АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/123/15 Головуючий 1-ї інстанції - Майстренко О.М.
Категорія - кредитні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії - Піддубного Р.М., Бровченко І.О.

при секретарі - Доля О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4, на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2012 року до суду звернувся позивач з дійсним позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 428 467, 19 доларів США та 35 376, 74 доларів США у якості пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків за його користування. В обґрунтування посилався на те, що 11 липня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк", правонаступником всіх прав та зобов`язань якого є ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" (надалі Банк) , та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 6228495, доповнений додатковою угодою № 9277419 від 06.07.2010 р., відповідно до умов яких позивач зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 400 000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

З 11.07.2008 р. по 10.05.2011 р. проценти за користування кредитом були сплачені відповідачем в повному обсязі, однак починаючи з 11.05.2011 р. ОСОБА_4 повністю припинив виконання взятих на себе зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим у нього утворилась заборгованість зі сплати процентів у розмірі 44 515,32 доларів США.

З 11.07.2011 року відповідачем також не виконується зобов'язання щодо повернення тіла кредиту, і з 11.09.2011 року у нього виникла заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 383 951, 87 доларів США.

У зв'язку із цим, за прострочення відповідачем взятих на себе зобов'язань йому нараховувалась також пеня, розмір якої склав 35 376, 74 доларів США.

Таким чином, сума заборгованості за кредитним договором за тілом кредиту та процентами станом на 25.03.2012 р. (включно) склала 428 467,19 доларів США, що за курсом НБУ станом на 21.03.2013 року становить - 3 424 738,24 грн., а розмір пені склав 282 508,03 грн або 35 376, 74 доларів США.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року позовні вимоги ПАТ "ПУМБ" були задоволені. Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором у розмірі 428 467,19 доларів США та 282 508,03 грн. пені, судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням представником відповідача було подано апеляційну скаргу, у якій вона просить скасувати рішення суду у зв'язку з його незаконністю та необґрунтованістю, порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення представника ПАТ "ПУМБ", дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 11 липня 2008 року між ЗАТ "Перший Український Міжнародний банк" (правонаступником якого став ПАТ "Перший Український Міжнародний банк") та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 6228495 (надалі Договір), доповнений 07.07.2010 року додатковою угодою № 9277419, за умовами якого Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 400 000,00 доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язався використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути Банку кредит частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені кредитним договором.

Виконання Банком взятих на себе за Договором зобов'язань підтверджується оборотно-сальдовою відомістю та меморіальним валютним ордером від 11 липня 2008 року (а.с. 18,19).

З 11.07.2011 року ОСОБА_4 припинив виконувати свій обов'язок по виплаті кредиту, а з 11.05.2011 року припинив сплачувати проценти за користування кредитом. У зв'язку із цим у нього утворилась заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 383 951, 87 доларів США та за сплати процентів за користування кредитом у розмірі 44 515, 32 долари США. Факт визнання боржником своєї заборгованості підтверджується й електронним листом, надісланим на поштову скриньку Банку (а.с. 71-72).

Банком також була нарахована пеня за порушення строків повернення основної суми кредиту та процентів у відповідності з укладеним Договором у розмірі 35 376, 74 долари США.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції обґрунтовано керувався ст. ст. 526, 549, 610, 611, 629, 1048 ЦК України, пунктами 1.3, 3.1., 3.3, 5.2. Договору та виходив з того, що ОСОБА_4 має перед Банком непогашену заборгованість зі сплати кредиту та процентів за користування ним, а тому ці суми підлягають стягненню з боржника разом з пенею за прострочення виконання взятих на себе зобов'язань.

У своїй апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 посилається на те, що суд стягнув заборгованість з боржника за неукладеним договором з огляду на те, що в останньому не вказано строк його дії, а також зазначає, що розмір пені є завищеним, у зв'язку із чим підлягає зменшенню.

Проте пунктом 1.4 Договору встановлений строк кредиту до 11.07.2023 року. Протягом цього строку Позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами в розмірах, в порядку та в строки, визначені Договором.

Відповідно до пункту 6.11 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до моменту виконання Сторонами взятих на себе зобов'язань згідно цього Договору в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки апелянтом не наведено доказів існування обставин, що мають істотне значення для вирішення питання про зменшення неустойки, пеня була нарахована Банком за останній рік прострочення виходячи з розміру відповідної облікової ставки Національного банку України у встановленому законом порядку (а.с. 8-9) і її розмір 35 376, 74 доларів США є співмірним з сумою боргу 428 467,19 доларів США., доводи апелянта про необхідність зменшення неустойки не є обґрунтованими та не можуть бути підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги є не суттєвими. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319, 360-7 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді -