АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2295/15 Справа № 205/8109/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Залімська Н. В. Доповідач - Міхеєва В.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Міхеєвої В.Ю.

суддів Красвітної Т.П., Ремеза В.А.

за участю секретаря Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті ДТП,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся із зазначеним позовом та з урахуванням уточнених у грудні 2014 року позовних вимог, просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - ПрАТ «УТСК») на його користь у якості відшкодування завданої прямої матеріальної шкоди 24546,02 грн. та судові витрати по справі; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь у якості відшкодування завданої матеріальної шкоди на відновлювальний ремонт автомобіля 15605,42 грн., 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 1000 грн у якості відшкодування суми несплаченої франшизи, 500 грн.- суму сплаченої автотоварознавчої експертизи.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року, з урахуванням ухвали того ж суду від 30 січня 2015 року про усунення описки, позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування завданої прямої матеріальної шкоди 24546,02 грн. та судові витрати у сумі 516,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача 15605,42 грн. втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, 1000 грн. у якості відшкодування суми несплаченої франшизи, 500 грн. суму сплаченої автотоварознавчої експертизи, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року в частині задоволених позовних вимог до неї та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 25 вересня 2013 року близько 08-50 години ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Chevrolet Captiva» держномер НОМЕР_1 рухаючись у м. Дніпропетровську по пр. Петровського в районі будинку № 37, не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Nissan X-Trail» держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, який зупинився попереду для пропуску пішоходів на пішохідному переході, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2013 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2013 року, ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. (а.с.9, 91-92).

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час скоєння ДТП була застрахована у ПрАТ «УТСК» згідно Полісу № АС/4360026 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Поліс), укладеного 10 вересня 2013 року строком дії до 09 вересня 2014 року (а.с.112).

Відповідно до Полісу страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Згідно висновку № 1904/14/14 від 28 квітня 2014 року експертного автототварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди, спричиненої володільцю колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), складеного судовим експертом-автотоварознавцем ОСОБА_5 по заяві позивача (далі - Висновок), матеріальна шкода, завдана володільцю автомобіля «Nissan X-Trail» державний номер НОМЕР_2, складає 25546,02 грн. (а.с. 16-40).

Зазначена вартість розрахована експертом за формулою: У= Ср + См + Сс х (1-Ез) + ПТС, де Ср (вартість ремонтно-відновлювальних робіт) = 6024 грн.; См (вартість необхідних для ремонта матеріалів) = 5012,78 грн.; Сс (вартість нових складових частин, які підлягають заміні) = 30114,66 грн.; Ез (коефіцієнт фізичного зносу) = 0,5182.

Як убачається з письмових заперечень на позовну заяву, поданих до суду першої інстанції представником ПрАТ «УТСК» ОСОБА_6 за вих. № 1256-ю від 18 листопада 2014 року, страхова компанія погодилася з визначеною у Висновку експерта-товарознавця ОСОБА_5 № 1904/14/14 величиною матеріального збитку 25546,02 грн., зазначивши, що відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового відшкодування має складати 25546,02 грн. - 1000 грн. (франшиза) = 24546,02 грн. (а.с.87).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 23, 1166, 1187, ЦК України, ст. ст. 12, 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Висновку експерта-товарознавця, та стягнув з ПрАТ «УТСК» на користь ОСОБА_3 24546,02 грн. матеріальної шкоди та судові витрати.

У цій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому в апеляційному порядку не переглядалося.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1000 грн. франшизи, моральної шкоди 500 грн. та витрат на оплату Висновку експерта-товарознавця є обґрунтованим та відповідає нормам матеріального та процесуального права, які регулюють дані правовідносини, зокрема, ст.12, п.36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.23, 1167 ЦК України. Витрати на оплату послуг експерта підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією (а.с.47).

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вірно виходив із засад розумності та справедливості, навівши у рішенні відповідні мотиви.

Доводи апеляційної скарги рішення в цій частині не спростовують та колегією суддів відхиляються.

У той же час, висновки суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15605,42 грн. втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля, не відповідають обставинам справи та є помилковими.

Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Як убачається з Висновку експерта-товарознавця, втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля дорівнює нулю та експертом не розраховувалася, оскільки КТЗ має сліди відновлювального ремонту складових частин кузова (а.с.26).

Тому рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 розміру втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15605,42 грн. розміру втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржене шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді