АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/3494/15 Головуючий 1 інстанції: Муратова С.О.
Справа № 640/2622/15-ц Доповідач : Пшенічна Л.В.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря Бабака О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення суми

за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року поновлено ОСОБА_3 пропущений з поважних причин строк для подання скарги.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що судом порушено норми процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та повернути справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що йому було невідомо про відкриття виконавчого провадження, а у цьому випадку порушено його право на оскарження постанов у 10-ти денний строк, закріплений законом.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для про визнання дій державного виконавця протиправними.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно зі ст.. 49 цього Закону, повернення виконавчого документу стягувачу згідно із ст.. 47 цього Закону, повернення виконавчого документу до суду чи іншого органу (посадовій особі ). Який його видав, - згідно із ст.. 48 цього Закону.

Частина 2 вказаної норми права передбачає, що виконавчі дії проводять протягом 6 місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_3 вважає, що оскільки з дня відкриття виконавчого провадження пройшло шість місяців, то державний виконавець мав закрити виконавче провадження, але він продовжив його виконання.

Довід ОСОБА_3 не ґрунтується на вимогах вказаного Закону, оскільки не передбачає закриття провадження з наведених ним підстав.

Що стосується стягнення з ОСОБА_3Ф виконавчого збору в розмірі 10% від суми, яка підлягала стягненню, то вказаний розмір стягнутий державним виконавцем відповідно до вимог ст.. 28 Закону України « Про виконане провадження», оскільки вся сума за виконавчим листом виконувалася примусово. Посилання ОСОБА_3 на те, що від добровільно перерахував стягувачу гроші в сумі 4743 грн.90 коп. не відповідає дійсності, оскільки вказані гроші були перераховані ПАТ КБ «Приватбанк» в ході примусового виконання на вимогу державного виконавця.

Довід апеляційної скарги щодо не повідомлення ОСОБА_3Ф про постанову про стягнення виконавчого збору, судовою колегіє не приймається тому що з супровідного листом на його адресу вбачається, що вказана постанова йому направлена.

Ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що постанови такого характеру надсилаються адресатам із супровідним листом простою кореспонденцією

Відносно доводу апеляційної скарги щодо того, що ОСОБА_3Ф не отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, то він спростовується матеріалами справи, з яких вбачається, що копія постанови про відкриття виконавчого провадження скаржником отримана 02.02.2015 року.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач не довів своєї скарги.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 19 березня 2015 року залишити без змін..

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії