РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 390/2235/14-ц

Провадження № 2/390/8/15

"05" травня 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Квітки О.О.,

при секретарі - Шматковій А.І.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати недійсним заповіт свого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, де дізналася про існування заповіту від 13.01.2012, яким її чоловік заповів земельну ділянку площею 5,03 га своєму племіннику ОСОБА_2. При складанні заповіту 13.01.2012 волевиявлення ОСОБА_3 не було вільним і не відповідало його волі у зв'язку з тим, що не момент його укладення через стан свого здоров'я він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Її чоловік протягом 10 років хворів на цукровий діабет, цироз печінки та асцит. 13.01.2012 йому здійснили операцію, після якої чоловік перебував у вкрай важкому стані, він майже не говорив, руки були нерухомі. У зв'язку із цим звернулася до суду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Пояснила суду, що її чоловік тривалий час хворів і вона доглядала за ним. 13.01.2012 вона була відсутня вдома, оскільки перебувала на лікування. В цей час із її чоловіком ОСОБА_3 перебували ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які доглядали за чоловіком. В той день вони викликали для чоловіка швидку допомогу і йому вдома проведено операцію з відкачування рідини (лапароцентез). В той же день, як їй стало відомо із розповідей свідків, до її чоловіка прибув племінник ОСОБА_2 разом із матір'ю та нотаріусом і склали новий заповіт. Вже ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік помер. А тому вважає, що її чоловік не міг скласти оскаржуваний заповіт.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував.

Допитаний як свідок ОСОБА_4 повідомила суд, що виховувалася і проживала у сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_3 аж до смерті останнього. ОСОБА_3 в останні дні перед смертю був в неадекватному стані, в нього були галюцинації, йому почали колоти обезболюючі за 2-3 тижні до смерті. 13.01.2012 вона та ОСОБА_5 доглядали ОСОБА_3. Вони викликали швидку допомогу ОСОБА_3 для відкачування рідини, ОСОБА_1 в цей час була у лікарні. В той день також прибули ОСОБА_2, його мати ОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_8. ОСОБА_2 привіз нотаріуса та попросив її знайти двох свідків. Перший нотаріус, якого привозив ОСОБА_2, відмовився виконувати будь-які дії. Тоді ОСОБА_2 знайшов іншого нотаріуса - молоду дівчину, яка після медичних процедур, зачитала в присутності ОСОБА_9 і ОСОБА_8 якісь документи, запитала у ОСОБА_3 - чи зі всім згоден, а ОСОБА_2 сказав, що зробить підпис як у ОСОБА_3. Пізніше всі роз'їхалися.

Допитана як свідок ОСОБА_5 пояснила суду, що ОСОБА_1 доводиться їй троюрідною бабусею. Їй відомо, що ОСОБА_3 довгий час хворіє, для полегшення його стану йому давали сильні обезболюючі. 13.01.2012 ОСОБА_3 стало погано, вона із ОСОБА_10 викликали швидку, лікар якої відкачав рідину із живота. До квартири приїхала вся родина ОСОБА_3 - ОСОБА_2, його мати ОСОБА_7 та вітчим ОСОБА_8, а також молода жінка та хлопець. Які після процедур зайшли в кімнату до ОСОБА_3 і деякий час перебували там.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.5, 42). Відповідно до заповіту від 11.11.2010 ОСОБА_3 заповів все своє майно ОСОБА_1 (а.с.4, 52). ОСОБА_3 та ОСОБА_1 одружились 26.05.1964 (а.с.54).

Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.02.2013 частково задоволено апеляційну скаргу прокурора Кіровоградського району та скасовано рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 17.10.2012, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Веселівської сільської ради Кіровоградського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування (а.с.6-7).

Згідно із відповіддю приватного нотаріуса Кіровоградського міського нотаріального округу Панчишиною С.С. 01.03.2012 на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек О.О. 13.01.2012 за реєстром № 5 заведено спадкову справу № 3/2012 до майна ОСОБА_3 (а.с. 28-31).

Після смерті ОСОБА_3 до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2, ОСОБА_13 та ОСОБА_1 (а.с. 33, 45, 51).

Відповідно до заповіту від 13.01.2012 ОСОБА_3 заповів земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,03 гектарів, що розташована на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, ОСОБА_2. Вказаний заповіт не був підписаний заповідачем власноручно у зв'язку із хворобою. При підписанні були присутні двоє свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 34).

Згідно із довідкою КРЕП № 3 від 16.02.2012 ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1, з 03.09.1980 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із ним була зареєстрована та проживає його дружина - ОСОБА_1, 1942 р.н. (а.с.41).

31.07.2012 ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом - ? частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належної спадкодавця на підставі свідоцтва про право власності на житло, а також свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповідними відсотками та компенсаційними нарахуваннями, що зберігаються у ТВБВ № 10010/047 ОПЕРВ публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банку України» (а.с. 73, 75).

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 151 від 17.03.2015 під час складання заповіту 13.01.2012 ОСОБА_3 страждав на хронічний психічний розлад у вигляді: органічного ураження головного мозку складного ґенезу (судинного та інтоксикації внаслідок печінкової недостатності ІІІ ст.) з вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням (F01 - згідно із МКК-10) і за своїм психічним станом під час складання та посвідчення заповіту 13.01.2012 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (а.с.138-140).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, за допомогою належних та допустимих доказів.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

В ч. 1 ст. 202 ЦК України зазначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ст. 225 ЦК України).

Частинами 2 та 4 ст. 1257 ЦК України передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Із висновку судово-психіатричної експертизи вбачається, що на момент складання заповіту ОСОБА_3 не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, а тому суд вважає, що волевиявлення останнього не було вільним і не відповідало його внутрішній волі. А отже заповіт ОСОБА_3 від 13.01.2012 слід визнати недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 202-203, 207, 215, 225, 1257 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 58-60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 від 13.01.2012, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Тюртюбек Н.М., зареєстрований в реєстрі за № 5.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 к..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області О.О. Квітка