Єдиний унікальний номер 227/5695/14-ц Номер провадження 22-ц/775/272/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Донецької області в складі:

головуючого Канурної О.Д.,

суддів: Маширо О.П., Санікової О.С.,

при секретарі Баранові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Артемівську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Добропільської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: орган опіки та піклування Добропільської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та призначення піклувальника відмовлено.

З вказаним рішенням суду не погодилася позивач ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_4 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального права, вважає, що вказане рішення порушує її права і інтереси. Просить апеляційний суд скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з'явилася, хоча своєчасно і належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою (а.с. 168).

В судове засідання апеляційного суду представник Добропільської міжрайонної прокуратури не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 не з'явилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 3 за № 243 (а.с. 169).

В судове засідання апеляційного суду представник третьої особи - органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм № 3 за № 244 (а.с. 170), надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність.

В судове засідання апеляційного суду треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 не з'явилися, хоча своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою ( а.с. 168).

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_6, пояснення в судовому засіданні апеляційного суду 28.07.2015 року позивачки ОСОБА_1, третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я

без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що батьками позивача ОСОБА_1, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 року є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, котрі знаходяться в зареєстрованому шлюбі. Крім позивачки, відповідачі мають ще двох дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач ОСОБА_1 зареєстрована разом із батьками та братом і сестрою за адресою: АДРЕСА_1.

Неповнолітня позивачка ОСОБА_1 навчається у 8-му класі в ЗОШ № 19 м. Добропілля на індивідуальному навчанні, як інвалід з дитинства. Проживає ОСОБА_1 близько 6 років разом з бабусею ОСОБА_4 та дідусем ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2. Позивачка ОСОБА_1 з дитинства страждає на дитячий церебральний параліч, спастична диплегія зі стійкими вираженими руховими порушеннями у вигляді нижнього спастичного парапареза з порушенням функції ходьби.

За взаємною домовленістю між батьками позивачки та батьками відповідачки ОСОБА_3, з грудня 2008 року було вирішено визначити тимчасовим місцем проживання неповнолітньої ОСОБА_1 за місцем проживання її бабусі і дідуся - ОСОБА_4 і ОСОБА_10

Підставами звернення до суду неповнолітньої позивачки ОСОБА_1 з вказаним позовом до суду з її слів є ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, з елементами жорстокого поводження з дитиною, а також зловживання батьками алкогольними напоями.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутні дійсні та безумовні підстави для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо їхньої дочки ОСОБА_1, яке не сприятиме інтересам дитини, а лише ще більше роз'єднає її з батьками.

Висновок суду першої інстанції про те, що ті обставини, що відповідачі недостатньо спілкуються з дитиною, матеріальна допомога, яку вони надають є взагалі не помітною, не свідчить про те, що вони умисно ухиляються від виховання дитини, є обґрунтованим, оскільки відповідно до частини 2 статті 151 СК України, батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. В матеріалах справи мається письмова заява ОСОБА_4 про те, що вона не заперечує проти того, щоб її онука ОСОБА_1 проживала і виховувалася в її сім'ї (а.с. 74).

Відповідно до частини 6 статті 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Що ж стосується висновків виконавчого комітету Добропільської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відносно їх неповнолітньої доньки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та про доцільність призначення ОСОБА_4 піклувальником над неповнолітньою онукою ОСОБА_1, то вказані висновки суперечать вимогам законодавства, оскільки такий захід є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Втім питання щодо ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків органом опіки та піклування раніше взагалі не розглядались і заходів впливу до них не приймалось.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що батько жорстоко з нею поводився, а мати її не захищала, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Жодних доказів жорстокого поводження з позивачкою матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення керувався інтересами відповідачів, а не її інтересами, не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 16 вищевказаного Пленуму ВСУ передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення обґрунтував кожну підставу і дав належну правову оцінку.

Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та положень закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоведеності позовних вимог і обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

Враховуючи наведене, немає підстав для скасування рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді