Справа № 154/354/15-к
Провадження №11-кп/773/175/15 Головуючий у 1 інстанції:Пікула Н. В.
Категорія:ст.286 ч.2 КК України Доповідач: Опейда В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Опейди В.О.,

суддів Пазюка О.С., Клока О.М.,

при секретарі Білоусі І.Л.,

з участю прокурора Плечій О.М.,

потерпілої - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури Волинської області на вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2015 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одружений, непрацюючий, не судимий, -

визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_1 25000 (двадцять пять тисяч) грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 1572,48 грн. за проведення експертиз.

У справі вирішене питання речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд, -

В С Т А Н О В И В :

Вироком суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за те, що він, 11.10.2014 року близько 02 год., керуючи технічно справним автомобілем марки ОСОБА_3 Віто д.р.н. АС 5600 ВН, рухаючись ним вул. Устилузькою м. Володимир-Волинський в напрямку до м. Устилуг, Володимир-Волинського району, не уважно стежив за дорожньою обстановкою, виконуючи маневр повороту ліворуч, виїхав на смугу руху автомобіля марки Москвич-412, д.р.н. ВС 4698 ВХ під керуванням ОСОБА_4, не надав переваги в русі вказаному транспортному засобу, що рухався по своїй смузі руху та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки Москвич-412, д.р.н. ВС 4698 ВХ ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійних ран обличчя, на місці яких утворились післяраневі рубці, які можуть вважатися як невиправні, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень; ЗЧМТ, струс головного мозку, навколо орбітальну гематому лівого ока, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткотривалий розлад здоровя; злам 6-го ребра зліва, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, за ознакою тривалості розладу здоровя.

В прямому причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, а саме: п.п. 1.5., 2.3, 10.1., 10.4 ПДР України.

У поданій апеляції прокурор, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання вважає, що вирок суду підлягає зміні в частині вирішення цивільного позову у звязку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Вказує, що суд в порушення вимог закону в резолютивній частині вироку не зазначив рішення щодо цивільного позову прокурора Володимир-Волинської міжрайонної прокуратури в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину. Просив вирок суду в частині вирішення даного цивільного позову змінити, зазначити в резолютивній частині вироку про закриття провадження в частині цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину у звязку з добровільним відшкодуванням.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляції, думку прокурора та потерпілої, які подану апеляцію з змінами підтримали в повному обсязі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.

В ході розгляду зазначеного кримінального провадження і постановленні вироку суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про вчинення злочину ОСОБА_2 при вказаних у вироку обставинах, який ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким дано відповідну юридичну оцінку. Доведеність винуватості обвинуваченого у скоєнні інкримінованого злочину в апеляційній скарзі не оспорюється. За таких обставин, кваліфікація дій ОСОБА_2 за ч.2 ст.286 КК України є правильною.

Покарання ОСОБА_2 призначено у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного, обставин, що помякшують його покарання, а тому, є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заявлений цивільний позов потерпілої ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди розглянуто повно, всебічно з урахуванням наданих доказів для його задоволення, а розмір моральної шкоди визначено відповідно до завданих позивачу моральних страждань, внаслідок спричинених тілесних ушкоджень. Учасниками кримінального провадження вирішення даного цивільного позову не оспорюється.

Разом з тим, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції при вирішенні цивільного позову прокурора в інтересах держави про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину допущено істотне порушення кримінального процесуального закону заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у звязку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначається рішення про цивільний позов та інші майнові стягнення і підстави цих рішень.

З матеріалів справи вбачається, що прокурором було заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі Нововолинської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування витрат на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_1 в сумі 1642,9 гривень. Під час розгляду справи в суді встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 добровільно сплатив кошти у вказаній сумі, які були витрачені на стаціонарне лікування потерпілої. Крім того, прокурор у судових дебатах просив закрити провадження по справі в частині цивільного позову про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_1

Суд першої інстанції вирішуючи питання про цивільний позов залишив його без задоволення, про що зазначив в мотивувальній частині вироку. Однак, в порушення вимог п.2 ч.4 ст.374 КПК України суд у резолютивній частині вироку не зазначив рішення про цивільний позов.

Відповідно до положення ст.129 КПК України суд залишає позов без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також коли не зявився в судове засідання цивільний позивач, його представник чи законний представник.

Виходячи з положень ст.128 КПК України про те, що при розвязанні цивільного позову, у питаннях не врегульованих КПК України, суд застосовує відповідні норми ЦПК України, колегія суддів, керуючись положеннями ст.205 ЦПК України закриває провадження в справі в частині цивільного позову прокурора про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України, ст.205 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 березня 2015 року щодо ОСОБА_2 в частині вирішення цивільного позову прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення змінити.

Закрити провадження в справі за позовом прокурора в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Нововолинської міської ради до обвинуваченого ОСОБА_2 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_1 в сумі 1642,9 гривень.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Головуючий:

Судді: