АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/2408/14-ц 22-ц/774/763/К/15
Провадження № 22-ц/774/763/К/15 Пустовіт О.Г.
Категорія № 27 (4) Суддя-доповідач: Братіщева Л.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

при секретарі: Трофименко О.О.

за участю: представника позивача ПАТ «Акцент-Банк» - Подолінного Романа Георгійовича,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (надалі - ПАТ «Акцент-Банк») звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору № AN5QCC9GDZ0022 від 16.03.2011 року, відповідач отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач свої зобов'язання перед банком належним чином не виконує, чим порушує умови договору кредиту. Станом на 19.02.2014 року, заборгованість за кредитом становить 37859,16 грн., яка складається з наступного: 2918,81 грн. - заборгованість за кредитом; 2,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 29658,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1779,01 грн. - штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з ОСОБА_4 на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 37859,16 грн. та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 378,59 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року в позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 8200,54 грн. за кредитним договором № AN5QCC9GDZ0022 від 16.03.2011 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 2918,81 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2,72 грн.; заборгованість по комісії за користуванням кредитом - 3000,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1779,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати у розмірі 378,59 грн.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи, ставить питання про ухвалення в частині стягнення пені нового рішення, яким позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з пені задовольнити у повному обсязі. Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на відповідача. Вважає, що суд не мав правових підстав для застосування строку позовної давності, оскільки вона застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Крім того, суд не врахував, що пунктом 5.5. Умов надання споживчого кредиту передбачено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення пені та штрафів за даним договором встановлюється тривалістю 5 років, а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності, з урахуванням її переривання.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Акцент-Банк» підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в стягненні заборгованості з пені, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, з підстав, передбачених пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, виходячи з наступного.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи та неправильно застосував норму матеріального права, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна повністю законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 16 березня 2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № AN5QCC9GDZ0022, відповідно до якого йому було надано кредит у розмірі 15000,00 грн. на строк 26 місяців до 14.05.2013 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки, винагороди, комісії за користування кредитними коштами в строк та в порядку, зазначених в Заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг (а.с. 5-12).

Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється на наступному порядку: починаючи з «15» по «20» число кожного місяця позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 877,71 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем суду першої інстанції, станом на 19.02.2014 року заборгованість за кредитом складає 37859,16 грн., яка складається з наступного: 2918,81 грн. - заборгованість за кредитом; 2,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 29658,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 1779,01 грн. (а.с. 3-4).

Одним із загальних принципів законодавства є принцип свободи договору, який знайшов своє підтвердження у положеннях ст. 627 ЦК України, і передбачає вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

В договорі про надання кредиту № AN5QCC9GDZ0022 від 16.03.2011 року зазначено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення Кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в умовах та правилах за кожний день прострочки (а.с. 5).

Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, а саме п. 5.1 передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених Заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.2 даних Умов (погашення кредиту та сплати відсотків), Банк має право нарахувати, в позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, коли кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а.с. 11).

Відмовляючи в стягненні суми заборгованості з пені, суд першої інстанції, виходив з того, що пеня позивачем нарахована без урахування положення ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності в один рік, яка застосовується при стягнення неустойки, розрахувавши неустойку за межами позовної давності.

Колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Позовні вимоги щодо наявності заборгованості у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором № AN5QCC9GDZ0022 від 16.03.2011 року, яка підлягає стягненню з відповідача - Банком доведені та вони не оскаржуються.

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Таким чином, пеня - це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконане.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог. Так, спеціальна позовна давність тривалістю в один рік передбачена, зокрема, для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України.

Нормою частини третьої статті 267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Отже, виходячи із засад цивільного права, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року, а відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Апеляційним судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 із заявою до суду першої інстанції про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу не звертався і суд за власною ініціативою не мав право застосовувати позовну давність.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції в часті відмови в стягненні заборгованості з пені підлягає скасуванню відповідно до пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення цих позовних вимог і стягненню з відповідача на користь позивача заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, але нев розмірі 29658,62 грн., як просить позивач, а в розмірі 1049,56 грн., враховуючи те, що, як вбачається із доданого до позову розрахунку заборгованості (а.с. 3-4), заборгованість з пені складає 1049,56 грн., а 29658,62 грн. - це пеня погашена, в т.ч. списана

У зв'язку з чим підлягає зміні рішення суду в частині загальної суми заборгованості, стягнутої з відповідача, а саме - збільшенню цієї суми з 8200 грн. 54 коп. до 9250 грн. 10 коп.

Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Тому з відповідача ОСОБА_4 на користь відповідача ПАТ «Акцент-Банк» колегія суддів стягує судові витрати у розмірі 189,30 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, пп. 1, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2015 року в частині відмови в стягненні з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованості з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором- скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість з пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 1049 (одна тисяча сорок дев'ять) грн. 73 коп.

В частині загальної суми, стягнутої з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» - рішення суду змінити, збільшивши розмір стягнутої загальної суми з 8200 (восьми тисяч двісті) грн. 54 коп. до 9250 (дев'яти тисяч двохсот п'ятдесяти) грн. 10 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 189 (сто вісімдесят дев'ять) грн. 30 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий:

Судді: