Справа № 215/5184/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого - судді Лиходєдова А.В.

при секретарі Поліян І.В.

за участі: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі справу за позовами ОСОБА_1, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2013 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 про усунення її від права на спадкування. Неодноразово уточнював свій позов, останній раз у квітні 2014 р. та просить усунути відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_6 - її батька, а його брата. Крім цього, в серпні 2014 р. ОСОБА_4, як третя особа з самостійними вимогами щодо предмета спору, подала до суду позов та просить також усунути відповідача свою онуку від права на спадщину після смерті ОСОБА_6 - свого сина.

Обидва позови обґрунтовані тим, що 30.03.2013 р. помер ОСОБА_6, який був: - братом позивача ОСОБА_1; - сином третьої особи ОСОБА_4; - батьком відповідача ОСОБА_5. Позивач і третя особа вважають, що відповідач є недостойним спадкоємцем, так як за життя ОСОБА_7, його дочка ОСОБА_8 від дитинства, знаючи про батьківський стан здоровя, про поранення, контузію та інші ушкодження на війні в Афганістані, ніяк не відзначилась в любові до батька, в піклуванні та догляді за ним в періоди загострення хвороби, в періоди, коли він в останнє десятиліття багаторазово, а то і по кілька разів на рік, був госпіталізований або перебував в реабілітаційному медичному закладі. ОСОБА_8 та її матір ОСОБА_9 навмисно створювали скандальні ситуації в сімї, доводячи фізичний стан ОСОБА_6 до критичного, до госпіталізації та стаціонарного довгострокового лікування. З 1995-1998 років спадкодавець часто перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні 6-ї міської лікарні м. Кривого Рогу, з 2005 року в Криворізькому інституті нейрохірургії, в госпіталі для воїнів-інтернаціоналістів і це відбувалось багаторазово. Діагнози: гіпертонічна хвороба ІІ ст.; неускладнена гіпертонічна криза; аорто склероз; гіпертрофія лівого шлуночка; стенокардія напруження 3 ф.кл.; постінфарктний і атеросклеротичний кардіосклероз; остаточні прояви перенесення ЧМТ (контузія головного мозку в 1983 р., в Афганістані) в вигляді посттравматичної енцифалопатії і посттравматичного арахноідита з помірним лікворно-гіпертензіонним синдромом, вестибуло-атактичним синдромом, ВСДС з церебральними пароксизмами до 1-2 раз в місяць, астено-невротичний синдром, порушення когнітивної функції. Після сварки, що сталася одного разу між батьками, ОСОБА_5 рішуче стала на бік матері, не пожаліла батька з його небезпечними хворобами, підтримала задумку матері і влаштувала батькові судові розбори, що закінчились судовим покаранням батька на 2 роки увязнення (умовно) та госпіталізацією. Після тривалого лікування (важкий інфаркт міокарда) на вимоги дочки і матері батько змушений був продати квартиру, яку особисто капітально відремонтував і переселитися до с. Глеюватка Криворізького району. Хворий, одинокий, він потребував догляду, піклування з боку дочки, потребував не тільки фізичного догляду, а і душевної теплоти, любові, уваги, доброго слова. За довгий час після того, як ОСОБА_5 пішла жити окремо від батька, вона, як дочка, жодного разу не провідала батька, не телефонувала, не справлялася про стан його здоровя, не похвалилася своїми успіхами, щоб хоч чимось порадувати його, не навідалась аби зготовити йому їсти, чи прибрати в будинку. Дочка викреслила життя батька зі свого зору, не хотіла і знати, що з ним тепер, як він живе, в чому його нужда. Інші люди стали на допомогу батькові, мати як змогла втішала його душевний біль, а брат та його друзі допомагали фізично. Дочка, давно доросла людина, повинна була знати, що батько - хворий, немічний, інвалід II групи, потребує до себе доброї уваги та допомоги. Спадкодавець міг би подати позов до суду про обовязок повнолітньої дочки відносно себе, але він цього не зробив, не став ганьбити дочку в очах громадськості, а дочка явно і свідомо порушила положення ст. 203 Сімейного Кодексу України, ніяк не проявила участі у додаткових, і морально-духовних витратах на батька, інваліда II групи, немічного, тяжкохворого, непрацездатного. Ситуація, яка склалася, явно підпадає під визначення положення ч. 5, ст. 1224 ЦК України, а саме: - ОСОБА_5, як спадкоємиця після смерті свого батька, ОСОБА_6, має бути усунена від права на спадкування за законом, оскільки має місце ухилення від надання допомоги спадкодавцю, батькові, який через хворобу, інвалідність немічність, був у безпорадному стані.

У судовому засіданні позивач, його представник, третя особа свої вимоги підтримали, а відповідач і його представник позовні вимоги заперечували, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем другої черги, та не може бути позивачем у цій справі, оскільки є спадкоємці першої черги. Обставини, на які посилаються позивачі не відповідають дійсності. В справі немає жодного доказу про факт її умисного ухилення від надання спадкодавцю допомоги та факту перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу в допомозі. На момент смерті батько відповідача сам керував автомобілем. Із лікарського свідоцтва про смерть № 684 слідує, що смерть настала на проїзній частині дороги с. Глеюватка. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК України, має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме від цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазнаних фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши письмові матеріали докази: копії: паспорта ОСОБА_6; паспорта ОСОБА_10; паспорта ОСОБА_1; паспорта ОСОБА_4; лікарського свідоцтва про смерть № 684 від 01.04.2013 р.; свідоцтва про смерть; виписки із акту огляду МСЕК; довідки до акта огляду МСЕК; виписних епікризів; пенсійного посвідчення про інвалідність другої групи інваліда війни (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15-24, 26), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини.

30.03.2013 р. помер ОСОБА_6, який був братом позивача ОСОБА_1, батьком відповідача ОСОБА_5 та сином третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4, і відповідно відкрилася спадщина. Таким чином, виникли правовідносини зі спадкування.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1220 ч. 1 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Тобто, при розгляді справи за таким позовом суду потрібно брати до уваги такі обставини: - чи спадкодавець був у безпорадному стані;

- чи спадкоємці знали про перебування особи в такому стані;

- чи спадкоємці мали можливість, але не надавали допомоги спадкодавцеві.

ОСОБА_6 на день смерті досяг 50 років, мав другу групу інвалідності з протипоказаннями всіх видів праці на період активного лікування, неодноразово в період з 2005 року стаціонарно лікувався, маючи діагнози: «гіпертонічна хвороба ІІ ст., аорто склероз, гіпертрофія лівого шлуночку, стійкі залишкові прояви перенесеної ЧМТ з контузією головного мозку у виді посттравматичної енцефалопатії ІІ ст., посттравматичний церебральний арахноїдит, хронічна ішемічна хвороба серця, інфаркт міокарда, стенокардія, постінфарктний і атеросклеротичний кардіосклероз, гострий тромбофлебіт глибоких вен лівої нижньої кінцівки».

Відповідно до п. 6 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Згідно до абз. 7, 11 п. 4 Листа від 16.05.2013 р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем і третьою особою з самостійними вимогами, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, хоча й є допустимими та належними, але вони не свідчать про перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто, що він незадовго до смерті не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування. Наявність у спадкодавця інвалідності другої групи та низки хвороб не свідчить про його безпорадний стан, так як в поданих суду документах відсутні дані про необхідність стороннього догляду за ним, допомоги та піклування. Ці факти не повідомили суду й свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12, допитані судом за клопотанням позивача ОСОБА_1. Тобто відсутня обставина. що давала б суду право при наявності інших обставин та їх доведеності, задовольнити цю позовну вимогу.

В зв'язку з цим судом не досліджується наявність відсутність інших підстав для вирішення позову по суті, так як недоведеність вказаної підстави, виключає задоволення позову.

На підставі викладеного, ст. ст. 1216, 1220, 1224 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позовних заявах ОСОБА_1, третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Тернівський районний суд м. Кривого Рогу, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-и денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: