Справа № 209/555/15-ц
Провадження № 2/209/719/15
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Дніпродзержинськ

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участю секретаря Драгунцевої С.М.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Перше кредитне товариство" про стягнення боргу за вкладом,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з КС "Перше кредитне товариство" на його користь за весь період прострочене виконання договорів суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в розмірі 23848,50 грн., три процента річних від простроченої суми в розмірі 9569,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві зазначив, що ВРУ було створено кредитні спілки, а Держфінпослуг надала державну ліцензію на роботу з депозитами КС "Перше кредитне товариство" . Однак коли настав час повернення йому його депозитів, Україна скасувала Держфінпослуг, чим скасувала його конституційні права. В результаті КС не повернула йому його депозити. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-12547/10 від 15 листопада 2010 року було стягнуто з КС "Перше кредитне товариство" на його користь 75950,63 грн. Проте Другий Приморський ВДВС Одеського МУЮ не стяг з КС та не перерахував їх на його банківський рахунок, бо ВРУ у п. 8 ч . 1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження" наложила мораторій на його права, а саме на повернення йому його коштів в розмірі 75950,63 грн. Зазначає, що має право отримати від відповідача борг, з урахуванням індексу інфляції , а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення боргу.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Зазначив, що мораторій не поширюється на нього, оскільки він не знав про його існування. Закон про банкрутство суперечить Конституції України, а його вклад є його власністю, право на яку є непорушним. Також пояснив, що він не подавав до Господарського суду Одеської області заяву про визнання його боржником по справі про визнання КС "Перше кредитне товариство", оскільки він не знав про процедуру банкрутства і тому його не було включено в реєстр вимог кредиторів.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, а також заперечення на позов, в якому зазначив, що позивачем було недотримано правил підсудності, так як місцезнаходження КС "ПКТ" є м. Одеса, вул. Базарна, 104. Також про вирішення спорів зазначено в п. 5.1. договору про залучення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок укладеного між КС "ПКТ" та позивачем, що всі суперечки вирішуються за місцезнаходженням КС "ПКТ" - у Приморському районному суді м. Одеси. У 2011 р. у господарському суді Одеської області відносно КС "ПКТ" було порушено провадження № 7/17-2087-2011 про її банкрутство. 31 травня 2011 року цим судом постановлено ухвалу, якою за ст. 12 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції 1992 року, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства; не нараховуються неустойка (штраф, пеня) за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Цим же судом ініційовано складання Реєстру вимог кредиторів КС "ПКТ" за правилами, встановленими ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у редакції 1992 року. Інформація про порушення провадження у справі про банкрутство КС "ПКТ" та подання вкладниками заяв до суду про визнання їх кредиторами була опублікована у газеті "Урядовий кур'єр" № 124 від 12 липня 2011 року, а також знаходиться на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень. У визначені цим законом 30-денний строк і порядок позивач не звернувся до господарського суду з відповідною заявою про визнання його кредитором Спілки, тому і не був внесений цим судом до зазначеного Реєстру як кредитор. А за ч. 2 ст. 14 зазначеного закону у редакції 1992 року "Вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, - не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає". Пунктом 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" передбачено, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи про банкрутство підвідомчі господарським судам. На підставі викладеного, просить відмовити позивачу в задоволені його позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав:

В ході судового розгляду встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-12547/10 від 15 листопада 2010 року було стягнуто з КС "Перше кредитне товариство" на користь позивача заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за договором внеску № ДЗ-9/0161/08/995 у розмірі 11547,56 грн., заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за договором внеску № ДЗ-9/0156/08/995 у розмірі 52453,67 грн., заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за договором внеску № ДЗ-9/0169/08/970 у розмірі 6218,78 грн., заборгованість з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за договором внеску № ДЗ-9/0174/08/1396 у розмірі 5610,62 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., що підтверджується копією рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-12547/10 від 15 листопада 2010 року, копією виконавчого листа по справі № 2-12547/10 від 15 листопада 2010 року.

Господарським судом Одеської області 31 травня 2011 року було порушено провадження № 7/17-2087-2011 про банкрутство КС "Перше кредитне товариство" та постановлено ухвалу, якою введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, ухвалою Господарського суду Одеської області від 01 липня 2011 року визнано кредиторські вимоги ОСОБА_2, а ухвалою Господарського суду Одеської області від 13 листопада 2014 року призначено керуючого санацією, що підтверджується ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 7/17-2087-2011 від 31 травня 2011 року, ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 7/17-2087-2011 від 01 липня 2011 року, ухвалою Господарського суду Одеської області по справі № 7/17-2087-2011 від 13 листопада 2014 року.

В список реєстру вимог кредиторів КС "Перше кредитне товариство" позивач не ввійшов, оскільки заява про визнання його кредитором ним не подавалася, що підтверджується матеріалами справи, а також визнано позивачем у судовому засіданні.

Відповідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно п. п. 3, 5 ч. 3 ст. 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій ; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Згідно п. 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28 березня 2013 року № 01-06/606/2013, статтею 19 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" врегульовано правовідносини, пов'язані із застосуванням мораторію на задоволення вимог кредиторів, який має на меті зупинення виконання грошових зобов'язань конкурсних кредиторів та зупинення заходів, спрямованих на забезпечення їх виконання. Цією статтею розширено порівняно з попередньою редакцією Закону правові наслідки введення відповідного мораторію. Зокрема, зупиняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги до боржника (у тому числі на предмет застави), зупиняється перебіг строку позовної давності, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми. Виконання грошових зобов'язань, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється під контролем арбітражного керуючого, а виконання майнових зобов'язань - під контролем господарського суду шляхом винесення відповідної ухвали у справі про банкрутство про звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", в редакції яка діяла на момент виникнення вказаних правовідносин між сторонами, вимоги конкурсних кредиторів, що заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не розглядаються і вважаються погашеними, про що господарський суд зазначає в ухвалі, якою затверджує реєстр вимог кредиторів. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 22, 23, 1167 України, ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 158, 212, 213, 215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Кредитної спілки "Перше кредитне товариство" про стягнення боргу за вкладом - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя: К.Л. Шендрик