АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5179/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1907/15Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Хіль Л.М., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 квітня 2015 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Райфайзен Банк Аваль", за участі третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 р. в розмірі 10602,79 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку - 06.08.2014 р. становить 130996,18 грн. та понесені судові витрати в розмірі 1309 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що внаслідок невиконання боржником ОСОБА_4 умов кредитного договору № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 р. у Банку виникло право вимагати стягнення простроченої заборгованості та дострокового повернення кредиту відповідачами, як солідарними боржниками.

В січні 2015 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в зв'язку з тим, що відповідач ОСОБА_4 частково добровільно погасив заборгованість за договором кредиту, та остаточно просив достроково стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 р., яка станом на 30.01.2015 р. становить 6346,61 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 101255,95 грн., та покласти на відповідачів судові витрати по справі.

В лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи ОСОБА_4, в якому просила визнати припиненим договір поруки № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 р., укладений між нею та Банком, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 лютого 2015 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 квітня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з позичальника ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року, яка виникла за період до 12.03.2014 року, а саме відсотки за користування кредитом в розмірі 123,94 дол. США.

Стягнуто достроково в солідарному порядку з позичальника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року, яка виникла за період після 12.03.2014 року в розмірі 6222,67 дол. США.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", за участю третьої особи ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим задоволено частково.

Визнано припиненим договір поруки № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року, укладений між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" і ОСОБА_2 в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами шестимісячного строку припинення поруки, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто раніше 12.03.2014 року.

Додатковим рішенням цього ж суду від 18 травня 2015 року вирішено питання судових витрат.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" судові витрати на судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 496 грн. 40 коп.

Стягнуто з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" судові витрати на судовий збір в розмірі 813 грн. 56 коп.

Стягнуто з відповідача ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" на користь позивача ОСОБА_2 судові витрати на судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_2, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення місцевого суду змінити, задовольнивши її позовні вимоги до ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" про визнання договору поруки припиненим в повному обсязі, а в частині задоволення позовних вимог ПАТ "Райфайзен Банк Аваль" до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором - рішення скасувати, відмовивши у задоволенні даної позовної вимоги.

Іншими особами рішення суду першої інстанції не оскаржувалось.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 червня 2008 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль"та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № №014/0048/73/107995, за умовами якого банк надав останньому для придбання автомобіля кредит в розмірі 23845,00 дол. США на строк 84 місяці - до 13 червня 2015 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 13,80% річних, комісії 1,9% від суми кредиту та страхових платежів. В свою чергу ОСОБА_4 зобов'язався повернути кредит, відсотки за користування кредитом, комісію відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною договору, щомісячними ануїтетними платежами по 444,23 дол. США до 13 числа кожного місяця.

Відповідно до п. 9.1. кредитний договір набуває чинності з часу його підписання сторонами та скріплення печаткою Банка та діє до повного погашення кредитної заборгованості позичальника за цим Договором .

В п. 5.6. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язаний в строки, передбачені Договором, здійснювати повернення суми кредиту та сплату процентів - у валюті, що відповідає валюті кредиту.

Відповідно до п. 3.13., п. 6.6. кредитного договору, Банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі, що зазначені цим Договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов Договору, та/або договорів застави, інших договорі, що забезпечують погашення кредиту. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарних днів з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від Банка з вимогою дострокового погашення.

Пунктом 8.3 кредитного договору встановлено, що у разі зміни курсу іноземної валюти (валюти кредиту) відносно національної грошової одиниці України, всі валютні ризики несе позичальник.

За порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених Кредитним договором, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (п. 10.1.)

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 по кредитному договору № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 014/0048/73/107995, за умовами якого поручитель ознайомлена з кредитним договором і зобов'язалась у випадку невиконання позичальником ОСОБА_4 зобов'язань по кредитному договору нести солідарну з позичальником відповідальність перед Банком за виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Відповідно до п. 3.4. договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань перед Банком за кредитним договором, Банк має право звернутись до поручителя з письмовою вимогою про виконання боргових зобов'язань в повному обсязі. Поручитель здійснює погашення боргових зобов'язань за кредитним договором у валюті кредиту.

В п. 5.1 встановлено, що Договір поруки набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов'язань в повному обсязі.

Також судом встановлено, що 25 травня 2009 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року, за умовами якої сторони досягли згоди про зміну умов погашення (реструктуризацію) кредитного договору. Тимчасово на період з 25.05.2009 року до 25.05.2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника за Кредитним договором до розміру, визначеного в Графіку погашення кредиту та інших платежів за Кредитним договором, що є Додатком № 1.

25 травня 2009 року ОСОБА_2 надала згоду на зміну умов кредитного договору № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 року, які внесені 25.05.2009 року укладенням Додаткової угоди № 1 між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4

Починаючи з березня 2014 року ОСОБА_4 припинив сплачувати щомісячні обов'язкові платежі у погашення кредиту.

25 червня 2014 року Банк направив позичальнику ОСОБА_4 та поручителю ОСОБА_2 письмові вимоги про дострокове виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором № 014/0048/73/107995 від 13.06.2008 р., де вимагав не більш ніж протягом 30 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі разом зі сплатою відсотків та пені в розмірі 8611,47 дол. США.

Згідно розрахунку станом на 30.01.2015 р. заборгованість ОСОБА_4 за Кредитним договором в межах заявлених позовних вимог становить 6346,61 дол. США, а саме заборгованість за кредитом - 3580,18 дол. США (в тому числі прострочена з 13.01.2015 року - 988,78 дол. США), заборгованість за процентами з 29.01.2014 року - 922,13 дол. США, сума нарахованої пені за прострочення сплати кредиту та процентів - 1844,30 дол. США.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку та ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог ст.ст. 526, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України та умов укладених між сторонами договорів, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, як солідарні боржники, зобов'язані сплатити позивачеві суму простроченої заборгованості та достроково повернути частину кредиту, що залишилась, сплатити проценти, а також неустойку (пеню) за порушення боржником зобов'язання.

При цьому ОСОБА_2 відповідає за зобов'язаннями ОСОБА_4 лише в межах шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який сторони встановили й щодо окремих зобов'язань боржника (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права та висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм права і на висновки суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Даний строк має преклюзивний характер, із закінченням якого матеріальне право кредитора не підлягає судовому захисту.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що договором поруки, укладеним між Банком та ОСОБА_2, не визначено строк в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Апелянт вважає, що перебіг шестимісячного строку, визначеного ч. 4 ст. 559 ЦК України, починається від дня виникнення у кредитора права на дострокове повернення кредиту у відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, зокрема, з 16 вересня 2011 року, коли на поточному рахунку боржника були відсутні кошти, належні до сплати банку у відповідності до розміру згідно з кредитним договором.

Колегія суддів находить такі доводи помилковими, оскільки вимога щодо дострокового повернення кредиту у разі прострочення боржника згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України є правом, а не обов'язком кредитора, яке Банк використав 25 червня 2014 року, пред'явивши боржнику та поручителю письмову вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, чим фактично змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-190 цс14 та за правилами ч. 2 ст. 214, ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного тлумачення місцевим судом висновків Верховного Суду України, викладених у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс-14, є необґрунтованими та колегією суддів до уваги не приймаються.

Оскільки доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи місцевим судом допущено неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу.

Встановлено, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни та скасування колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09 квітня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.В. Прядкіна

Л.М. Хіль

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко