Справа № 372/2724/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/5712/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 22.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Матвієнко Ю.О.,

суддів Волохова Л.А., Мельника Я.С.,

при секретарі Роговській Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Український ОСОБА_3» про визнання кредитного договору нікчемним та застосування реституції,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Український ОСОБА_3»» про визнання кредитного договору нікчемним та застосування реституції, посилаючись на те, що 16 лютого 2009 року між ним та ПАТ «Український ОСОБА_3» було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав ОСОБА_2 у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на суму 300 000 доларів США строком з 16 лютого 2009 року по 16 лютого 2014 року з відсотковою ставкою 18% річних.

На забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору 16 лютого 2009 року між ним та ПАТ «Український ОСОБА_3» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є «Кафе-шашлична», загальною площею 357,5 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вулиця Пушкіна, 2.

Крім того, 16 лютого 2009 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_2, між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов»язався нести солідарну з боржником відповідальність за виконання зобов»язань за кредитним договором, та договір застави транспортного засобу, предметом якого став належний на праві власності ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1.

Також 28 лютого 2009 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль AUDI Q 7, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_4 28 квітня 2009 року було укладено ще один договір застави транспортного засобу, предметом якого став належний останньому на праві власності автомобіль HUNDAI VERACRUZ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

Разом з тим, укладений між сторонами 16 лютого 2009 року кредитний договір є нікчемним, оскільки на момент його укладення у банку був відсутній дозвіл на право здійснення банківських операцій, в тому числі з іноземною валютою, що є порушенням вимог ст.ст. 2, 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг».

Таким чином, оскільки відповідач не мав права видавати валютний кредит та здійснювати банківські операції з іноземною валютою, ОСОБА_2 просив суд визнати кредитний договір, укладений 16 лютого 2009 року між ним та ПАТ «Український ОСОБА_3», нікчемним та провести двосторонню реституцію.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши доповідь доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2009 року між Акціонерним банком «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_2 був укладений довгостроковий кредитний договір № 80/Ф, відповідно до якого ОСОБА_3 надав позичальнику кредит строком до 16 лютого 2014 року у сумі 300 000 доларів США.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору, 16 лютого 2009 року між ним та ПАТ «Український ОСОБА_3» було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є «Кафе-шашлична», загальною площею 357,5 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, село Трипілля, вулиця Пушкіна, 2.

В цей же день, 16 лютого 2009 року з метою забезпечення виконання умов кредитного договору ОСОБА_2, між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до якого останній зобов»язався нести солідарну з боржником відповідальність за виконання ним зобов»язань за кредитним договором, та договір застави транспортного засобу, предметом якого став належний на праві власності ОСОБА_4 автомобіль НОМЕР_1.

Крім того, 28 лютого 2009 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та ОСОБА_2 було укладено договір застави транспортного засобу, відповідно до якого ОСОБА_2 передав в заставу належний йому на праві власності автомобіль AUDI Q 7, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, а 28 квітня 2009 року між ПАТ «Український ОСОБА_3» та поручителем ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого став належний останньому на праві власності автомобіль HUNDAI VERACRUZ, 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з його недоведеності та необґрунтованості, з чим погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивачем ОСОБА_2 суду не надано жодних доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свій позов, а саме про те, що укладений між ним та відповідачем 16 лютого 2009 року кредитний договір є нікчемним. Крім того, законність вищевказаного кредитного договору була предметом судової перевірки, за наслідками якої в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання цього договору недійсним, в тому числі з підстав відсутності дозволу на здійснення операцій з іноземною валютою, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 березня 2012 року, було відмовлено.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інших доводів, які б спростували законність і обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :