Дата документу 22.07.2015
Справа № 501/3305/15-ц
УХВАЛА

22 липня 2015 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Журавель П.І., розглянувши матеріали цивільного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2014 року до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позивач мотивує свій позов тим, що 21 вересня 2009 року ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 суму завдатку за придбання житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, Сади, 5-а лінія, буд.54, садове товариство «Суднобудівник» в розмірі 22750,00 доларів США, що еквівалентно 173810,00 грн. На час здійснення угоди відповідачка відмовилась виконувати свої зобовязання по продажу житлового будинку та земельної ділянки та відмовилась повертати сплачену суму завдатку.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2010 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задоволено. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 173 810 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2010 року залишено без змін.

На виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2010 року ОСОБА_1 отримала виконавчі листи №2-1634/2010 та звернулася до державної виконавчої служби Іллічівського міського суду Одеської області для примусового виконання рішення суду.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського суду Одеської області від 09.01.2014 року виконавчий документ №2-1634/2010 виданий Іллічівським міським судом Одеської області 21.03.2012 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишку боргу у розмірі 168010,00 грн. повернуто стягувачу без виконання.

Отже, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 16 липня 2010 року не було виконані та борг не повернуто, що підтверджується вказаною постановою та листом відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області від 16.01.2014 року у звязку з тим, що є наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, що виключає можливість виконання відповідного рішення. Борг не повернуто і досі.

У звязку з цим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

- компенсацію згідно вимог ст.625 ЦК України за несвоєчасну сплату заборгованості, а саме: три проценти річних у сумі 12877,90 грн. та компенсацію внаслідок зростання інфляції за період з 2009 року по 2015 рік у розмірі 530871,19 грн., а всього у сумі 544749,09 грн.;

- моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн.;

- судові витрати та витрати повязані з оплатою правової допомоги у розмірі 6000,00 грн.

Разом з позовом позивач надав до суду заяву про забезпечення позову та просить суд накласти арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, Сади, 5-а лінія, буд.54, садове товариство «Суднобудівник». Дану заяву позивач мотивує тим, що відповідачка може розпорядитися нерухомим майном, яке належить їй, розташованим за адресою: м.Іллічівськ, Сади, 5-а лінія, буд.54, садове товариство «Суднобудівник», використовуючи його не за призначенням, або передати його у користування іншим особам, що може утруднить виконання рішення суду у майбутньому. Крім того, ОСОБА_1 не відомо про інше майно, яким може володіти відповідачка та за рахунок якого у майбутньому можливо буде виконати рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов,

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Згідно ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Враховуючи вимоги ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст.151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Накласти арешт на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: м.Іллічівськ, Сади, 5-а лінія, буд.54, садове товариство «Суднобудівник».

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області ОСОБА_3