Справа № 211/5479/15-ц
Провадження № 2/211/2123/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за відсутністю сторін

розглянувши в м. Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зняття заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ

21.08.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк» про зняття заборони відчуження нерухомого майна, який в послідуючому уточнила, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що 21.08.2008 року між нею та ПАТ «Сведбанк» був укладений договір № 0307/0808/71-203, відповідно до якого нею було отримано кредит в сумі 25 600 доларів США на купівлю однокімнатної квартири АДРЕСА_1. В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 21.08.2008 року між ними був укладений іпотечний договір № 0307/0808/71-203. В червні 2012 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0307/0808/71-203 від 21.08.2015 року від ПАТ «Сведбанк» до відповідача ПАТ «Дельта Банк». Зобовязання за вказаним кредитним договором нею виконані в повному обсязі достроково, що підтверджується довідкою від 27.02.2014 року, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань, оскільки неодноразові заяви позивача про зняття заборони на відчуження предмету іпотеки, були проігноровані банком. Доказом наявності зазначеної заборони є ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження № 42151583 від 12.08.2015 року. Просила суд зняти обтяження ( заборону ) з нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, належну їй на праві власності.

У судове засідання сторони не зявилися, до суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність: позивач ОСОБА_1 на уточнених позовних вимогах наполягає. Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечував, зазначив, що обтяження на квартиру накладено нотаріусом за вимогою кредитора-іпотекодержателя, а не за рішенням суду. Письмову вимогу до нотаріуса про зняття обтяження на квартиру позивачка не подавала і відмови нотаріуса в цьому, ухваленої в порядку глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій, не отримувала. Також вимогу про припинення іпотеки до Державної реєстраційної служби позивачка не подавала, відмови цього органу у виключенні відомостей про обтяження не отримувала. В межах даної справи позивачкою позовних вимог до нотаріуса, що вчинив реєстрацію обтяження, та Державної реєстраційної служби не предявлено. Також не заявлено позовних вимог зобовязального характеру до банку щодо звернення до нотаріуса із повідомленням в порядку ст. 74 Закону країни «Про нотаріат» про зняття обтяження. Вважає необґрунтованими вимоги позивача про зняття обтяжень (заборони) з нерухомого майна, оскільки, відповідно до вимог закону, заборону відчуження обтяження майна знімає нотаріус, який наклав таку заборону, а не суд, діючим законодавством передбачено право особи на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі за безпідставністю та не обґрунтованістю.

Відповідно ч.2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи проводиться без здійснення фіксування процесу за допомогою звукозаписувального засобу.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про не обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтями 27, 46 ЦПК України передбачено, що обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставин при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змісту ст. 27 ЦПК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 21.08.2008 року між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» був укладений договір № 0307/0808/71-203, відповідно до якого позивач отримала кредит в сумі 25 600 доларів США на купівлю однокімнатної квартири АДРЕСА_1 ( а.с. 13-17- копія кредитного договору). З метою забезпечення зобовязання за вказаним кредитним договором 21.08.2008 між сторонами був укладений іпотечний договір № 0307/0808/71-203 ( а.с. 22-23 копія іпотечного договору). В червні 2012 року відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 0307/0808/71-203 від 21.08.2015 року від ПАТ «Сведбанк» до відповідача ПАТ «Дельта Банк» ( а.с. 7-12, 34,35).

Згідно довідки від 27.02.2014 року, що видана ОСОБА_5, «Позичальнику», кредитний договір № 0307/0808/71-203, укладений 21.08.2008 року між нею та АТ «Сведбанк», по якому право вимоги з 25.05.2012 року було відступлене АТ «Дельта Банк», припинив свою дію з 27.02.2014 року, у звязку з повним виконанням позичальником зобовязань за вказаним кредитним договором перед кредитором. Кредитор не має фінансових та майнових претензій до позичальника по кредитному договору № 0307/0808/71-203 від 21.08.2008 року ( а.с. 35 копія довідки).

На неодноразові заяви позивача про зняття заборони на відчуження предмету іпотеки, були проігноровані банком, крім того у відповіді від 23.07.2015 року, їй повідомили про наявність у неї заборгованості перед банком за кредитною карткою № 1 ЕВОЛЮЦІЯ XL договір № 006-26517-091013 від 09.10.2013 року, що не відноситься до предмету іпотеки ( а.с. 39 ).

Доказом наявності зазначеної заборони є ОСОБА_3 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про обтяження № 42151583 від 12.08.2015 року ( а.с. 33 витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження).

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Цивільного Кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Частиною 5 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

Частина 3 ст. 6 ЦК України передбачає, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, виходячи з однорідної юридичної природи поруки та застави як засобів забезпечення виконання зобов'язань, а також того факту, що як порука, так і застава припиняються у разі припинення основного зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 575, п. 1 ч. 1 ст.593, ч. 1 ст. 609 ЦК України, ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека як вид застави припиняється в разі припинення основного зобов'язання (кредитного договору).

Відповідно до вимог ч.9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів.

Згідно до п.71 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868, державна реєстрація припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводиться нотаріусом одночасно із зняттям ним заборони, накладеної під час посвідчення договору іпотеки, та відповідно до п.78 зазначеного Порядку державна реєстрація припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони проводиться нотаріусом, яким знято заборону.

Частиню 1 ст.16 ЦК України передбачен захист цивільних прав та інтересів судом, згідно якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, ч.2 передбачає, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Як вбачається із позовних вимог позивачка не обрала спосіб захисту своїх прав, який передбачений вимогами ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» суд не є тим органом, який виключає обтяження щодо заборони на відчуження майна з державного реєстру заборон на відчуження об'єктів нерухомості та з державного реєстру іпотек. Позивачка має право звернутися до банку із письмовою вимогою про подання банком до нотаріуса протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна іпотекою та державної реєстрації припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно у результаті зняття нотаріусом заборони. Будь-яких вимог щодо зобов'язання відповідача подати таку заяву до відповідного органу - нотаріуса, та вимог до реєстраційної служби та нотаріуса про зобов'язання щодо виключення відомостей про обтяження на квартиру позивачки з державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості та державного реєстру іпотек позивачкою в позовних вимогах не заявлялося.

За такими обставинами суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивачки про виключення відомостей про обтяження на квартиру з державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомості та державного реєстру іпотек, оскільки це не входить до компетенції суду.

З урахуванням того, що позивачці відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому судові витрати понесені нею при розгляді справи також не відшкодовуються відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10,11,60, 88, 209,212,213,214,215 ЦПК України, ст. 16 ЦК України, ч.9 ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868 суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про зняття заборони відчуження нерухомого майна - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні у той же строк із дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3