Справа № 459/1304/14 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/3286/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М., Берези В.І.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді Тодорович О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_3 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Червонограді Львівської області про стягнення моральної шкоди завданої професійним захворюванням та трудовим каліцтвом.

Це рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_3

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що суд не врахував всіх обставин для визначення розміру моральної шкоди, що він має право на стягнення моральної шкоди з відповідачів у тому розмірі, в якому просив, оскільки висновком МСЕК від 11 квітня 2001 р. йому вперше встановлено 50% втрати працездатності, професійне захворювання унеможливлює працевлаштування на роботах за його спеціалізацією, адже встановлена по життєво. Апелянт зазначає, що на час спірних правовідносин діяли ч.3 ст.34 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» , так і ст. 9 ЗУ «Про охорону праці» ( а.с. 103-106).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Тодорович О.В. в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить достатніх підстав для задоволення скарги.

Згідно зі ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_4 впродовж 1980-2001 років працював на підприємствах по видобутку вугілля на шахтах «Червоноградська» та «Бендюзька» ВАТ державної холдингової компанії «Львіввугілля» на посадах підземного електрослюсаря та майстра технологічного комплексу, стаж його роботи в підземних умовах становить понад 18 років, що стверджується копією його трудової книжки (а.с.7-8).

Судом встановлено також, що рішенням обласної МСЕК № 3 від 11.04.2001 року ОСОБА_4 вперше встановлено 50% втрати професійної працездатності з 22.03.2001 року, із яких 45 % професійне захворювання (антракосилікоз) та 5 % у зв'язку з трудовим каліцтвом 15.07.1990 року. Вказані обставини підтверджуються копією виписки з акту огляду у МСЕК серії ЛВА - 2 № 006424 від 11.04.2001 року, наказу ДВАТ «Шахта Бендюзька» за №121-В від 06.07.2001р., та повідомленням Міжрайонної спеціалізованої профпатологічної МСЕК від 27.10.2014 року (а.с.21, 41, 43).

Згідно роз'яснень, що містяться у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 (з відповідними змінами) "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності.

У відповідності до положень статті 1 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, які затверджені Постановою КМ України № 472 від 23.06.1993 року (далі - Правила) і які були чинними станом на 22.03.2001 року, - на день встановлення позивачу стійкої втрати професійної працездатності вперше, матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці, несе власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган.

З урахуванням вище наведеного, а саме - виходячи з дати встановлення позивачу МСЕК стійкої втрати професійної працездатності (з 22.03.2001 року), Фонд не є належним відповідачем по даній справі.

Частиною 1 ст. 33 ЦПК України встановлено, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Однак, вище наведені вимоги процесуального закону, не дивлячись на роз'яснення судом представнику позивача положень вказаних процесуальних норм щодо порядку заміни неналежного відповідача або залучення до участі у справі належного відповідача, позивачем не виконані, а суд апеляційної інстанції такими правами на стадії апеляційного розгляду справи не наділений.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заподіяної йому моральної шкоди саме з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Червонограді.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, п.1ч.1ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Бойко С.М.

Береза В.І.