Справа № 450/3190/14 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І.І.
Провадження № 22-ц/783/3163/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
Категорія справи: 27
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, представника ОСОБА_5 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року позов Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" достроково заборгованість за кредитним договором №014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року в розмірі 2 964 926,10 дол. США (35 802 447,33 грн.), в тому числі заборгованість по кредиту 295 391,22 дол. США (3 508 528,12 грн.); заборгованість по сплаті відсотків 219 855,92 дол. США (2 611 352,76 грн.); пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків 2 449 044,96 дол. США, що в еквіваленті становить 29 682 566,45 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" в особі Львівської області дирекції Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" 3654 грн. сплаченого ним судового збору.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_3, оскаржив відповідач ОСОБА_5 Костянтиносич. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Також вважає, що судом не повно, не об"єктивно та не всебічно з"ясовано обставини справи та належним чином не досліджено докази. Звертає увагу, що заявлена позивачем до відповідача претензія щодо стягнення заборгованості згідно кредитного договору №014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року вже є предметом розгляду іншого суду, а саме: знаходиться у провадженні господарського суду. Також вважає, що позивач знав про своє порушене право ще у березні 2010 року, в зв"язку з чим строк позовної давності стік у березні 2013 року. В апеляційній скарзі просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року скасуватита ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Матеріалами справи встановлено, що 11.03.2008 між Відкритим акціонерним товариством /ВАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7", правонаступником якого є АППБ "Аваль" та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/7299/74/55832, згідно якого Відкритим акціонерним товариством /ВАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" надано кредит у сумі 297 000,00 доларів США ОСОБА_5 строком до 11 березня 2028 року із сплатою 13,00 % річних. Надання кредитних коштів проводилося згідно вимог п. 6.1. Кредитного договору у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, однак, ОСОБА_5 порушено зобов'язання по сплаті кредиту в зв"язку з чим у нього утворилася заборгованість по кредиту перед банком яка станом на 03.06.2014 року становить 295 391,22 дол. США (3 508 528,12 грн), заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 219 855,92 дол. США (2 611 352,76 грн). та пеня за невчасну сплату кредиту та погашення відсотків становить 2 449 044,96 дол. США (29 682 566,45 грн.). Таким чином, станом на 03.06.2014р. загальна сума заборгованість ОСОБА_5 перед Позивачем за Кредитним договором № 014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року становить 2 964 292,10 дол. США (35 802 447,33 гривень), у тому числі: заборгованість по кредиту - 295 391,22 дол. США (3 508 528,12 грн.); заборгованість по сплаті відсотків - 219 855,92 дол. США (2 611 352,76 грн.); пеня за порушення графіку повернення кредиту та сплату відсотків - 2 449 044,96 дол. США (29 682 566,45 грн.).

19 червня 2014 року ОСОБА_5 банком направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов"язань за кредит.

Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з вимогами ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч.2 ст. 1050 ЦК України, встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно п. 9.1 кредитного договору №014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов"язань за цим Договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту Позичальником у повному обсязі разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред"явлення вимог, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню та штраф відповідно до цього Договору.

Пунктом 16.3 Кредитного договору №014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов"язань за цим Договором Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.

З представленої позивачем апеляційному суду Львівської області копії ухвали господарського суду Львівської області від 16.09.2014 року вбачається, що такою затверджено звіт ліквідатора у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_5, звільнено ФОП ОСОБА_5 від подальшого виконання вимог кредиторів - УПФУ у Яворівському районі Львівської області на суму 2 798,22 грн., ВД ЛОВФСС з ТВП на суму 80,63 грн., АТ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" на суму 948 794,40 грн., припинено підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_5 та припинено провадження у справі № 28/32 про банкрутство ФОП ОСОБА_5

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.01.2015 року задоволено апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_5, скасовано ухвалу господарського суду Львівської області від 16.09.2014 року відмовлено в задоволенні клопотання ліквідатора банкрута арбітражного керуючого ОСОБА_7 про затвердження звіту ліквідатора, справу про банкрутство ФОП ОСОБА_5 надіслано до господарського суду для розгляду на стадії судової процедури ліквідації.

За пояснень сторін та копії ухвали господарський суд Львівської області від 16.09.2014 року в якій зазначено, що у відповідності до абзацу 2 ч. 2 ст. 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції до набрання чинності Законом України № 4212-УІ від 22.12.2011р.), вимоги кредиторів щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоровю громадян, вимоги щодо стягнення аліментів, вимоги щодо стягнення на майно громадян, яке перебуває у заставі з підстав, не повязаних із здійсненням громадянином-підприємцем підприємницької діяльності, а також інші вимоги особистого характеру, які не були задоволені в порядку виконання постанови господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом або які погашені частково чи не заявлені після визнання громадянина - підприємця банкрутом, можуть бути заявлені після закінчення провадження у справі про банкрутство громадянина-підприємця відповідно в повному обсязі або в незадоволенні їх частині в порядку, встановленому цивільним законодавством України.

Оскільки кредитний договір № 014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року укладений Банком з громадянином ОСОБА_5 на споживчі цілі, вимоги Банку відповідно до цього договору не були визнані погашеними господарським судом у справі про банкрутство, ОСОБА_6 підставно звернувся до суду в порядку цивільного судочинства про стягнення з ОСОБА_5К заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції задовольняючи позов прийшов до вірного висновку, що заборгованість згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №014/7299/74/55832 від 11.03.2008 року, яка виникла у відповідача перед банком у зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору підлягає до стягнення в повному розмірі.

Що ж до доводів апеляційної скарги, що позивачем пропущено строк позовної давності на звернення до суду із даними позовом, оскільки останній знав про своє порушене право ще в березні 2010 року, то такі не заслуговують на увагу, оскільки згідно умов кредитного договору №014/7299/74/55832від 11.03.2008 року укладений на 240 місяців, дата остаточного погашення кредиту визначена 11.03.2028 року, а з вимогою про дострокове виконання позивачем грошових зобов"язань за кредитним договором банк звернувся до відповідача 19 червня 2014 року, в зв"язку з чим строк позовної давності на звернення про стягнення заборгованості до суду Публічним акціонерним товариством /ПАТ/ "ОСОБА_6 ОСОБА_7" не пропущено.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_3, представника ОСОБА_5 слід відмовити, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2