Справа №591/8345/14-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Сибільов О. В.
Номер провадження 22-ц/788/630/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Пархоменко А.П.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 на заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2014 року

в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства « Імексбанк » до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство « Імексбанк » ( далі - ПАТ ) звернулось до Зарічного районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 60 051 грн. 11 коп.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2014 року позовні вимоги ПАТ задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в сумі 60 051 грн. 11 коп. та 600 грн. 51 коп. судового збору.

В січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Зарічного районного суду м. Суми із заявою в якій просив скасувати вказане заочне рішення. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 09 лютого 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заочного рішення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати, ухваливши нове яким відмовити ПАТ в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження видачі кредитних коштів та наявність простроченої заборгованості. Вважає, що умови договору щодо нарахування комісії суперечать приписам Закону України « Про захист прав споживачів ». Вказує також на те, що банком безпідставно неодноразово нараховані штрафи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_4 порушив умови зобов'язання, тому, відповідно до умов укладеного договору, з нього необхідно стягнути заборгованість за кредитом - 40 860 грн. 33 коп., заборгованість по відсотках - 6 680 грн. 32 коп., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 6 110 грн. 46 коп., штраф - 6 400 грн. 00 коп., а разом : 60 051 грн. 11 коп.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 19 березня 2013 року сторони уклали договір про надання кредиту НОМЕР_1/1 відповідно до умов якого якого, ПАТ наданий відповідачу овердрафт за допомогою платіжної картки Visa Electron, з максимальною сумою заборгованості 50 000 гривень, зі сплатою 19% річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення овердрафту до 18 березня 2016 року ( а.с. 13-17 ).

Згідно договору від 19 березня 2013 року НОМЕР_1, ПАТ на ім'я відповідача відкрив та обслуговує поточний рахунку, операції за якими можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів з видачею платіжної картки VISA для фізичної особи ( а.с. 21-24 ).

За змістом ст.ст. 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, тому позичальник зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування грошима.

Однак відповідачем умови договору не виконуються, станом на 07 жовтня 2014 р., утворилась заборгованість в сумі 60 051 грн. 11 коп., в тому числі, заборгованість за кредитом - 40 860 грн. 33 коп., заборгованість по відсотках - 6 680 грн. 32 коп., комісії за розрахункове обслуговування поточного рахунку - 6 110 грн. 46 коп., штраф - 6 400 грн. 00 коп. ( а.с. 6 ).

Доказів погашення боргу відповідач суду не надав.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання ПАТ доказів видачі кредитних коштів та наявності у відповідача простроченої заборгованості є безпідставними.

Зокрема, в п. 1.1 договору про надання кредиту зазначено, що кредит надається ОСОБА_4 за допомогою платіжної картки VISA у готівковій чи безготівковій формі шляхом сплати з поточного рахунку НОМЕР_1.

Відповідач свої підписом підтвердив отримання ним платіжної картки 19 березня 2013 року ( а.с. 65 ).

З наданої ПАТ виписки по контракту НОМЕР_1 за період з 19 березня 2013 року по 07 жовтня 2014 року ( а.с. 8-9 ) вбачається, що відповідач 19 березня 2013 року отримав через термінал банку 45 000 грн., та знято з рахунку 4 500 грн. згідно договору страхування. Факт існування простроченої кредитної заборгованості підтверджується наданим ПАТ розрахунком ( а.с. 6 ). Вказані документи за формою та змістом не суперечать вимогам ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні ».

Отже, в матеріалах справи міститься достатньо доказів, які підтверджують, як видачу відповідачу кредитних коштів так і наявність простроченої заборгованості. Окрім того, як в заяві про скасування заочного рішенням від 29 грудня 2014 року, так і в апеляційній скарзі відповідач не заперечує проти отримання від ПАТ кредитних коштів.

Твердження апелянта щодо незаконності нарахування щомісячної комісії за обслуговування рахунку та неустойки є необґрунтованим.

Зокрема, у відповідності до приписів п. 3) ч. 1 ст. 3 та ч. 3 ст. 6 ЦК України, однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 та ч. 2 ст. 551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.

Згідно п. 4.9 договору про надання кредиту, позичальник зобов'язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту ( овердрафту ) та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити банку штраф в розмірі - 200 грн. за перший прострочений платіж, та 500 грн. за кожний наступний прострочений платіж.

Отже, при укладенні кредитного договору сторонами було обумовлено порядок нарахування та розмір неустойки в разі неналежного виконання ОСОБА_4 своїх зобов'язань.

Відповідач, своїм підписом у кредитному договорі ( п. 7.10 ) підтвердив, що даний договір не суперечить будь-яким договірним обмеженням, що є обов'язковими для позичальника, він повністю розуміє всі умови договору, всі права та обов'язки та погоджується з ним, а перед його підписанням він був ознайомлений в письмовій формі з кредитними умовами.

Договором про відкриття та обслуговування поточного рахунку від 19 березня 2013 року ( п. 1.2 ), передбачено сплату щомісячної плати за обслуговування кредитного рахунку. В п. 10.2 договору зазначено, що підписуючи цей договір, клієнт засвідчує, що він отримав, повністю ознайомлений та згоден зі змістом цього договору, Правил користування платіжною карткою, Тарифами банку.

Відповідачем пункти договорів, якими встановлено розмір та порядок сплати неустойки та комісії, не оспорювались, відтак судом вони визнані недійсними не були. Тому, у відповідності до положень ст. 204 ЦК України, укладені між сторонами договори про надання кредиту та про відкриття та обслуговування рахунку на даний час є чинними.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що розмір стягнутої судом заборгованості за комісіями за обслуговування та неустойки відповідає погодженими сторонами умовами договорів.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду.

З огляду на вищевикладене, колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -