Справа № 2/756/504/15
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Богдан О.О.

при секретарі Верес Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом, інфляційних витрат та 3% річних,

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Апеляційного судум. Києва від 17.09.2014 року підсудність справи визначена Оболонському районному суду м. Києва.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та Публічним акціонерним товариством (далі ПАТ) «Акцент-Банк» було укладено договір №SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року, відповідно до умов якого клієнт передає банку грошові кошти для розміщення на депозитному вкладі. Сума вкладу складає 20000,00 грн. Вклад оформлюється на строк 366 днів по 26.09.2014 року включно.

Умовами договору передбачено, що на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 19,5% річних. Період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Договір вступає в силу з моменту його підписання.

Згідно п. 9 договору сторони мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за 2 банківських дні до дати розірвання договору.

ОСОБА_1 подала заяву від 28.04.2014 року до відповідача, в якій просила повернути їй грошові кошти по всім договорам банківських вкладів, зокрема і по спірному договору № SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року.

Проте грошові кошти та відсотки, які передбачені умовами спірного договору, відповідачем не повернуті, а відповідь позивачу не надана.

На підставі вимог ст.ст. 509, 526, 610, 611, 612, 1066, 1058, 1060 ЦК України позивачка заявила позовні вимоги про розірвання договору № SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року, стягнення на її користь з відповідача 20000,00 грн. банківського вкладу, 3900,00 грн. відсотків за користування вкладом, 3369,00 грн. інфляційних витрат та 717,00 грн. 3% річних.

В судове засідання позивачка не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності належним чином повідомленої позивачки.

Представники позивачки в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_2 суду пояснила, що позивачка є громадянкою України і наразі проживає на території України, а тому посилання відповідача на Федеральний Закон Російської Федерації (далі РФ) «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», як на підставу виплати їй коштів Російською Федерацією є неприпустимим. Позивачка не зверталась і не буде звертатися до заснованого РФ Агента у формі автономної некомерційної організації (далі АНО) Державної корпорації «Агентство з страхування вкладів» з метою реалізації цього Федерального закону, оскільки вважає, що між нею та банком діють договірні правовідносини на підставі чинного законодавтсав України, які банк зобов»язаний виконувати. Просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Суду пояснила, що вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності депозитного рахунку у ПАТ «Акцент-Банк», доказів щодо звернення до банку про його дострокове повернення. Крім того, представник відповідача суду пояснила, що відповідно до Федерального Закону РФ №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» «фонд захисту вкладників» розпочав прийом заяв про згоду на придбання у вкладників прав вимог за вкладами (рахунках), укладеними в структурних підрозділах ПАТ «Акцент-Банк»в Криму і на виплату компенсації у розмірі 100% суми вкладу, але не більше 700 тисяч рублів на одного вкладника.

Таким чином, вважає представник відповідача, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначена та взяла на себе зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам ПАТ «Акцент-Банк», поза волею відповідача та відшкодування покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію, що передбачено ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України». Таким чином, представник відповідача вважає, що позивачка повинна надати суду документальне підтвердження відсутності на час ухвалення рішення у даній справі придбання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» у неї прав (вимог) за вкладом, повернення якого вона вимагає, та позивач має право звернутися до створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників» щодо отримання коштів за вищевказаним договором. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне.

26.09.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-Банк» укладено договір №SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» (а.с.9-9об.) - строковий договір банківського вкладу.

Даний договір набирає чинності з дня його підписання тобто 26.09.2013 року - договір підписаний сторонами та його дійсність не оскаржується.

Відповідно до п.4 договору дія його зупиняється з виплатою вкладнику всієї суми вкладу разом з процентами, нарахованими відповідно до умов договору. Якщо вкладник вимагає повернути частину вкладу, обов»язки сторін припиняються, а вклад повертається.

За вимогами п.9 договору у вкладника є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це бунк за два банківських дня до дати розірвання договору.

За п.11 договору якщо вкладник вимагає розірвати договір, а строк вкладу не закінчився, вкладнику повертається сума вкладу. За неповний строк вкладу відсотки сплачують по заниженій у 2 рази процентній ставці ( з урахуванням п.8 договору) за фактичу кількість днів, о минули з дати оформлення вкладу до дня розірвання договору.

Договором передбачено, що за меморіальним оредером відбувається списання банком коштів з рахунку. (п.16).

Спори, що виникають між сторонами, вирішується у відповідності з діючим законодавством України (п.18). В разі порушення умов договору, порушник несе відповідальність, передбачену діючим законодавством України (п.20). Повернення вкладу ганантується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (п.22).

Відповідно до п.23 договору банком відкрито особовий рахунок НОМЕР_1, на який зараховується вклад. На суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 19,5% річних. Період нарахування відсотків один місяць. Сума вклада 20000,00 грн. Вклад оформлюється на строк 366 днів по 26.09.2014 року. Також в договорі зазначено, що вклад оформлено 26.09.2013 року.

Таким чином умовами договору вкладу передбачено передача 20000,00 грн. вкладу банку, його прийняття на відповідний рахунок. Договором не передбачено прийняття банком грошей на депозит через меморіальний ордер, або його підтвердження іншими фінансовими документами. В договорі зазначено про дату оформлення вкладу, чим підтверджено його прийняття.

Відповідно до ст. 8 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції та повинні відповідати їм.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк),що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла,зобов»язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умова та в порядку, встановлених договором.

Статтею ст. 1059 ЦК України передбачено письмову форму договору вкладу та умови його додержання - підтвердження внесення суми договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам встановленим законом, іншим нормативно-правовим актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Судом встановлено, що даний договір банківського вкладу укладено в письмовій формі та не оспорюється відповідачем, а тому дотримання форми договору банківського вкладу не є спірним питанням і предметом позову.

На підтвердження звернення до банку з питання повернення депозиту, позивачем надано копію відповідної заяви з відміткою банку про її отримання 28.04.2014 року (а.с.31).

Посилання представника відповідача на те, що дана заява не відповідає певній формі, суд вважає необґрунтованим і направленим на уникнення відповідальності за невиконання умов укладеного довору вкладу. Крім того, у разі недотримання певної форми, банком не повідомлено про це вкладника, а заяву залишено без уваги, доказів надання відповіді суду не надано. Крім того, заявляючи про відсутність підтверджуючого вклад документа, банк не називає, яким фінансовий документ повинен був виданий вкладнику.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповіднодо умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оброту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання).

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання,якщо це встановлено договором або законом.

З врахуванням викладеного суд прийшов до висновку, що відповідач не повернув на вимогу вкладника суму вкладу та не сплатив суму нарахованих за користування ним відсотків, а отже відповідач порушив умови договору.

Ухилення відповідача від повернення вкладу є незаконним та безпідставним, оскільки відповідно до вимог ст.1060 ЦК України договір банківського рахунку укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого догвоором строку.

Заперечуючи проти факту звернення вкладника з заявою про дострокове повернення вкладу та щодо доказів перебування грошових коштів на депозитних рахунках, відповідач не оскаржує сам договір та надав суду розрахунок відсотків відповідно до умов даного договору вкладу від 26.09.2013 року та не погоджується з застосованою процентною ставкою.

Суд не погоджується з посиланням відповідача на неправильність розрахунокового періоду, та не застосовує ставку відповідно до умов досторокового повернення вкладу,оскільки відповідачем така заява вкладника залишена без уваги, отже дана умова застосована бути не може.

Відповідно до умов договору № SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року нарахування відсотків здійснюється за період з 27.09.2013 року по 26.09.2014 року - 20000,00 грн. х 19,5% = 3900,00 грн.

Розрахунок 3% річних - 23900,00 грн. (сума боргу) х 3 х 365/365/100 =717,00 грн.

Інфляційні витрати - 23900,00 грн. (сума боргу) х 1,141 ( коефіціент індексу інфляції) -23900,00 грн. = 3369,00 грн.

Відповіднодо вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

Відповідачем не надано суду жодного доказу, що спростовували б договірні зобов»язання між сторонами відповідно до укладеного договору вкладу від 26.09.2013 року, натомість використано всі спроби уникнути виконання зобов»язань за договором. Крім того, відповідачем не доведено відсутність вкладу на рахунку, відкритому банком.

Так, крім вищезазначеного, відповідач як на підставу своїх заперечень посилається на припинення діяльності відокремлених підрозділів, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та їх закриття відповіднодо постанови НБУ №260.

Зазначені вище посилання банку суд вважає необґрунтованими,оскільки припинення діяльності підрозділу чи філії не впливає на зобов»язання банку про повернення вкладу фізичній особі.

Крім того, відповідач зазначає, що Рішенням Центрального банку РФ №РН-33/9 від 13.05.2014 року також було припинено з 13.05.2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території федерального значення Севастополя - ПАТ «А-Банк». 02.04.2014 року прийнято Федеральний Закон РФ №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» та «фонд захисту вкладників» розпочав прийом заяв про згоду на придбання у вкладників прав вимог за вкладами (рахунках), укладеними в структурних підрозділаї ПАТ «Акцент-Банк» в Криму і на виплату компенсації у розмірі 100% суми вкладу, але не більше 700 тисяч рублів на одного вкладника.

Суд вважає посилання відповідача на закони, прийняті РФ на території Автономної Республіки Крим, неправомірним.

Відповідно до положень ч.1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. За законодавством України чинність на окупованій території нормативних актів РФ не визнається та вони не підлягають виконанню.

У зв»язку з викладеним суд вважає безпідставним заперечення відповідача,що ґрунтуються на начебто праві вкладника звернутися відповідно до федерального закону РФ до створеного на тимчасово окупованій території «Фонду захисту вкладників» щодо отримання коштів за вищевказаним договором або довести факт незвернення до фонду.

Суд вважає, що вимоги ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди,заподіяної вніслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об»єднанням, громадянам України, іноземцям, та особам без громадянства, що у повному обсязі покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію - має відношення до завданої шкоди відповідачу і саме він має право на відшкодування шкоди внаслідок припинення діяльності відокремлених підрозділів, а не позивачка внаслідок невиконання умов договору банком.

З врахуванням вищевикладеного, оцінивши у сукупності зібрані у справі докази, на засадах розумності та справедливості суд вважає необхідним захистити права позивачки ОСОБА_1 як громадянки України та вкладника ПАТ «Акцент-Банк», розірвати договір банківського вкладу від 26.09.2013 року, стягнути з банку на її користь суму вкладу, відсотків за користування вкладом, 3% річних та інфляційні втрати.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачана користь держави підлягає стягненню судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» .

Керуючись ст. Конституції України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.ст. 1058, 1060, 509, 526, 610, 611, 612, 1066, 1074 ЦК України,ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом, інфляційних витрат та 3% річних задовольнити.

Розірвати договір № SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11 , ) на користь ОСОБА_1 банківський вклад за договором № SAMAB6770 Вклад «Стандарт на 12 мес.» від 26.09.2013 року в сумі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень, відсотки за користування вкладом в сумі 3900,00 (три тисячі дев»ятсот) гривень, інфляційні витрати в сумі 3369,00 (три тисячі триста шістдесят дев»ять ) гривень та 3% річних в сумі 717,00 (сімсот сімнадцять) гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» (м. Дніпропетровськ, вул. Батумська, 11 , ) на користь держави судовий збір в розмірі 279,86 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом м. Києва.

Суддя: Богдан О.О.