У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог, - ОСОБА_5, про визнання 71/100 частину будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 71/200 частину будинку та поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання 71/100 частину будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 71/200 частину будинку та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 24 листопада

2007 року по 1 серпня 2014 року знаходився у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4

28 січня 2003 року ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належала 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами.

Інша 1/2 частина будинку належала ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 12 липня 2002 року.

Частки співвласників не були виділені.

8 жовтня 2007 року Одеською міською радою відповідачу був виданий державний акт серії НОМЕР_1 на право власності на земельну ділянку площею 0,0255 га, на якій розташована спірна частина будинку.

У період шлюбу за спільні грошові кошти та трудові затрати позивач та відповідач реконструювали та добудували спірну частину будинку і надвірні споруди, а саме: збудували прибудову до житлового будинку, яка складається з:

2-6 вітальні, площею 30,6 кв. м; 2-7 житлової, площею 19,7 кв.м.; збудували душ літ. «Ж», ворота № 3, паркан № 5, реконструювали убиральню літ. «Г», мостіння.

Після реконструкції будинку між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проведено перерахунок ідеальних часток, на підставі якого у фактичному користуванні ОСОБА_4 знаходилось: в житловому будинку літ. «А»: 2-3 - кухня, площею 12,2 кв. м; 2-4 - житлова, площею 18,2 кв. м; 2-6 - їдальня-вітальня, площею 30,6 кв. м; 2-7 - житлова, площею 19,7 кв. м, житловою площею 37,9 кв. м, загальною площею 80,7 кв. м; убиральня літ. «Г», літній душ літ. «Ж»; мостіння ІІ; ворота № 3; паркан № 5; 1/2 частина паркану № 2, що складає 71/100 частину житлового будинку.

15 листопада 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я відповідача було видано свідоцтво про право власності на 71/100 частину реконструйованого спірного будинку.

18 грудня 2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_5 було видано свідоцтво про право власності на 29/100 частин реконструйованого спірного будинку.

Позивач просив визнати 71/100 частини будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за ним право власності на 71/200 частин спірного будинку з надвірними спорудами.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2014 року позов задоволено.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 71/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в м. Одесі, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З»,«Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Розділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: 71/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 в м. Одесі, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що

розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії

НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 71/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, кадастровий номер НОМЕР_3, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 71/200 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 4 грудня 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано об'єктом права спільної сумісної власності подружжя

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в м. Одесі, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Розділено майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності

подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а саме: 50/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 в м. Одесі, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Визнано за ОСОБА_3 право приватної власності на 25/100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

Визнано за ОСОБА_4 право приватної власності на 46/100 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що в цілому складається із житлового будинку літ. «А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «З», «Е», що розташовані на земельній ділянці площею 0,0255 га, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданого 8 жовтня 2007 року Одеською міською радою.

В задоволені іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Малиновський районного суду м. Одеси від 4 грудня 2014 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, вірно виходив із наступного.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи

№ 090/2014, проведеної ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень імені Скібінського С.С.» 11 серпня 2014 року:

- ринкова вартість без проведених ремонтно-будівельних робіт та поліпшень станом на момент проведення експертизи 71/100 частини спірного житлового будинку з надвірними спорудами, що в цілому складається із житлового будинку літ. « А», загальною площею 166,1 кв. м, житловою площею 82,1 кв. м; вбиральні літ. «Г»; душу літ. «Ж»; навісів літ. «3»,«Е», без врахування вартості земельної ділянки, - складає 154 399 грн, що еквівалентно 12 038 дол. США.

- ринкова вартість з проведеними ремонтно-будівельними роботами та поліпшенням, станом на момент проведення експертизи, 71/100 частини спірного житлового будинку з надвірними спорудами, без врахування вартості земельної ділянки, складає 439 918 грн, що еквівалентно 34 299 дол. США.

- вартість ремонтно-будівельних робіт та полишень, станом на момент проведення експертизи, спірних частин будинку, без врахування вартості земельної ділянки, складає 285 519 грн та вартість спірної частини будинку збільшилась на зазначену суму, що складає 65% .

Так, апеляційний суд обґрунтовано вважав, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про істотне збільшення вартості спірної частини будинку, яка відбулася під час шлюбу сторін по справі, проте невірно визначив частки, які є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із матеріалами справи до проведення сторонами реконструкції будинку ОСОБА_4 та співвласниці ОСОБА_5 належало по 1/2 частині будинку кожній. Після реконструкції ідеальні долі змінилися. ОСОБА_4 належить - 71/100 частина, а ОСОБА_5 - 29/100 частин будинку, виходячи з цього, 21/100 частина будинку є власністю ОСОБА_4, набутої до шлюбу, та не підлягає розподілу. При цьому в період спільного проживання ОСОБА_3 та

ОСОБА_4 проведено реконструкцію 50/100 (71/100 - 21/100) частин будинку, які і підлягають визнанню спільним майном подружжя та розподілу між ними.

Цінність 1/2 частини спірного будинку, яка належала відповідачу до шлюбу з ОСОБА_3, істотно збільшилася за час шлюбу з ним та стала складати 71/100 частину будинку внаслідок трудових і грошових затрат подружжя, але об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 може бути визнано 50/100 частин будинку від 71/100, з яких також 21/100 частина складає частина будинку, яка належала ОСОБА_4 до шлюбу.

Враховуючи викладене вище, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що за ОСОБА_3 слід визнати право власності на 25/100 частин будинку та на 46/100 (25/100 +21/100) за ОСОБА_4

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Одеської області від 17 вересня

2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на боці відповідача, яка не заявляє самостійних вимог,- ОСОБА_5, про визнання 71/100 частину будинку об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання права власності на 71/200 частину будинку та поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Одеської області від 17 вересня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна