Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є. у. № 314/138/15-ц
№ провадження
22-ц/778/2772/15 Головуючий у 1 інстанції: Галянчук Н.М.
Суддя-доповідач: Денисенко Т.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

Денисенко Т.С.,

при секретарі Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про стягнення компенсації за належне для отримання житлове приміщення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про стягнення компенсації за належне для отримання житлове приміщення

Позивач зазначав, що він є капітаном запасу Збройних Сил із вислугою 31 рік військової служби, інвалідом війни, учасником бойових дій у Афганістані. Після звільнення зі Збройних Сил за станом здоров'я, рішенням Люцернянської сільської ради, оформленим протоколом № 3 від 13 липня 1993 року, його було поставлено на квартирний облік позачергового отримання житла, як афганця та офіцера, звільненого в запас. Оскільки він потребує поліпшення житлових умов та має право на одержання грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення, він звернувся до відповідачів з відповідною заявою, однак у виплаті грошової компенсації йому було відмовлено.

Посилаючись на ці обставини, просив стягнути солідарно з Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на його користь грошову компенсацію у розмірі 337880,40 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_2, заперечення представника відповідача ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як установлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_2 є капітаном запасу Збройних Сил із вислугою 31 рік військової служби, інвалідом війни, учасником бойових дій у Афганістані (а.с. 11, 42, 43).

Після звільнення зі Збройних Сил за станом здоров'я, рішенням Люцернянської сільської ради, оформленим протоколом № 3 від 13 липня 1993 року, його було поставлено на квартирний облік позачергового отримання житла, як афганця та офіцера, звільненого в запас (а.с., 20, 21-25, 29, 30-32,33,36, 39, 67, 93).

До тепер він житла не отримав, тому звернувся до Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та виконавчого комітету Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області про виплату йому грошової компенсації за належне для отримання житлове приміщення, однак у виплаті грошової компенсації йому було відмовлено (а.с. 14-16).

У статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» передбачається, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Згідно зі ст. 48-1 ЖК України порядок та розмір надання громадянам грошової компенсації за належні їм для отримання жилі приміщення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Реалізація громадян права на житло у вигляді надання громадянинові компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення введена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України з питань забезпечення житлом громадян» від 11 червня 2009 року №1510-VІ. Відповідно до прикінцевих положень зазначеного Закону, на Кабінет міністрів України покладено обов'язок:

- протягом двох місяців з дня опублікування цього Закону забезпечити приведення міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом;

- забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону;

- привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;

- щороку під час розроблення проекту Закону України про Державний бюджет України передбачати кошти, необхідні для реалізації цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку визначення розміру та надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення" № 1036 від 08 жовтня 2012 року, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2014 року №71, було встановлено, що надання військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення здійснюється в межах коштів, що передбачаються у державному бюджеті на виконання Комплексної програми забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 1999 року №2166.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України «Про Комплексну програму забезпечення житлом військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби та членів їх сімей» від 29 листопада 1999 року №2166 визначено, що фінансове забезпечення Програми здійснюється за рахунок і в межах видатків, визначених її виконавцям - міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади у Державному бюджеті України на відповідний рік, та інших джерел.

Виходячи із системного аналізу ст. 6, 7, 140 Конституції України суд дійшов до правильного висновку про те, що Люцернянська сільська рада Вільнянського району Запорізької області та виконавчий комітет Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області є органи місцевого самоврядування, а не центральними органами виконавчої влади, тому не уповноважені державою надавати компенсацію військовослужбовцям за належне їм для отримання жиле приміщення, тому відмовив у задоволенні вимог позивача ОСОБА_2, які заявлені до неналежних відповідачів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують такі висновки суду.

З огляду на зазначене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, тому на підставі ст. 308 ЦПК України відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 11 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: