АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Семенюк Т.А.,

при секретарі - Перевузнику П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року по справі за поданням старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві ЦапенкоСвітлани Миколаївни про примусове проникнення до нежитлового приміщення боржника ОСОБА_1, заінтересована особа Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року до суду надійшло подання державного виконавця Солом'янського РУЗЮ у м. Києві Цапенко С.М. на обґрунтування якого виконавець зазначила, що із квітня 2010 року перебуває виконавче провадження за виконавчим написом № 2403 нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

19 листопада 2012 року виконавче провадження поновлено, а 14 липня 2014 року повторно винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні.

Оскільки боржник не виконує вимог державного виконавця, просив надати дозвіл на примусове проникнення до нежилого приміщення № 113 (літера А) загальною площею 183.90 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Б.Гаріна, 51 з метою фотозйомки майна, що належить боржнику для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу. (а.с.1-24)

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року подання задоволено, надано дозвіл державному виконавцю ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві Цапенко С.М. на примусове проникнення до нежилого приміщення АДРЕСА_1, з метою фотозйомки майна, що належить боржнику ОСОБА_1, для подальшої реалізації в рахунок погашення боргу. (а.с.29)

В скарзі апелянт ОСОБА_1 посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просив скасувати оскаржувану ухвалу і відмовити в задоволенні подання. На обґрунтування скарги зазначив, що подання було розглянуто без участі апелянта, який належним чином не був повідомлений про розгляд справи, тому був позбавлений можливості надати пояснення та заперечення по справі, не отримував вимог державного виконавця, приміщення до якого наданий дозвіл примусового проникнення не є житлом чи іншим володінням боржника, а належним йому нежитловим (виробничим) приміщенням. (а.с.44-50)

Особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 подав клопотання про відкладення розгляду справи посилаючись на зайнятість у власних справах, доказів поважності причин неявки до апеляційного суду не надав. (а.с.58-62)

Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Судом встановлено, що 07 червня 2007 року був укладений і нотаріально посвідчений договір № 02-038/541 за яким ОСОБА_1 передав належне йому нежиле приміщення АДРЕСА_1 в іпотеку АКБСР «УКРСОЦБАНК». Вказаний договір був укладений з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_1 перед Банком за Договором кредиту № 08-038/290 від 07 червня 2007 року. (а.с.5-9, 12)

01 квітня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 виданий виконавчий напис про звернення стягнення на вищевказане нежиле приміщення з метою погашення кредитної заборгованості. (а.с.4)

28 квітня 2010 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження та на приміщення накладений арешт, 06 травня 2010 року складений акт опису й арешту майна. (а.с.10-14)

Про наявність вищевказаної постанови державного виконавця від 28 квітня 2010 року та й виконавчого провадження ОСОБА_1 був обізнаний, що підтверджується особистим підписом боржника в Акті від 06 травня 2010 року, ухвалою судді Солом'янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2010 року за змістом якої за заявою ОСОБА_1 була встановлена заборона проведення торгів з реалізації належного боржнику арештованого іпотечного майна. (а.с.13-14, 17)

14 липня 2014 року державним виконавцем винесено постанову якою призначено експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. (а.с.20)

05 червня і 19 вересня 2014 року державним виконавцем складені акти, за змістом яких арештоване приміщення було зачинене і виконавець не зміг до нього потрапити та залишив вимогу. (а.с.21-24)

Згідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-ХІV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За змістом вказаних норм, подання розглядається судом за місцем знаходження житла чи іншого володіння особи, сторони та інші заінтересовані особи не викликаються та не повідомляються про такий розгляд, за результатами такого розгляду постановляється ухвала, на яку може бути подано апеляційну скаргу.

Апелянтом ОСОБА_1 не надано до суду доказів за яких суд мав би можливість дійти висновку про відсутність боргу або його повне погашення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання державного виконавця.

Доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст.ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Т.А.Семенюк

Справа № 22-ц/796/7149/2015

Унікальний номер 760/25889/14-ц

Головуючий у першій інстанції - Букіна О.М.

Доповідач Левенець Б.Б.