Справа № 569/5398/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого судді Діонісьєвої Н.М.
при секретарі Пальчевській О.Б.
за участю представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення, -
ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просить виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.
У позові зазначається, що ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Окрім позивача, в квартирі зареєстровані та проживають її чоловік ОСОБА_4 та сини ОСОБА_5, ОСОБА_3. Останні кілька років, старший син, відповідач по справі ОСОБА_3, веде антисоціальний спосіб життя, систематично влаштовує вдома сварки та дебоші, зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні та психотропні речовини, вчиняє кримінальні правопорушення проти власності, життя та здоровя та здоровя людей. Так, вироком Рівненського міського суду від 23.11.2012 року ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місці позбавлення волі. З даного вироку вбачається, що ОСОБА_3 був раніше судимий вироком апеляційного суду Рівненської області за ч.3 ст. 296 КК України до 2 років одного місяця позбавлення волі. Крім цього, у членів сімї позивача та у її особисто часто пропадали цінні речі, грошові кошти. ОСОБА_3 своєї причетності до зникнень речей не заперечував, просив пробачення, обіцяв в подальшому подібного не вчиняти, проте продовжував теж саме. Відповідач не працевлаштований, особливої потреби у працевлаштуванні не бачить, його влаштовує такий паразитичний спосіб життя. В утриманні квартири він жодної участі не приймає, чим завдає додаткових матеріальних затрат. За наведених обставин, на підставі положення ст. ст. 157, 116 ЖК України, відповідач підлягає виселенню з вказаного помешкання без надання іншого житла.
У судовому засіданні представника позивача ОСОБА_1 позов своєї довірительки підтримала з викладених у ньому підстав, просила його задоволити. У звязку з неявкою відповідача проти заочного розгляду справи не зеперчувала.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Ріненщини» № 23 (1917).
Суд, зі згоди представника позивача, вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у справі, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволення.
З будинкової книги для прописки громадян проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_1, кв. № 96 по вул. Є. Коновальця, в м. Рівне, вбачається, що за вказаною адресою значаться зареєстрованими чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_4 та сини ОСОБА_3, ОСОБА_6.
Позивач доводить, що останні кілька років, відповідач ОСОБА_3, веде антисоціальний спосіб життя, систематично влаштовує вдома сварки та дебоші, зловживає алкогольними напоями, вживає наркотичні та психотропні речовини, вчиняє кримінальні правопорушення проти власності, життя та здоровя та здоровя людей. ОСОБА_3 своєї причетності до зникнень речей не заперечував, просив пробачення, обіцяв в подальшому подібного не вчиняти, проте продовжував подібне. Відповідач не працевлаштований, його влаштовує паразитичний спосіб життя. В утриманні квартири він жодної участі не приймає.
Наведене підтверджується поясненнями представника позивача у судовому засіданні, Висновком по матеріалах ЄО № 708 від 12.01.2015 року, ЄО № 743 від 13.01.2015 року складеним ДІМ Рівненського МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_7 від 14.01.2015 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 13.01.2015 року близько 12.42 год., за адресою АДРЕСА_4 вчинив сімейний дебош та погрожував фізичною розправою своїй матері ОСОБА_2, а також вироком Рівненського міського суду від 23.11.2012 року яким ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України до 4 років 2 місці позбавлення волі. З даного вироку також вбачається, що ОСОБА_3 був раніше судимий вироком апеляційного суду Рівненської області за ч.3 ст. 296 КК України до 2 років одного місяця позбавлення волі.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 157 ЖК України, членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 116 ЖК УРСР передбачено, що якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.
Стаття 109 ЖК УРСР передбачає, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.
Таким чином, право вимагати у судовому порядку виселення членів сім'ї, власник жилого будинку (квартири) має відповідно до ст. 157 ЖК України, але за наявності обставин, передбачених ч. 1 ст. 116 цього Кодексу, зокрема, якщо вони систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними.
Із роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2, вбачається, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України, осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).
Пояснення представника позивача підтверджені згаданими письмовими матеріалами, суд приймає до уваги як належні та допустимі докази у відповідності до ст.ст. 57-58 ЦПК України, які безспірно свідчать що ОСОБА_3 систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, що є підставою для його виселення, без надання іншого житлового приміщення.
За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для виселення ОСОБА_3 з належної ОСОБА_2 на праві власності квартири.
На підставі викладеного, ст. ст. 157,116 ЖК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 212-215, 224 - 226, 233 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 задоволити.
Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири АДРЕСА_5, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, без надання іншого житлового приміщення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_9