Категорія 43Доповідач Нікушин В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Нікушина В. П.,

суддів: Сала Т.Б., Зайцева А.Ю.,

при секретарі Торбасюк О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора м. Вінниці в інтересах Вінницької міської ради до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування п. 1.48 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2005 від 15.09.2005 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці», за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення, що ухвалив Вінницький міський суд Вінницької області від 19 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014 року заступник прокурора м. Вінниці звернувся з вказаним позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за клопотанням УСБУ у Вінницькій області виконком Вінницької міської ради 15.08.2003 року видав співробітнику СБУ ОСОБА_2 ордер на заселення квартири АДРЕСА_1, яка за рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 12.08.2003 року за №1277 визнана службовою.

Не змінюючи статусу цієї квартири 15.09.2005 року виконком Вінницької міської ради прийняв рішення за №2005 «Про приватизацію державного житлового фонду м. Вінниці», відповідно до п.1.48, якої ОСОБА_2 вказана квартира передана у власність в порядку приватизації. 06.03.2008 року ОСОБА_2 продав вказану квартиру за договором купівлі-продажу ОСОБА_3

Оскільки дане рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради суперечило ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», прокуратурою з метою усунення цього порушення на рішення був внесений протест з вимогою про його скасування, який рішенням виконкому Вінницької міської ради від 22.11.2012 року за №2903 задоволений, але рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.11.2013 року скасоване, оскільки обраний порядок відновлення порушень закону суперечив висновкам рішення Конституційного Суду України №7-рп/2009 від 16.04.2009 року.

Зважаючи на те, що право територіальної громади в результаті приватизації службового житла було порушено, заступник прокурора м. Вінниці звернувся в суд з позовом про визнання протиправним та скасування пункту 1.48. рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №2005 року від 15.09.2005 року.

Рішенням суду першої інстанції позов задоволено, але з ним не погодилась ОСОБА_4 і оскаржила в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі вона просила рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Поставивши під сумнів законність оскаржуваного рішення, ОСОБА_4 посилається на те, що суд при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги наведені обставини про те, що судом порушені норми матеріального права, що визначають строки перебігу позовної давності, оскільки його висновки щодо оцінки доказів, які вказують на перебіг цього строку є хибними.

До поданої ОСОБА_4 апеляційної скарги приєднався третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2, який вважає, що рішення не може залишатись в законній силі з підстав, наведених в самій апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, ОСОБА_4, представника ОСОБА_3, прокурора, представника управління Служби безпеки України у Вінницькій області, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, в межах вимог апеляційної скарги і заяви про приєднання, дійшла наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці обставин справи, пов'язаних з визначенням строків позовної давності у поєднанні з нормами матеріального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що п. 1.48 рішення виконкому Вінницької міської ради №2005 від 15.09.2005 року про безоплатну передачу у власність ОСОБА_2 службової квартири АДРЕСА_1 суперечило вимогам ч. 2 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» про те, що приватизації не підлягають квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових.

При цьому суд зважав на те, що чинним законодавством не визначено підстав для скасування органом місцевого самоврядування власного рішення як акту індивідуальної дії, яким встановлюються права чи обов'язки суб'єктів певних правовідносин. Відповідно до ч.10 ст.59 закону України «Про місцеве самоврядування» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законами України визнаються незаконними в судовому порядку.

З висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів. Не спростовують їх і доводи апеляційної скарги, які ґрунтуються на посиланнях про те, що захист порушеного права здійснено поза межами строків позовної давності на застосуванні яких наполягав представник ОСОБА_3

Проте доводи про застосування строків позовної давності, які слід було обчислювати з 13.10.2004 року, а саме з дати зарахування ОСОБА_2 до іншого військового формування, оскільки надану йому службову квартиру він повинен був звільнити при переведені про що було відомо УСБУ у Вінницькій області, є безпідставними. Адже в даній справі не вирішувалось питання про виселення ОСОБА_2 із цієї службової квартири.

Обґрунтованою є відмова суду першої інстанції про застосування строків позовної давності з тих підстав, що позивачем у справі є Вінницька міська рада, а не УСБУ у Вінницькій області, якій стало відомо про порушене право 31.07.2012 року з листа УСБУ щодо незаконної приватизації службової квартири АДРЕСА_1. З даним позовом прокурор звернувся 03.11.2014 року, тобто в межах загального строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Окрім цього, відповідно до ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

В даному випадку питання про застосування строків позовної давності поставлено представником третьої особи, яка таким правом не наділена.

Отже, за наведених обставин доводи апеляційної скарги за своїми наслідками не тягнуть скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2015 року, ухвалене по справі за позовом заступника прокурора м. Вінниці в інтересах Вінницької міської ради до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування п. 1.48 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2005 від 15.09.2005 року «Про приватизацію державного житлового фонду в м. Вінниці», залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - суддя Підпис В. П. Нікушин

Судді: Підпис Т. Б. Сало

Підпис А. Ю. Зайцев

Згідно з оригіналом

Суддя Апеляційного суду

Вінницької області ________ В. П. Нікушин