АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 678/383/14-ц
Провадження № 22-ц/792/837/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Федорової Н.О.,

суддів - Баса О.Г., Матковської Л.О.,

при секретарі - Бондарі О.В.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Летичівської районної ради Хмельницької області, відділу культури, національностей та релігії Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, товарної біржі «Хмельницька» про визнання права власності,

в с т а н о в и л а:

20 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом. В його обґрунтування зазначила, що відповідно до рішення п'ятнадцятої сесії Летичівської районної ради п'ятого скликання № 24-15/2008 від 3 квітня 2008 року було надано дозвіл відділу культури та туризму Летичівської райдержадміністрації на відчуження шляхом продажу приміщення гаража районного будинку культури, загальною площею 101,4 кв.м., балансовою вартістю 8500 грн., що розташований по АДРЕСА_1.

25 грудня 2009 року, на підставі рішення Летичівської селищної ради № 184 від 27 листопада 2009 року, останньою було видано свідоцтво про право власності на вказаний гараж територіальної громади сіл, селищ Летичівського району в особі Летичівської районної ради, яке було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Рішенням сорок другої сесії Летичівської селищної ради п'ятого скликання № 19 від 21 травня 2010 року було надано дозвіл Летичівській районній раді на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,05 га, для обслуговування вказаного гаража.

26 квітня 2010 року на товарній біржі «Подільська» відбулись біржові торги з реалізації даного гаража. Відповідно до протоколу № 2 проведення біржових торгів від 26 квітня 2010 року її було визнано переможцем. Гараж було придбано за стартовою ціною - 12400 грн.

5 травня 2010 року вона перерахувала вказану суму коштів на рахунок товарної біржі «Подільська».

21 липня 2010 року позивачка звернулась до голови Летичівської районної ради з проханням прибути до нотаріальної контори об 14 год. 00 хв. 22 липня 2010 року для оформлення договору купівлі-продажу гаража. Проте, представник районної ради у зазначений час до нотаріальної контори не прибув і договір не було нотаріально посвідчено.

________________________________________________________________________________________________

Доповідач у першій інстанції Курнос С.О. Провадження № 22-ц/792/837/15

Суддя-доповідач Федорова Н.О. Категорія № 2

29 листопада 2010 року на товарній біржі «Подільська» за № 4597 було зареєстровано біржову угоду № 4597 купівлі-продажу нерухомого майна, укладену між нею та відділом культури і туризму Летичівської районної державної адміністрації Хмельницької області, в особі начальника, що діяв на підставі Положення про відділ та через брокерську контору ТОВ «Титан-Проскурів». У тексті угоди зазначено, що згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» цей договір зареєстрований на товарній біржі «Подільська» і не підлягає нотаріальному посвідченню.

Після цього було виготовлено технічний паспорт на вказаний об'єкт.

Рішенням реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції від 22 березня 2013 року № 1060858 їй було відмовлено у державній реєстрації права власності на придбаний за біржовою угодою гараж.

7 травня 2013 року ОСОБА_2 повторно звернулась до голови Летичівської районної ради з проханням прибути об 11 год. 00 хв. 8 травня 2013 року до приватного нотаріуса для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу даного гаража. Проте, він знову не з'явився.

Немаючи змоги в інший спосіб посвідчити право власності на придбане нерухоме майно, вона звернулась до суду з позовом про визнання біржової угоди купівлі-продажу даного гаража дійсною.

Рішенням Летичівського районного суду від 27 червня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 2 вересня 2014 року залишено без змін, у задоволенні позову відмовлено.

Вважає, що право власності на придбаний гараж виникло у неї з моменту укладення біржової угоди № 4597 від 29 листопада 2010 року.

А тому, просила суд визнати за нею право власності на придбаний за біржовою угодою купівлі-продажу від 29 листопада 2010 року гараж, загальною площею 101,4 кв.м., вартістю 12400 грн., що розташований по АДРЕСА_1.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Непогоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Рішення вважає незаконним та необґрунтованим.

Не погоджується зі висновком суду про відмову у задоволенні позову за недоведеністю вимог, оскільки вказаний договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений та не визнаний рішенням суду від 27 червня 2014 року дійсним.

Так, суд не звернув уваги на те, що у даному випадку вона звернулась до суду з інших підстав та з іншим предметом позову, ніж у цивільній справі № 678/251/13-ц, у якій було ухвалено рішення від 27 червня 2014 року. Зазначає, що правовою підставою даного позову є положення ст. 392 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а предметом позову - визнання права власності на придбаний за біржовою угодою гараж. Тоді як рішенням Летичівського районного суду від 27 червня 2014 року їй було відмовлено у задоволенні позову про визнання біржової угоди купівлі-продажу дійсною, обґрунтованого ст. 220 ЦК України.

Суд не врахував вимог ч. 4 ст. 656 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», а також не дослідив змісту самої біржової угоди купівлі-продажу, у якій чітко передбачено, що вона не підлягає нотаріальному посвідченню. Тому, на її думку, невизнання та оспорювання її права власності на придбаний гараж відповідачами є безпідставними, а відмова суду у задоволенні позову - незаконною.

У судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з мотивів, які в ній зазначені.

Інші учасники судового розгляду у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Представник Летичівської районної ради просив справу розглядати у його відсутність, проти апеляційної скарги заперечує.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним та обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, дана їм правильна оцінка, а його висновки узгоджуються з матеріалами справи і відповідають закону.

Встановлено та ці обставини оспорені не були, щорішенням п'ятнадцятої сесії Летичівської районної ради п'ятого скликання № 24-15/2008 від 3 квітня 2008 року було надано дозвіл відділу культури та туризму Летичівської райдержадміністрації на відчуження шляхом продажу приміщення гаража районного будинку культури, загальною площею 101,4 кв.м., балансовою вартістю 8500 грн., що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 5).

25 грудня 2009 року, на підставі рішення Летичівської селищної ради № 184 від 27 листопада 2009 року, останньою було видано свідоцтво про право власності на вказаний гараж територіальної громади сіл, селищ Летичіівського району в особі Летичівської районної ради, яке було зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 52-53).

26 квітня 2010 року на товарній біржі «Подільська» відбулись біржові торги з реалізації даного гаража. Відповідно до протоколу № 2 проведення біржових торгів від 26 квітня 2010 року ОСОБА_5 було визнано переможцем. Гараж було придбано за стартовою ціною - 12400 грн. 5 травня 2010 року вона перерахувала вказану суму коштів на рахунок товарної біржі «Подільська». 29 листопада 2010 року на товарній біржі «Подільська» за № 4597 було зареєстровано дану біржову угоду (а.с. 7-9).

Рішенням реєстраційної служби Летичівського районного управління юстиції від 22 березня 2013 року № 1060858 ОСОБА_5 було відмовлено у державній реєстрації права власності на придбаний за біржовою угодою гараж (а.с. 12).

На даний час вищевказана біржова угода нотаріально не посвідчена, не пройшла державної реєстрації.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Зі змісту ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Частиною 1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (частина 4 статті 334 ЦК України).

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно із ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Отже, недодержання сторонами вимог щодо нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору про відчуження нерухомого майна, не тягне за собою перехід права власності на вказане майно.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, зокрема те, що сторони біржової угоди недотримались вимог щодо її нотаріального посвідчення та державної реєстрації, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову про визнання права власності на гараж.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при вирішенні спору не врахував вимог ч. 4 ст. 656 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не ґрунтуються на вимогах закону.

Закон України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року є спеціальною нормою права.

Однак, прерогативу має загальна норма права, а саме ЦК України, який діє з 1 січня 2004 року

Відповідно до ч. 4 ст. 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Отже, станом на час укладення біржової угоди - 26 квітня 2010 року, вона підлягала і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації.

Не заслуговують на увагу також твердження апелянта про те, що суд не дослідив змісту самої біржової угоди купівлі-продажу, у якій чітко передбачено, що вона не підлягає нотаріальному посвідченню. Так, дана вказівка в угоді суперечить вищевказаним нормам права, а отже, правового значення для вирішення спору немає.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення.

Судом першої інстанції дотримані вимоги процесуального закону, всебічно, повно і об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка, тому підстав для скасування його рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявленого позову не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.О. Федорова