Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді : Сидоренко Ю.В.,

при секретарі Яблонській Я.Л.,

за участю прокурора Арустамян Д.Ю.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», Орган опіки та піклування виконавчого комітету Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ :

31.03.2015 року ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації, як орган опіки та піклування, звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнили, до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на території Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області посиротіла дитина:Куций ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати дитини ОСОБА_6 померла 10 грудня 2014 року. Відомості про батька записані відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України та батьком зазначений ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 ОСОБА_5 не підтверджує факт спільного проживання з відповідачем до 2011 року. На сьогодні дитина формально має батька ОСОБА_3, який ніколи не підтримував родинних стосунків з сином, а лише при реєстрації народження ОСОБА_4 погодився записати себе батьком. Фактично ОСОБА_3 не був зареєстрований, не проживав за вказаною адресою та не виконував свої батьківські обовязки: не виховував дитину, не утримував, не цікавився ї станом здоров»я, умовами проживання, не надавав матеріальну допомогу, не забезпечував всебічний розвиток дитини, тобто взагалі не цікавився долею дитини. 12.12.2014 року ОСОБА_4 був влаштований до КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» на повне державне утримання як дитина, яка залишилася без батьківського піклування, де і утримується по теперішній час. За час перебування неповнолітнього ОСОБА_4 у КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідав сина, не цікавився його життям та здоров»ям, питанням про повернення неповнолітньої дитини в свою сім»ю перед адміністрацією Центру та ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області не порушував. Під час бесіди представників Центру, де перебуває дитина, неповнолітній ОСОБА_4 дав письмову згоду на позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно себе. Відповідач ОСОБА_3 не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4 у звязку з тим, що він ніколи не займався його вихованням, не утримував матеріально. На сьогоднішній день неповнолітній ОСОБА_4 не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та не має можливості користуватися пільгами і гарантіями, які передбачені чинним законодавством України для дітей вказаної категорії у звязку з тим, що юридично у нього є батько ОСОБА_3, тому ОСОБА_2 у справах дітей Василівської РДА, як орган опіки та піклування вимушена звернутися до суду з даним позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за захистом законних прав та інтересів неповнолітньої дитини, в якому просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та передати неповнолітнього ОСОБА_4 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Представник позивача ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить позовні вимоги задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві.

Прокурор погодився з викладеними в уточненій позовній заяві вимогами позивача щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4sp; Володимировича, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відповідач ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню сина.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій просить розглянути справу в суді за заявою про позбавлення батьківських прав без його участі, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

Представник третьої особи на стороні позивача: органу опіки та піклування виконкому Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність їх представника, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, самостійних вимог на предмет спору не заявляють.

Представник третьої особи на стороні позивача: Комунального закладу «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність їх представника, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі, самостійних вимог на предмет спору не заявляють також зазначають, що за час перебування неповнолітнього ОСОБА_4 у Центрі батько жодного разу не з»являвся до сина, його життям та здоров»ям не цікавився.

Вислухавши пояснення представника позивача, учасників процесу, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, письмових доказів, речових доказів.

Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, в свідоцтві про народження якого в графі «матір» зазначена - ОСОБА_6, а в графі «батько» зазначений - ОСОБА_3, що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини, копія якого містяться в матеріалах справи (а.с.3).

Згідно повідомлення відділу РАЦСу Василівського РУЮ Запорізької області від 18.12.2014 року, народження дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстровано виконавчим комітетом Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області 06.05.2000 року. відомості про батька дитини записані відповідно до ст.126 Сімейного кодексу України (а.с.4).

Згідно характеристики, виданої Широківською сільською радою Василівського району Запорізької області від 02.03.2015 року, ОСОБА_3 мешкав в с.Широке Василівського району Запорізької області з 1973 року, а за адресою: Запорізька область Василівський район с.Широке вул.Леніна буд.45 мешкав з 1991 року по 13.09.2011 року (згідно записів по господарської книги № 2 за 1991-1995 роки), працював механізатором в КСП «Світанок», з 1999 року знаходиться на пенсії. Разом з ОСОБА_3 за вказаною адресою мешкали дружина ОСОБА_8, падчерка ОСОБА_6 та її діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_4. За час проживання ОСОБА_3 зарекомендував себе з позитивної сторони (а.с.22).

10 грудня 2014 року померла ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом РАЦСу Василівського районного управління юстиції Запорізької області, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.49).

Згідно довідок Комунального закладу «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 02-06/91 від 15.04.2015 року, № 02-06/101 від 28.04.2015 року неповнолітній ОСОБА_4 дійсно перебуває з 12.12.2014 року у Комунальному закладі «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» по теперішній час на повному державному забезпеченні (а.с.24,43).

Згідно інформації КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» № 02-06/92 від 15.04.2015 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває у Центрі з 12.12.2014 року по теперішній час та знаходиться на повному державному забезпеченні. За час перебування неповнолітнього у Центрі батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідав сина, його життям та здоров»ям не цікавився. Питання про повернення неповнолітнього в сім»ю перед адміністрацією Центру не порушував (а.с.26).

Відповідно до приписів ст.171 Сімейного кодексу України, неповнолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 висловлена думка з приводу заявлених позовних вимог, та згідно письмової заяви від 15.04.2015 року, написаної в присутності вихователя, психолога КЗ «Пологівський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», неповнолітній ОСОБА_4 дав згоду на позбавлення батьківських прав батька ОСОБА_3, якого він знав але той ніколи з ними не проживав, аліменти на його утримання не виплачував, та участі у його вихованні не приймав (як зазначено неповнолітнім ОСОБА_4 у власноручній заяві, яка міститься в матеріалах справи) (а.с.25).

Також своєю заявою від 20.04.2015 року ОСОБА_3 надав згоду на позбавлення його батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, копія заяви міститься в матеріалах справи. Дана заява посвідчена секретарем виконкому Широківської сільської ради Василівського району Запорізької області 20.04.2015, яким засвідчена справжність підпису ОСОБА_3, його дієздатність та повноваження перевірено, заява зареєстрована в реєстрі за № 13 (а.с.27).

Згідно висновку служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації Запорізької області, як органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 від 29.04.2015 року за № 01-39/683, ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки на сьогоднішній день неповнолітній ОСОБА_4 не має статусу дитини, позбавленої батьківського піклування та не має можливості користуватися пільгами і гарантіями, які передбачені чинним законодавством України для дітей вказаної категорії у звязку з тим, що юридично у нього є батько ОСОБА_3, але відповідач ОСОБА_3 ніколи не виконував свої батьківські обов»язки: не займався його вихованням, не утримував, не цікавився станом здоров»я, умовами проживання, не надавав матеріальну допомогу, не забезпечував всебічний розвиток дитини, тобто взагалі не цікавився долею дитини, за час перебування у Центрі батько ОСОБА_3 жодного разу не відвідав сина, життям та здоров»ям його не цікавився. Питання про повернення неповнолітнього в свою сім»ю перед адміністрацією Центру та ОСОБА_2 у справах дітей не порушував, тому орган опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, діючи виключно в інтересах дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50-51).

Відповідно до ст.ст. 8,11 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя тощо.

Відповідно до статтей 25,27,29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховною Радою України від 27.02.1991 року, держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці визнають права дитини, яка віддана компетентними органами на піклування з метою догляду за нею, її захисту або фізичного чи психічного лікування, на періодичну оцінку лікування, наданого дитині, і всіх інших умов, пов'язаних з таким піклуванням про дитину. Держави-учасниці погоджуються щодо того, що освіта дитини має бути спрямована на: розвиток особи, талантів, розумових і фізичних здібностей дитини в найповнішому обсязі; виховання поваги до прав людини та основних свобод, а також принципів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй; виховання поваги до батьків дитини, її культурної самобутності, мови і національних цінностей країни, в якій дитина проживає, країни її походження та до цивілізацій, відмінних від її власної; підготовку дитини до свідомого життя у вільному суспільстві в дусі розуміння, миру, терпимості, рівноправності чоловіків і жінок та дружби між усіма народами, етнічними, національними і релігійними групами, а також особами з корінного населення.

Відповідно до вимог ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобовязані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ч.2 ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім»ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров»я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не піклуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; е виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування ними своїми батьківськими обовязками.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлені ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем ОСОБА_3 позовні вимоги визнані у повному обсязі та відповідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягають доказуванню, тому суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 за тими підставами, що відповідач ОСОБА_3 самоусунувся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до неповнолітньої дитини, взагалі не проявляв та не проявляє і на сьогоднішній день до сина батьківської турботи, матеріальної допомоги не надає, байдуже ставиться до його навчання, виховання та його долею взагалі не цікавиться, тому формальна наявність батька ставить дитину в скрутне становище, так як він не може мати юридичного статусу дитини, яка залишились без піклування батьків, і в повній мірі не може користуватись пільгами та державними гарантіями, що мають діти даної категорії згідно чинного законодавства України, тому суд вважає необхідним в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою встановлення його соціального статусу, позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1

На підставі викладенного та керуючись ст..ст.8,124 Конституції України, ст. ст. 25, 27, 29 Конвенції про Права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, ст.ст.164 ч.2, 165, ст.167, 171 Сімейного кодексу України, ст.ст.8,11 Закону України „Про охорону дитинства від 26.04.2001 року, ст.ст. 7, 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Передати неповнолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування Василівської районної державної адміністрації Запорізької області.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копрії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суд

Запорізької області ОСОБА_10