РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 рокум. Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Панченко Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Бердянська міська рада, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода» про виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Бердянська міська рада, Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода» про виселення у якому зазначила, що 03.08.1993 року на підставі ордеру НОМЕР_1 ОСОБА_1 та члену її сім'ї ОСОБА_4 була надана квартира АДРЕСА_1. Вона та ОСОБА_4 зареєструвались у спірній квартирі. 23.12.2002 року ОСОБА_4 приватизував квартиру та подарував її неповнолітній дочці ОСОБА_3. 03.04.2003 року в квартирі зареєструвалася ОСОБА_2, яка на той час була дружиною ОСОБА_4. Відповідач ОСОБА_3 зареєструвалася в квартирі 26.04.2011 року. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.03.2010 року приватизація квартири та договір дарування визнано недійсним, сторони були повернуті у первісний стан. На теперішній час квартира є власністю Бердянської міської ради і єдиною підставою для вселення та проживання в ній є ордер, який було видано 03.08.1993 року на ім'я ОСОБА_1 для її проживання разом з ОСОБА_5. Вселення відповідачів у спірну квартиру відбулося на підставі угоди, яку пізніше було визнано недійсною. ОСОБА_2 є мамою ОСОБА_3 і була членом сім'ї власника житла на момент вселення. Вважала, що право відповідачів на користування спірною квартирою припинилося з моменту втрати власником ОСОБА_3 права на приватну власність на це житло і перехід квартири у власність Бердянської міської ради. Крім того, у зв'язку з тим, що рішенням суду від 11.03.2010 року сторони повернуто у первісний стан, то за ст. 65, 64 ч. 2 ЖК УРСР єдиною підставою для вселення і проживання відповідачів є рішення наймача при наявності письмової згоди членів сім'ї, але вона своєї згоди на вселення не давала. Просила виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Позивач у судове засідання не з'явилась. Її представник просила розглянути справу у відсутності позивача.

Представник позивача вимоги підтримала і просила їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, оскільки вони набули право користування житловим приміщенням на законних підставах.

Представники Бердянської міської ради, ОСББ «Злагода» в судове засідання не з'явились без поважних причин, про слухання справи повідомлені належним чином.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 64 ЖК України визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

До членів сім'ї наймача належить дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача. але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Згідно ордеру № 37 від 03.08.1993 року позивач стала основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_3, яку отримала на сім'ю з двох осіб - себе та сина ОСОБА_4 (а.с.4).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 11.03.2010 року визнано недійсною приватизацію спірної квартири ОСОБА_4 та визнано договір дарування цієї квартири ОСОБА_3 недійсним. Повернуто сторони в попереднє становище. У рішення зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровані в спірній квартирі і мають право користування нею (а.с.5-7).

Постановою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17.01.2012 року ОСОБА_1 у задоволені адміністративного позову до Бердянського МВ ГУ МВС України в Запорізькій області, ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_6 про визнання дій противоправними відмовлено у зв'язку з тим, що реєстрація ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 проведена законно і ці особи мають право користуватися цією квартирою нарівні з ОСОБА_4 (а.с.37-38).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 14.06.2013 року, відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у задоволенні позову про визнання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування спірною квартирою, оскільки вони мають право користування спірною квартирою (а.с.39-40).

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 29.10.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення відмовлено, оскільки вони мають право на проживання у спірній квартирі (а.с.43-45).

Вищенаведеними судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено і це згідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає повторному доказуванню, що відповідачі вселилися в квартиру АДРЕСА_1 та зареєструвалися за цією адресою у законному порядку, а тому підстави для їх виселення відсутні.

Посилання позивача на втрату відповідачами права користування житловим приміщенням з моменту втрати власником - ОСОБА_3 її права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 та перехід квартири у власність Бердянської міської ради, суд не може взяти до уваги, оскільки право відповідачів на користування житлом виникло та існує не у зв'язку з правом власності на квартиру, а з тих підстав, що вони вселилися в квартиру та проживають в ній у законному порядку.

Керуючись ст. ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст. 64 ЖК УРСР, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя