Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.04.2015Справа №607/20812/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря Бойко І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, який у подальшому уточнив, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 22.09.2014 року у розмірі 5 041,51 дол. США у гривневому еквіваленті станом на день винесення рішення, з яких: 5 000,00 дол. США - заборгованість за договором позики та 41,51 дол. США - 3 % річних за прострочення виконання зобов'язання в силу вимог ст. 625 ЦК за період з 30 листопала 2014 року по 10.03.2015 року.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 22.09.2014 року відповідач позичила у нього кошти у розмірі 5 000,00 дол. США, які остання зобов'язувалася повернути до 30.11.2014 року.

Посилаючись на те, що відповідач у добровільному порядку коштів не повертає, просить позов задовольнити.

У судове засідання представник позивача та позивач не з'явилися, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Попередньо представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, хоча про день та час слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Попередньо не повідомила суд про причини своєї неявки.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 22 вересня 2014 року ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5 000,00 дол. США, які зобов'язалась повернути до 30.11.2014 року, що підтверджується письмовою розпискою від 22.09.2014 року.

На даний час, борг відповідачем не повернуто.

Згідно офіційного розпорядження НБУ, офіційний курс гривні до долара США станом на 07.04.2015року становить - 2344,7515 грн. за 100 доларів США .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до вимог ст.ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж саму суму грошових коштів (суму позики), що були передані йому у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики може бути представлена розписка позичальника.

За нормами ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно із вимогами ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюті на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Судом встановлено, що станом на 10.03.2015 р. заборгованість за договором позики не повернута.

Таким чином, діями відповідача порушено права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача суму основного боргу у розмірі 5000 доларів США, що еквівалентно 117 237,58 грн. станом на 07.04.2015 року.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із вимогами ст.ст.625, 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до вимог ст.625 цього Кодексу, а саме, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Встановлено, що борг позивачу не повернуто, а тому позивач має право на стягнення сум передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а саме, на три проценти річних від простроченої суми за період з 30.11.2014 року по 10.03.2014 року, як відповідальність за невиконання грошового зобов'язання.

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми 5 000,00 дол. США грн., за період прострочення 101 днів, з 30.11.2014 року по 10.03.2015 року, становить 41,51 дол. США, виходячи із наступного розрахунку: 5 000,00 дол. США х 3 % : 100 : 365 днів х 101 днів = 41,51 дол. США., що еквівалентно 973, 31 грн.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення шляхом стягнення із відповідача на користь позивача основної суму боргу у розмірі 5 000,00 дол. США, що еквівалентно 117 237,58 грн. станом на 07.04.2015 року та три проценти річних у розмірі 41,51 дол. США, що еквівалентно 973, 31 грн. станом на 07.04.2015 року

Згідно з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач у судове засідання не з'явилася та не представила суду будь-яких доказів на спростування доводів позивача .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 224-226, 228, 232, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 524, 526, 530, 625, 1046, 1049 Цивільного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 22 вересня 2014 року у гривневому еквіваленті 117 237( сто сімнадцять тисяч двісті тридцять сім) грн. 58 коп. та три проценти річних у розмірі 973( дев'ятсот сімдесят три) грн. 31 коп. за період прострочення з 30.11.2014 року по 10.03.2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 804 (вісімсот чотири) грн. 51 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави 377 (триста сімдесят сім) грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяІ. М. Черніцька