АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4434/15 Справа № 189/965/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Лукінова К. С. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря - Левцунова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ "Альфа-Банк" на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2014 року ПАТ "Альфа-Банк" звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 26 грудня 2007 року було укладено кредитний договір № 490054189 між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк") та ОСОБА_3, згідно умов якого позичальник отримала кредит в сумі 48190,10 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_2 укладено договір поруки № 490054189-П від 26 грудня 2007 р., відповідно до умов якого відповідач поручився за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору, або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому.

У порушення умов кредитного договору ОСОБА_3 свої зобов'язання належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 14 квітня 2014 р. утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 44862,39 доларів США, що за курсом НБУ складає 582183,27 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 19605,44 доларів США, що за курсом НБУ складає 254421,56 грн. У зв'язку з систематичним порушенням боржником зобов'язань нараховано неустойку в розмірі 796852,31 доларів США, що за курсом НБУ складає 10340824,15 грн. Однак з урахуванням ст.ст. 266, 258 ЦК України, розмір нарахованої неустойки за останні 12 місяців перед зверненням до суду становить 235952,26 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 3061973,71 грн. Позичальнику та поручителю 27 травня 2014 року була направлена вимога про дострокове повернення кредиту, яка виконана не була, тому позивач просив стягнути з відповідача 3 898 578,54гр. (а.с.1-3).

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено (а.с.85-86).

В апеляційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі (а.с. 88-94).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що 26 грудня 2007 р. між ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 490054189, відповідно до умов якого ОСОБА_3 надано кредит в сумі 48190,10 доларів США під 14,50% річних на строк до 26 грудня 2014 року з цільовим призначенням «придбання транспортного засобу» (а.с. 4-8). Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав повністю, що ніким не оспорюється.

На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором, 26 грудня 2007 року між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 490054189-П, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором (а.с. 11-13).

У 2011 році ПАТ «Альфа-Банк» скористався правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилась, та сплати процентів, яке реалізував шляхом подачі позову до Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий союз». Рішенням вищевказаного третейського суду від 25 січня 2011 р. з ОСОБА_3 стягнута заборгованість за кредитним договором в сумі 832121,64 грн. та судові витрати (а.с.40-41).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що порука припинилась, оскільки позивач не пред'явив вимоги до поручителя в установлений законом шестимісячний строк.

Вказані висновки суду зроблені без порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Строк дії поруки не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Із договору поруки № 490054189-П від 26 грудня 2007 року убачається, що у договорі не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договорам не є встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України, тому у цьому випадку підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Із матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 зобов'язань за кредитним договором № 490054189 від 26 грудня 2007 року, банк пред'явив вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, таким чином кредитор відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Однак, із позовом до поручителя про стягнення заборгованості за вищевказаним договором банк звернувся у червні 2014 року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а відтак висновки суду про припинення поруки є правильними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішенням третейського суду стягнута лише поточна заборгованість спростовуються текстом вказаного рішення (а.с.40-41), а посилання на те, що кредитним договором було передбачено повернення коштів у строк до 26 грудня 2014 року, який на момент звернення з даним позовом до суду не настав, - не має правового значення для вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, оскільки зводяться на повторення обставин справи і аналіз судової практики, і не спростовують правильність висновків суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" - відхилити.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча: Кочкова Н.О.

Судді: Каратаєва Л.О.

Григорченко Е.І.