Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №316/2692/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Бульба О.М.
Провадження № 22-ц/778/1917/15 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

при секретарі: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Кредит Європа Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року ПАТ "Кредит Європа Банк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 29 травня 2008 p. ПАТ "Кредит Європа Банк" та ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу Золотарьова) уклали договір про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти (кредит) на споживчі цілі на загальну суму 23 946,22 доларів США строком користування 84 місяці із розрахунку 13,25 % річних за час фактичного користування кредитом.

Відповідач зобов'язалась погашати заборгованість щомісячно рівними частинами відповідно до Графіків платежів, проте порушила передбачені кредитним договором строки сплати заборгованості.

21.08.2014р. ОСОБА_3 направлялась вимога про повне дострокове погашення кредиту, проте, станом на 27.10.2014 р. відповідач вимогу не виконала, заборгованість по кредитному договору не сплатила.

Станом на 27.10.2014 року ОСОБА_3 має заборгованість в сумі 66 098 грн. 78 коп., в тому числі: сума основного боргу - 43 290 грн. 47 коп., сума простроченого основного боргу - 20 052 грн. 98 коп., нараховані відсотки - 446 грн. 14 коп., прострочені відсотки - 1 772 грн. 65 коп., пеня за прострочені платежі - 536 грн. 54 коп.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість в сумі 66 098 грн. 78 коп. та витрати по сплаті судового збору у сумі 660 грн. 99 коп.

Рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Кредит Європа Банк" заборгованість за кредитним договором №00015-ML-20 від 29.05.2008 року у розмірі 66098 грн. 78 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 660 грн. грн. 99 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, внаслідок невірного дослідження та оцінки доказів, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Основний довід апеляційної скарги полягає в тому, що укладений між банком та ОСОБА_3 29 травня 2008 p. кредитний договір є удаваним правочином, оскільки сторони уклали цей договір в іноземній валюті для того, щоб прикрити цією угодою дійсний договір в гривні, а тому правовим наслідком цієї угоди є переведення кредитного договору в гривню.

За змістом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За положеннями 235 ЦК Україниудаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Згідно з п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.

Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК Українимає визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним.

До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За вимогами вимог ст. 60 ЦПК Українипозивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладання правочину, що за його думкою є удаваним, 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети ніж приховати інший правочин, 4) настання між сторонами інших прав та обов'язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Крім того, для визнання правочину удаваним необхідною умовою є те, що умисел на приховання іншого правочину має виходити від обох сторін договору. Обставини на обґрунтування недійсності укладеного сторонами договору про отримання кредитних коштів у доларах, що нібито приховував той же договір, але на отримання кредитних коштів у гривні, у позові не наведені. При апеляційному розгляді апелянт також не зазначає мотиви укладення обома сторонами кредитного договору в іноземній валюті.

Натомість, як зазначив суд першої інстанції, при укладанні 29 травня 2008 p кредитного договору №00015-ML-20 на суму 23 946,22 доларів США строком користування 84 місяці зі сплатою 13,25 % річних сторонами була досягнута згода за всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі і в частині валюти кредитування (а.с.5,7-9).

За умовами п.1.10 кредитного договору №00015-ML-20, якщо кредит видається в іноземній валюті, то з рахунку клієнта кошти спрямовуються на безготівковий продаж за комерційним курсом банку, після чого гривневий еквівалент такого продажу зараховується на гривневий рахунок, з якого кошти спрямовуються на поточний рахунок продавця.

Підстав, які свідчили б про необхідність укладення удаваного правочину та приховання іншого правочину судом не встановлено.

ОСОБА_3 зобов'язалась погашати заборгованість щомісячно рівними частинами відповідно до графіку платежів - додаток №1 (п.1.19 Договору) (а.с.6).

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконувала, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно і не в повному розмірі, внаслідок чого станом на 27.10.2014 року утворилась загальна заборгованість, яка складає 5103, 98 доларів США, що еквівалентно 66 098 грн. 78 коп., в тому числі: сума основного боргу - 3342, 78 доларів США, що еквівалентно 43 290 грн. 47 коп., сума простроченого основного боргу - 1548,44 доларів США, що еквівалентно 20 052 грн. 98 коп., нараховані відсотки - 34,45 доларів США, що еквівалентно 446 грн. 14 коп., прострочені відсотки - 136,88 доларів США, що еквівалентно 1 772 грн. 65 коп., пеня за прострочені платежі - 536 грн. 54 коп. (а.с.13-17).

Зазначена сума заборгованості відповідно до вимог ст.ст.1054, 1050 ч.2 ЦК Українипідлягає стягненню з боржника в судовому порядку на вимогу кредитора.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції вірно врегулював спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 527, 530, 543, 611, 624, 629, 1050, 1054 ЦК України, з системного аналізу яких вбачається, що зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути зі сплатою процентів, є обов'язковим для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

За змістом частини третьої статті 10, частини другої статті 59, частин першої та четвертої статті 60 ЦПК Україникожна сторона повинна довести допустимими та належними доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 123 ЦПК України до початку розгляду справи по суті відповідач має право пред'явити зустрічний позов, вимоги якого розглядаються з вимогами первісного в одному провадженні.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи, предметом розгляду зазначеної цивільної справи було стягнення з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором.

Визнання недійсним кредитного договору з будь-яких підстав не було предметом розгляду даної справи, а, отже, суд не мав повноважень відмовити в задоволенні позову з підстав недійсності кредитного договору.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 21 січня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: