Справа № 640/1328/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до теріторіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи Житлово-експлуатаційна контора №25, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до теріторіальної громади в особі Харківської міської ради, треті особи Житлово-експлуатаційна контора №25, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на квартиру загальною площею 64,1 кв.м, яка розташована за адресою м. Харків вул. Барабашова б. 42 кв.21

В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що чоловік позивача будучі членом кооперативу «Приозерний -9», який вподальшому переіменований у ЖЕК-25 на підставі ордеру отримав в користування двокімнатну квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка на підставі обмінного ордеру була обміняна на трьохкімнатну квартиру за адресою м. Харків вул. Барабашова б. 42 кв.21. У 1989 році чоловіком позивача було сплачено останній пайовий внесок, у зв"язку з чим набув право власності на спірну квартиру. Однак свідоцтва на право власності на спірну квартиру ОСОБА_4 не отримав. 10.05.2014року ОСОБА_4 помер. 05 липня 2014року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини до Одинадцятої ХДНК, однак нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Відповідач територіальна громада в особі Харківської міської ради в судове засідання не з»явилась, повідомлялась належним чином.

Третя особа ЖЕК -25 в судове засідання не з»явилась, наддала до суду заяву, в якій справу просила слухати без представника ЖЕК-25.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання зявились, проти позовних вимог не заперечували.

Суд, вислухавши пояснення сторін дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Матеріали справи свідчать, що 10 травня 2014 року помер ОСОБА_4, який є чоловіком позивача, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Після його смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою м. Харків вул. Барабашова б. 42 кв.21. На момент смерті чоловіка позивачка зареєстрована та проживала разом з чоловіком за вказаною адресою. Разом з ними також зареєстровані та проживали їх діти : ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується довідкою наданою житлово-експлуатаційною конторою №25.Заповіту померлий не залишив.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Положеннями частини 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємцям надано право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дружина- Синицина В.Є. та доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На час відкриття спадщини позивачка проживала спільно зі спадкодавицем, тобто у відповідності до ч. З ст. 1268 ЦК України, я є такою, що прийняла спадщину.

Згідно відповіді наданою Одинадцятою Харківською Державною нотаріальною конторою 05.07.2014року позивачем було подано заяву про прийняття спадщини після померлого чоловіка та заведено спадкову справу №590/2014.

За приписами ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

На підставі ч. 1 ст. 1273 Цивільного кодексу України 05.07.2014року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було подано заяви про відмову від спадщини на користь дружини померлого ОСОБА_1

Згідно ч. 2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Таким чином, враховуючи відмову від прийняття спадщини іншими спадкоємцями позивачка, єдиною спадкоємицею після смерті її чоловіка.

15.11.2014року державним нотаріусом 11 ХДНК було винесено постанову про відмову ОСОБА_1Є, у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 10.05.2014року ОСОБА_4 на кв.21 по вул. Барабашова б. 42 м. Харків оскільки у ОСОБА_1 відсутній правовстановлюючий документ на вказану квартиру.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» (далі - ППВСУ від ЗО травня 2008 року № 7), відповідно до якого свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Однак, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки, за врахування зазначених обставин, оформити спадщину на квартиру в органах нотаріату не вбачається можливим, з огляду на приписи ст. 55 Конституції України, ст. 3,4 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, єдиним засобом реалізації та захисту прав і законних інтересів позивача як спадкоємиці за законом є звернення до суду із цим позовом про визнання права власності на нерухоме майно, що увійшло до складу спадщини матері.

На підставі ордеру №001557 ОСОБА_4 отримав в користування квартиру за адресою АДРЕСА_1, яка на підставі обмінного ордеру №11065 була обміняна на квартиру за адресою м. Харків вул. Барабашова б. 42 кв.21.

Відповідно до витягу з протоколу загальних зборів померлий ОСОБА_4 був членом кооперативу ЖК "Приозерний-9", який вподальшому рішенням Виконкому Харківської обласної ради народних депутатів переіменовано в ЖЕК-25 .

Згідно довідки ЖЕК-25 ОСОБА_4 повнстю сплатив пайові внески у 1989році та є власником спірної квартири.

Згідно ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (чинного на момент набуття ОСОБА_4 права власності на квартиру) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Таким чином, ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру.

Однак, ОСОБА_4 за життя не було проведено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру, а було лише оформлено технічний паспорт на вказану квартиру.

Відповідно до абз. З ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. З Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. З зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Згідно раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру виникало з моменту виплати паю і не вимагало державної реєстрації.

Крім того, державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом вказаних нормативних актів до 2004 року виникнення права власності на житлові обєкти нерухомості не залежало від державної реєстрації цього права.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на такі обєкти нерухомості.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За приписами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст. 1222 ЦК України).

Частинами 2, 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, у звязку із відсутністю заповіту померлого ОСОБА_4, його дружина ОСОБА_1 позивач, є спадкоємцем першої черги за законом, інші спадкоємці першої черги - відмовилася від прийняття спадщини.

Положеннями частини 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємцям надано право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. З, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

На момент відкриття спадщини позивачка проживала із своїм чоловіком у спірній квартирі.

В силу положень ч. 1 ст. 1216, ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі вищевикладеного та керуючись 10, 11, 60, 88, 174, 212-215, 218 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру загальною площею 64,1 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, який помер 10 трваня 2014року .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна