Справа № 2-1256/11
Провадження № 22-ц/779/902/2015
Головуючий у 1 інстанції Крилюк М.І.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю стягувача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням відділу ДВС Косівського РУЮ про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, ОСОБА_4 до виконання ними своїх зобов'язань в Україні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року задоволено подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції та тимчасово обмежено в праві виїзду за територію України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов'язань в Україні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до погашення суми за зобов'язанням за рішенням суду від 28.11.2011 року в справі №2-1256/11, а саме погашення заборгованості в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 719 100 грн. боргу за договором позики, 5 000 грн. моральної шкоди та 1 820 грн. судових витрат згідно рішення суду №2-1256/11.

Не погодившись з ухвалою суду, представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що в порушення ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» відділом ДВС Косівського РУЮ не надано суду жодного доказу, який підтверджував би факт ухилення боржників від виконання зобов'язань за рішенням суду, а наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення в суд з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також апелянт вказує, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції безпідставно зіслався на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оскільки вказаною статтею не передбачено встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України судом.

Крім того, апелянт зауважує, що обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить боржника можливості поїхати в іншу країну, заробити кошти та в подальшому виконати боргове зобов'язання.

У зв'язку з наведеним просить ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_4, у праві виїзду за територію України без вилучення паспортного документу до виконання своїх зобов'язань в Україні відмовити.

У засіданні апеляційного суду стягувач ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив, судове рішення вважав законним та обгрунтованим.

Апелянт ОСОБА_4, його представник та представник відділу ДВС Косівського РУЮ, і боржник ОСОБА_3 у засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

З урахуванням положення ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення стягувача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відділом державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції з 15.07.2013 року провадиться примусове виконання виконавчого листа №2-1256/11, виданого 08.11.2012 року Косівським районним судом Івано-Франківської області, про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 719 100 грн. боргу за договором позики, 5 000 грн. моральної шкоди та 1 820 грн. судових витрат.

Задовольняючи подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, суд першої інстанції виходив з того, що боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_4, маючи невиконані зобов'язання за рішенням суду, ухиляються від їх виконання.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Як роз'яснив Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

У зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону №606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про добровільне виконання виконавчого листа №2-1256/11, виданого 08.11.2012 року Косівським районним судом Івано-Франківської області.

Проведеними виконавчими діями встановлено, що зареєстрованого нерухомого майна за боржником ОСОБА_4 не значиться.

Згідно відповідей Пенсійного фонду України в Косівському районі від 20.12.2013 року та від 23.12.2013 року ОСОБА_4 на обліку в пенсійному фонді не перебуває та пенсії не отримує, інформація про його працевлаштування відсутня.

Відповідно до повідомлення ЦНП з обслуговування Косівського та Верховинського районів при УДАІ УМВС в Івано-Франківській області від 13.03.2014 року зареєстрованих транспортних засобів за боржником ОСОБА_4 не значиться.

За наведених обставин суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що ОСОБА_4 свідомо не виконує належні до виконання зобов'язання за рішенням суду, відтак ухиляється від його виконання, а тому подання заступника начальника відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції щодо тимчасового обмеження боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду є обґрунтованим.

Апелянтом не долучено до апеляційної скарги доказів, які б спростовували встановлені судом обставини про його ухилення від виконання судового рішення. А доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення, тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст.ст. 307, 312-315, 317, 377-1 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду Івано-Франківської області від 23 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Бойчук І.В.