АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/1331/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1294/15Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді - Чумак О.В.

Суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.

при секретарі: Лимар О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року

за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову

по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Чумак О.В., -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухвалою місцевого суду її в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, діючи в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3, яка в апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального права просить скасувати дану ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на кореспондентський рахунок банку в межах суми позову на загальну суму 533 952 долари 06 центів США.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що позивачем надані докази, що підтверджують невиконання відповідачем зобов'язань щодо повернення депозитних коштів та процентів, невиконання розпоряджень (платіжних доручень), що свідчить про утруднення виконання рішення суду про стягнення коштів в разі невжиття заходів забезпечення позову. Також вважає помилковим посилання суду на ч. 3 ст. 59 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», оскільки приписи цієї статті не містять заборони щодо накладення арешту на грошові кошти на кореспондентських рахунках.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як убачається з наданих місцевим судом виділених матеріалів справи, 16.03.2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Полтавське регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення депозитних коштів та відсотків (а.с. 1-12).

Одночасно в позові прохає накласти арешт на кореспондентський рахунок ПАТ«Банк «Фінанси та Кредит» в головному управлінні НБУ по м. Києву і області № 1 в межах суми позову на загальну суму 533 952 долари 06 центів США, мотивуючи тим, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів (а.с. 13).

Як вказувалося вище, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позовних вимог відмовлено (а.с. 15).

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд обґрунтовано виходив із відсутності доказів про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Згідно ч. 3 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», забороняється накладати арешт на кореспондентські рахунки банку.

Суд першої інстанції врахував зазначені правові норми закону та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить із того, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. У той же час обмеження можливості банку як господарюючого суб'єкта у користуванні кореспондентським рахунком може призвести до негативних наслідків. Окрім того, відсутність у банку можливості проводити банківські операції через кореспондентський рахунок на протязі певного часу може завдати невиправданої шкоди господарській діяльності банківської установи, яка пов'язана з постійним обігом коштів з метою отримання прибутку, який направляється, в тому числі, і на сплату відсотків за депозитними договорами.

Таким чином, накладення арешту на кореспондентський рахунок банку ставить під загрозу права інших осіб, які є клієнтами Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит».

Враховуючи вищевикладене, ухвала про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову ґрунтується на законі.

За таких обставин колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали місцевого суду, вважаючи її законною та обґрунтованою.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий /підпис/ О.В.Чумак

/підпис/ П.М.Карнаух

/підпис/ Т.О.Кривчун

ЗГІДНО: Суддя Апеляційного

суду Полтавської області О.В.Чумак