АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/1728/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2144/К/15 Томаш В.І.
Категорія - 19 (І) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Савіної Г.О.

при секретарі: Голуб О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу

, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року ОСОБА_2 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Орджонікідзевський рудоремонтний завод" про стягнення заборгованості з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та відкрити провадження у справі посилаючись на те, що справа підлягає розгляду саме в порядку цивільного судочинства.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги та заперечень на неї колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції (стаття 15 ЦПК). Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що в порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до роз'яснень, викладених в п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних ікримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Суди мають виходити з того, що критеріями справ цивільної юрисдикції від інших є, по перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Перелік підвідомчих господарським судам справ визначено у ст.12 ГПК України.

Пунктом 3.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" дано роз'яснення, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З аналізу вказаних норм випливає, що господарським судам підвідомчі справи, які виникають з господарсько-правових відносин суб'єктів господарювання.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по - друге, суб'єктний склад такого спору (однією із сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

На підставі вище наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що спір між сторонами є спором господарської юрисдикції та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, оскільки наявний спір про право а позивачем по справі є як фізична особа, у відношенні якої не встановлено, що він здійснює підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набув статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Посилання суду першої інстанції на те, що договір цесії № 2 від 10.08.2015 року про заміну кредитора не може бути належним доказом є передчасним та необґрунтованим.

Крім того, висновок суду про те, що справа підвідомча господарському суду ґрунтується на наданому суду договору позики № 3 від 12.03.2014 року з якого вбачається, що позичальником та кредитором по спірній сумі є юридичні особи, тому і спір між ними повинен вирішуватися господарським судом, проте по вказаному кредитному договору ні одна із сторін не заявляли вимог, в той час як вимоги заявлені по договору цесії № 2 від 10.08.2015 року, який, як убачається із матеріалів справи, сторонами не оскаржено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 311, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2015 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: