Справа № 151/253/15-ц Провадження № 22-ц/772/1418/2015Головуючий в суді першої інстанції Моцний В. С.
Категорія 24Доповідач Луценко В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого - Луценка В.В.,

суддів - Сала Т.Б., Нікушина В.П.,

при секретарі - Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживачів, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про захист прав споживачів, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що 24.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір фінансового лізингу, предметом лізингу якого є автомобіль. В цей же день ОСОБА_2 було сплачено 40000 гривень, зазначений платіж виявився адміністративним, тобто винагородою за організаційні заходи, пов'язані з підготовкою та укладенням договору, в той час як позивач вважав, що це часткова оплата вартості автомобіля.

Після вивчення договору ОСОБА_2 зрозумів, що його ввели в оману про порядок укладення і виконання договору.

В заяві ОСОБА_2 зазначив, що майновий стан ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» викликає сумнів, а тому просив накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 40000 гривень.

Ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області від 20.03.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову до ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_2 оскаржує її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Заслухавши доповідача, пояснення і заперечення сторін, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

З роз'яснень Верховного Суду України викладених у п.4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, судова колегія приходить до висновку про те, що позивачем ОСОБА_2 не надано доказів неналежного фінансового стану відповідача ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс» і доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Таким чином ухвала суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі відкладеного, керуючись ст.303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а ухвалу Чечельницького районного суду Вінницької області від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому процесуальному руху справи.

Головуючий суддя: _______ Луценко В.В.

Судді: _______ Сало Т.Б.

_______ Нікушин В.П.