Вищий спеціалізований суд україни
з розгляду цивільних і кримінальних справ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції у Львівській області, третя особа приватний нотаріус Самбірського районного нотаріального округу Малої Марти Володимирівни, про поділ майна подружжя, визнання недійсним договору іпотеки та звільнення майна з-під арешту, за касаційними скаргами публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2010 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог станом на 7 липня 2011 року просила визнати спільною сумісною власністю її та ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, транспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний номерний знак НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4; у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_2, а за ОСОБА_4 - на квартиру АДРЕСА_1, транспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний номерний знак НОМЕР_5, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4, а також визнати недійсним договір іпотеки квартири АДРЕСА_2, укладений 30 січня 2006 року між ОСОБА_4 та публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), та виключити зазначену квартиру з акта опису та звільнити з - під арешту від 16 вересня 2010 року.

Позов обґрунтовано тим, що з 2 лютого 1985 року вона та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2010 року.

За час перебування у шлюбі подружжям набуто квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, а також транспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4.

Як їй стало відомо, 30 січня 2006 року ОСОБА_4 передав квартиру АДРЕСА_2 в іпотеку акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», на що вона своєї згоди не надавала.

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 2 березня 2011 року текст заяви від імені ОСОБА_3 начальнику відділення № 398 акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від 30 січня 2006 року, а також рукописний текст у заяві від імені ОСОБА_3 у нотаріальну контору про згоду на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

За таких обставин, оспорюваний договір іпотеки підлягає визнанню недійсним.

Крім того, 16 квітня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_2 у порядку виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором.

Оскільки квартира АДРЕСА_2 є спільним сумісним майном подружжя, то накладення арешту на належну їй Ѕ частину квартири порушує її права на зазначене нерухоме майно.

У порядку поділу майна подружжя їй необхідно виділити квартиру АДРЕСА_2, а ОСОБА_4 - квартиру АДРЕСА_1, а також транспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4.

Справа розглядалась судами різних інстанцій неодноразово.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 5 листопада 2013 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково. Визнано недійсним договір іпотеки від 31 січня 2006 року, укладений між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, за умовами якого у забезпечення виконання зобов'язань останнього за кредитним договором від 30 січня 2006 року в іпотеку банку передано квартиру АДРЕСА_2. Визнано спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1, а також автотранспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний номерний знак НОМЕР_5, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4. Виключено з акта опису й арешту майна, складеного 16 квітня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції, Ѕ частину квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_3 В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційні скарги не містять доводів щодо незаконності рішення апеляційного суду в частині відмови в позові про виділення у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 конкретного нерухомого та рухомого майна у порядку поділу майна подружжя, тому зазначене судове рішення в цій частині судом касаційної інстанції не переглядається.

Обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що з 2 лютого 1985 року ОСОБА_3, та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2010 року. Цим же рішенням суду квартиру АДРЕСА_2 визнано спільним сумісним майном подружжя.

Відповідно до свідоцтва про право власності на майно від 15 листопада 2001 року ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2.

Згідно із договором купівлі-продажу від 28 квітня 2007 року ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_1.

30 січня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 43/06Р-231/398, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28 000 доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 30 січня 2006 року ОСОБА_4 передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 грудня 2009 року із ОСОБА_4 стягнуто на користь акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 191 277 грн.

16 квітня 2010 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції складено акт опису та арешту квартири АДРЕСА_2.

Відповідно до облікових карток приватних транспортних засобів, наданих Дрогобицьким МРЕВ, за період 2007-2008 років ОСОБА_4 набув у власність автотранспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний номерний знак НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4 (а.с. 193-200, т.1).

Відмовляючи в позові ОСОБА_6 про визнання недійсним договору іпотеки від 30 січня 2006 року, суд першої інстанції виходив із того, що на час його укладення єдиним власником квартири АДРЕСА_2 був ОСОБА_4, тому у нього був відсутній обов'язок отримувати її згоду на укладення зазначеного договору.

З огляду на те, що квартиру АДРЕСА_2 визнано спільним сумісним майном подружжя із набранням законної сили рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2010 року, а акт опису та арешту цієї квартири складено 16 квітня 2010 року, то відсутні правові підстави для виключення цієї квартир з акта опису та звільнення з-під арешту.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що квартира АДРЕСА_2 є спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4, тому укладений ОСОБА_4 договір іпотеки від 30 січня 2006 року підлягає визнанню недійсним з огляду на відсутність волевиявлення його дружини ОСОБА_3 на передачу зазначеної квартири в іпотеку. За таких обставин апеляційний суд також дійшов висновку про виключення Ѕ частини вказаної квартири за акта опису й арешту від 16 квітня 2010 року.

Апеляційний суд також дійшов висновку, що спільним сумісним майном подружжя необхідно визнати квартиру АДРЕСА_1 та автотранспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4, які набуто за час шлюбу.

Водночас апеляційний суд відмовив у поділі зазначених квартир та автотранспортних засобів між колишнім подружжям із тих підстав, що ОСОБА_3 не обґрунтувала запропонований нею варіант поділу та не зазначила вартість спірного рухомого та нерухомого майна. Крім того, позивач не надала суду доказів наявності вказаного нею майна на час вирішення спору та даних про його вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Стаття 60 СК України встановлює презумпцію права спільної сумісної власності майна, набутого подружжям за час шлюбу. Інше має бути спростовано належними та допустимими доказами.

Встановивши, що квартира АДРЕСА_2, квартира АДРЕСА_1, а також автотранспортні засоби Nissan Teana 230 JK V6, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, БАЗ А079.19, державний номерний знак НОМЕР_2, БАЗ А 079.19, державний номерний знак НОМЕР_3, ПАЗ 32053-07, державний номерний знак НОМЕР_4, набуто у власність ОСОБА_4 за час перебування у шлюбі з ОСОБА_3, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання зазначеного майна спільним сумісним майном подружжя.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що квартира АДРЕСА_2 набула статусу спільного майна подружжя з часу набрання законної сили рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2010 року у справі про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та визнання зазначеного нерухомого майна спільним сумісним майном подружжя, оскільки належність цієї квартири до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 з часу набуття ОСОБА_4 права власності на неї встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

За змістом ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Відповідно до ч. 1 ст. 578 ЦК України, майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників.

Як установлено апеляційним судом, відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи від 2 березня 2011 року текст заяви від імені ОСОБА_3 начальнику відділення № 398 акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» від 30 січня 2006 року, а також рукописний текст у заяві від імені ОСОБА_3 у нотаріальну контору про згоду на передачу в іпотеку квартири АДРЕСА_2 виконані не ОСОБА_3, а іншою особою (а.с. 92-95, т.1).

Встановивши відсутність волевиявлення ОСОБА_3 на передачу її чоловіком ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_2 в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» 30 січня 2006 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання недійсним договору іпотеки.

Не заслуговують на увагу доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що під час поділу майна подружжя апеляційним судом не враховано борги подружжя, які утворились внаслідок придбання ОСОБА_4 майна після отримання кредиту 30 січня 2006 року, оскільки в позові про поділ майна подружжя апеляційним судом відмовлено з тих підстав, що позивач не надала суду доказів наявності майна на час вирішення спору та даних про його вартість. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог.

Установивши, що на час накладення арешту квартира АДРЕСА_2 перебувала у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_4, а також те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають рівні права на цю квартиру, апеляційний суд дійшов висновку про звільнення з-під арешту Ѕ частини зазначеної квартири, що належить ОСОБА_3

Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Доводи касаційної скарги ПАТ «УкрСиббанк» про те, що вимога ОСОБА_3 про звільнення з-під арешту Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 не підлягала задоволенню у зв'язку з тим, що зазначену частину нерухомого майна не виділено в натурі не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до закону умовою звільнення майна з-під арешту, яке є спільною сумісною власністю, не є виділення належної одному із співвласників частки в натурі.

Як убачається із матеріалів справи, у забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 14 грудня 2007 року ОСОБА_4 передав в іпотеку Акціонерно-комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується договором іпотеки від 17 грудня 2007 року (а.с. 254-255, т.3).

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» не погоджується із рішенням апеляційного суду в частині визнання квартири АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_4.

Доводи касаційної скарги про незалучення ПАТ «Укрсоцбанк» до участі у справі не є підставою для скасування рішення апеляційного суду, оскільки така обставина не вплинула на законність та обґрунтованість рішення суду про визнання квартири спільним сумісним майном подружжя, яка була набута сторонами за час шлюбу.

З огляду на викладене, касаційні скарги ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Укрсоцбанк» підлягають відхиленню, а рішення апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2014 року - залишенню без змін відповідно до ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 січня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: О.В. Кадєтова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник