держземагенства у Житомирському районі, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - КП «Житомирський міський центр земельних відносин» про визнання частково недійсними рішень Житомирської міської ради та державних актів про право постійного користування земельної ділянки та право власності на земельну ділянку

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати недійсним та скасувати п. 32 додатку 1 рішення 15 сесії Житомирської міської ради 5 скликання від 05.09.2007 року № 368 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира», в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га та в оренду земельної ділянки площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та скасувати Державний акт про право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1, серії НОМЕР_1, зареєстрований 27.06.2008 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 60, виданий на ім'я ОСОБА_2;

- визнати недійсним та скасувати договір оренди земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, укладений 27.06.2008 року між Житомирською міською радою та ОСОБА_2, зареєстрований в книзі записів державної реєстрації договорів оренди за № 292.

В обґрунтування позову посилалася на те, що вона є власницею об'єкту незавершеного будівництва по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2011 року та земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Попередній власник земельної ділянки ОСОБА_3 придбав її у ОСОБА_4, яка приватизувала ділянку у 2004 році, згідно рішення Житомирської міської ради від 29.09.2004 року за №417. Дана ділянка була надана ОСОБА_4 у постійне користування ще 03.07.2001 року. На підставі рішення Житомирської міської ради від 20.10.2005 року № 675 одноквартирному житловому будинку на земельній ділянці по АДРЕСА_2, надано постійну адресу - АДРЕСА_2 (забудовник ОСОБА_3). Таким чином, межі земельної ділянки по АДРЕСА_2 були встановлені ще у 2001 році. Проте, у 2012 році їй стало відомо, що відповідачка ОСОБА_2 у 2007 році оформила право власності та право оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, без погодження меж із сусідніми землекористувачами, внаслідок чого відбулося накладення земельних ділянок та зменшення площі ділянки, що належить позивачці. Таким чином, помилка допущена КП «Житомирський міський центр земельних відносин» при розробці технічної документації із землеустрою на земельну ділянку ОСОБА_2 призвела до прийняття Житомирською міською радою протиправного рішення про передачу відповідачці земельної ділянки у власність та в оренду. За таких обставин, ОСОБА_1 просила задовольнити її вимоги.

У серпні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила:

· визнати недійсним рішення виконкому Житомирської міської ради від 03.07.2001 року № 403. в частині виділення ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1311 га;

· визнати недійсним рішення двадцятої сесії четвертого скликання Житомирської міської ради від 29.09.2004 року № 417. в частині 1.1 п. 7 про надання ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1311 га;

· визнати недійсним Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_3, виданий ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 03.07.2001 року № 403 на земельну ділянку площею 0,1311 га;

· визнати недійсним рішення виконкому Житомирської міської ради від 29.09.2004 року за № 417, в частині надання у власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,1000 га та в оренду площею 0,0311 га;

· визнати недійсним рішення виконкому Житомирської міської ради від 20.10.2005 року за № 657, в частині надання ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,1000 га;

· визнати недійсним Державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_4, виданий на ім'я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,1000 га, на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 20.10.2005 року за № 657.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є власником садиби за адресою АДРЕСА_1, на підставі: договору купівлі продажу житлового будинку від 21.03.2006 року; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_5 від 27.06.2008 року; договору оренди землі від 27.06.2008 року; акту визначення меж в натурі від 27.06.2008 року; акту прийому-передачі об'єкта оренди від 27.06.2008 року. У липні 2012 року ОСОБА_1 встановила паркан, внаслідок чого земельна ділянка ОСОБА_2 зменшилася на 0,0370 га. Вважає, вказані дії неправомірними та такими, що порушують її право власності. ОСОБА_2 зазначила, що на підставі рішення Житомирської міської ради від 03.07.2001 року № 403 ОСОБА_4 була надана земельна ділянка в постійне користування площею 0,1311 га. Проте, ОСОБА_4 не зверталася до міської ради про виготовлення відповідної землевпорядної документації і таке рішення виконкому відсутнє. Крім того, не відповідає дійсності твердження ОСОБА_1 про те, що межі земельної ділянки були встановлені та визначені в натурі у 2001 році та не змінювалися до даного часу. Також, позивачка посилається на те, що Державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3, згідно рішення виконкому Житомирської міської ради від 20.10.2005 року за № 657, в установленому законом порядку не виготовлявся, а є дублікатом Державного акта ОСОБА_4 За таких обставин, він не може розглядатися як первинний юридичний документ.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2014 року у задоволенні позовів було відмовлено.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просять рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а скарга ОСОБА_2 - відхиленню, враховуючи наступне.

За положенням ст. 125, ч. 1 ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

З роз'яснень, викладених у п.п. 7, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (з послідуючими змінами) вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що з 01.01.2002 року відповідно до ст. 125 ЗК України право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 02.05. 2009 року у відповідності із Законом України від 05.03.2009 року N 1066-VI право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (п. 7 розд. X "Перехідні положення" ЗК України), одержані ними до 01.01.2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством.

При переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31.12.2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року на підставі цивільноправових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст. 120 ЗК України Законом України від 27.04.2007 року N 997-V - і згідно зі ст. 120 ЗК України, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. В разі переходу права власності на будівлі та споруди до кількох осіб право на земельну ділянку визначалось пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження останніх, а при переході права власності на будівлі та споруди до фізичних або юридичних осіб, які не могли мати у власності земельні ділянки, до них переходило право користування земельною ділянкою. З 01.01.2010 року до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України в редакції Закону України від 05.11.2009 року N 1702-VI.

Встановлено, що рішенням виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 23.10.1954 р. №748 за адресою АДРЕСА_2 (на даний час АДРЕСА_2) зареєстрована земельна ділянка площею 910 кв.м, крім того залишки складали 1425 кв.м. (разом - 2335 кв.м), що відповідає Генеральному плану. Дана ділянка була поділена між господарями будинковолодіння за вказаною адресою на дві частини, зокрема, право приватної власності на житловий будинок було зареєстровано за ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в рівних частках, що підтверджується довідкою Житомирського обласного державного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 18.10.2000р. № 231-А-2031.

З довідки Житомирського обласного комунального підприємства по технічній інвентаризації №231-А-2009 від 21.04.2006 року вбачається, що за житловим будинком АДРЕСА_1 закріплена земельна ділянка площею 1302,5 кв. м. на підставі рішення Житомирської міської ради № 748 від 23.10.1954 року, проте фактична площа ділянки становить 2201 кв.м.

Згідно проведеної інвентаризації земельних ділянок садиб АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та суміжної ділянки, частина земельної ділянки АДРЕСА_2, площею 0,1311 га, якою користувалась ОСОБА_7, віднесена до земель міської ради. Господарі суміжних земельних ділянок та відповідні служби погодились з даною інвентаризацією та 01.12.2000 року підписали план встановлення меж, претензій до ділянки міської ради не мали, що зафіксовано в інвентаризаційній карті.

Рішенням Житомирської міської ради від 23.08.2001 року № 523 дозволено ОСОБА_4 продовжити будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2, розпочатого ОСОБА_7 (бабою ОСОБА_4), відсоток готовності якого становив 11%.

03.07.2001 року рішенням Житомирської міськради № 403 ОСОБА_4 було надано в постійне користування земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, площею 0,1311 га (відповідно до заяви 4810/7 від 13.07.2000 року).

На підставі вказаного рішення ОСОБА_4 отримала Державний акт на право постійного користування землею, загальною площею 0,1311 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 2749.

Рішенням 20 сесії 4 скликання Житомирської міської ради від 29.09.2004 року за № 417 «Про інвентаризацію земельних ділянок, надання їх у власність та оренду громадянам м. Житомира» у власність ОСОБА_4 було передано ділянку площею 0,1000 га та в оренду - 0,0311 га. по АДРЕСА_2.

На підставі вказаного рішення, 15.03.2005 року ОСОБА_4 отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6 на ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер НОМЕР_7.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 09.06.2005 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, останній набув право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2, по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 20.10.2005 року №675 «Про надання дозволу на розроблення проектів нового будівництва, розширення, реконструкцію існуючих індивідуальних житлових будинків і господарських будівель, переоформлення прав забудовника, продовження терміну будівництва об'єктів архітектури» ОСОБА_3 надано дозвіл на переоформлення документів на право забудовника - одноквартирного житлового будинку на земельній ділянці по пров. АДРЕСА_2, згідно з договором купівлі-продажу від 09.06.2005 року. Надано цьому будинку постійну адресу - АДРЕСА_2.

26.02.2006 року ОСОБА_3 отримав Державний акт про право власності на землю серії НОМЕР_4, на ділянку площею 0,1000 га по АДРЕСА_2, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2.

12.10.2011 року ОСОБА_1 купила у ОСОБА_3:

- об'єкт незавершеного будівництва (11% готовності) за адресою: АДРЕСА_2, який розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_2;

- земельну ділянку розміром 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_2, кадастровий номер НОМЕР_2.

З листа управління Держземагенства у Житомирському районі, Житомирської області від 22.01.2013 року № 15/17 вбачається, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 по АДРЕСА_2 виготовлено з дотриманням вимог чинного законодавства, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж вказаної ділянки.

21.03.2006 року ОСОБА_2 купила у ОСОБА_9 11% жилого будинку АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1)

Рішенням 15 сесії 5 скликання Житомирської міської ради від 05.09.2007 року № 368 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га та в оренду ділянку площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1.

На підставі вказаного рішення 27.06.2008 року ОСОБА_2 отримала Державний акт про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 площею 0,1000 га, яка розташована в АДРЕСА_1, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_8. Крім того, в цей же день між Житомирською міською радою та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки площею 0,1295 га, кадастровий номер НОМЕР_9, строком на 5 років, складено акт визначення меж ділянки в натурі та акт прийому-передачі об'єкта оренди.

З протоколу погодження меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1) вбачається, що межі земельної ділянки ОСОБА_2 були погоджені тільки з ОСОБА_10, що мешкала по АДРЕСА_4 (на даний час АДРЕСА_4). Із землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_2 межі ділянки не погоджено з невідомих причин.

24.04.2013 року Державною інспекцією сільського господарства в Житомирській області проведено обстеження земельної ділянки по АДРЕСА_1, та складено акт № 24025. Встановлено, що при виготовленні Державних актів що посвідчують право власності на землю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладенні договору оренди від 27.06.2008 року, допущено неточність, а саме накладку земельних ділянок площею 0,0502 га, що підтверджується зведеним кадастровим планом.

Під час апеляційного розгляду по справі була призначена та проведена земельно-технічна експертиза, з висновку якої № 263/14 від 03.03.2015 року вбачається, що фактична площа земельних ділянок за кадастровим номером НОМЕР_8, що перебуває у власності ОСОБА_2 та кадастровим номером НОМЕР_9, яка була надана ОСОБА_2 в оренду становить 0,1927 га. Фактична площа вказаних ділянок не відповідає розміру та конфігурації ділянок, наданих ОСОБА_2 у власність і оренду, оскільки межа фактичного користування не відповідає каталогу координат технічної документації із землеустрою, на підставі якої було виготовлено державний акт на право власності на вказану земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 27.06.2008 року.

Фактична площа земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 по АДРЕСА_2, що перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2011 року, становить 0,1265 га (0,1000 - у власності та 0,0265 га - не оформлено користування). Фактична площа земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 не відповідає розміру та конфігурації ділянки, наданої у власність попереднім власникам - ОСОБА_4 та ОСОБА_3, оскільки межа фактичного користування не відповідає каталогу координат технічної документації із землеустрою, на підставі якої було виготовлено державний акт на право власності серії НОМЕР_4 від 26.02.2008 року.

Земельна ділянка, що надана у власність та оренду ОСОБА_2 частково накладається на земельну ділянку ОСОБА_1, оскільки під час виготовлення технічної документації із землеустрою не було зведено спільні межі вказаних ділянок. Площа накладки становить 0,0306 га. При цьому, експерт зазначив, що при оформленні земельної ділянки по АДРЕСА_1, необхідно було врахувати межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, так як кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_2 вже був визначений та введений в систему Державного земельного кадастру. Також, експерт дійшла висновку, що координати поворотних точок земельної ділянки по пров. АДРЕСА_2 не змінювались протягом переоформлення прав на дану земельну ділянку (ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - ОСОБА_1).

Крім того, експерт звернула увагу на те, що на плані меж земельної ділянки державного акта серії НОМЕР_10 від 15.03.2005 року гр. ОСОБА_4 та на плані меж земельної ділянки державного акта серії НОМЕР_4 від 26.02.2008 року гр. ОСОБА_3 наявні незначні відхилення (розбіжності) в лінійних промірах між точками по межах земельних ділянок, що позначені на рис. 7 та рис. 8 червоними квадратами. Проте, вказані розбіжності не впливають на конфігурацію та площу земельних ділянок, так як вони є незначними.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в частині визнання незаконним рішення 15 сесії 5 скликання Житомирської міської ради від 05.09.2007 року № 368 про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га і в оренду площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, оскільки під час виготовлення технічної документації на вказані ділянки не було враховано межі земельної ділянки по АДРЕСА_2, так як кадастровий номер земельної ділянки по АДРЕСА_2 вже був визначений та введений в систему Державного земельного кадастру.

Вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди від 27.06.2008 року задоволенню не підлягають, оскільки даний договір було укладено строком на 5 років, рішень міської ради щодо продовження строку його дії не приймалося, повторно договір оренди не укладався.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволенню не підлягають, оскільки судом не встановлено порушень діючого законодавства під час передачі в постійне користування та у власність земельної ділянки ОСОБА_4, ОСОБА_3

Є безпідставними доводи ОСОБА_2 про те, що під час передачі у власність ОСОБА_4 та ОСОБА_3 земельної ділянки технічна документація не виготовлялася, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 06 жовтня 2014 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1, ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати незаконним рішення 15 сесії 5 скликання Житомирської міської ради від 05.09.2007 року № 368 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам м. Житомира» в частині передачі ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га та в оренду ділянки площею 0,1295 га, які розташовані по АДРЕСА_1.

Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_8.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді