Справа № 140/324/15-ц Провадження № 22-ц/772/1425/2015Головуючий в суді першої інстанції Підлипняк М. Д.
Категорія 59Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів РибчинськогоВ.П. та ПанасюкаО.С, з участю секретаря ТопольськоїВ.О, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Немирівського районного суду від 23 березня 2015р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення проїзного документа для виїзду дитини за кордон без дозволу батька, --

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015р. ОСОБА_4. звернулася в суд з позовом до колишнього чоловіка - ОСОБА_3 про надання дозволу на оформлення для їх сина - ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розлучення проживає з нею, проїзного документа на його виїзд за кордон без дозволу та супроводу батька. Також просила дозволити їх сину до досягнення ним 16-річного віку безперешкодний виїзд за межі України та в'їзд до країн СНД, Шенгенської угоди Європейського союзу і будь-яких інших країн світу, а також в'їзд в Україну в супроводі матері або іншої уповноваженої особи без дозволу та супроводу батька - ОСОБА_3.

Позивачка зазначила, що син, маючи намір навчатися в одному з коледжів у Польщі, регулярно відвідує уроки польської мови, а на даний час бажає відвідати польські міста, зокрема м.Краків, де навчається його рідна сестра. А відповідач, пообіцявши, що надасть свою письмову нотаріально посвідчену згоду на оформлення сину проїзного документа для його виїзду за кордон, вже упродовж трьох місяців свою обіцянку не виконує. Його фактична відмова надати таку згоду суперечить інтересам дитини і є безпідставною.

Рішенням Немирівського районного суду від 23 березня 2015р. позов було задоволено.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3. просить дане рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вважає, що суд, задовольняючи вимоги ОСОБА_4, не з'ясував дійсні обставини справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права. Оскаржуваним рішенням зачіпаються його батьківські права.

Належним чином повідомлений ОСОБА_3. в суд апеляційної інстанції не з'явився з невідомих причин. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка за таких обставин не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_4. просить відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Вислухавши ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав :

У ч.2 ст.313 ЦК України зазначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їх супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Задовольняючи позов, суд діяв відповідно до положень ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та п.2 ч.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМ України №57 від 27.01.1995р. Згідно з даними нормами, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд за кордон неповнолітнього, який не досяг 16-річного віку, можливий на підставі рішення суду. При цьому згідно Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995р, виїзд неповнолітніх за межі території України у даному випадку здійснюється за проїзним документом дитини, виданим відповідно до Правил, паспортом громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який відповідно до цих Правил записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Згідно п.18 цих же Правил за наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням зачіпаються батьківські права ОСОБА_3, визначені ст.ст.141,150,152,157 СК України, колегія суддів до уваги не приймає. Адже думка відповідача, що його син нібито назавжди покидає свою країну, є безпідставною, оскільки у даному випадку не йде мова про виїзд дитини на постійне місце проживання за кордон. Це є лише припущенням апелянта. З цих же підстав не беруться до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваним рішенням нібито зачіпаються батьківські права ОСОБА_3.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що своїми діями відповідач фактично перешкоджає сину в реалізації гарантованого ст.33 Конституції України права кожної особи, яка на законних підставах перебуває на території України, вільно залишати територію України за винятком обмежень, які установлюються законом. Відповідач у даному випадку діє всупереч положенням ст.155 СК України, у якій йдеться про те, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Також колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що дана справа розглянута Немирівським районним судом Вінницької області з порушенням правил підсудності, так як ОСОБА_3. мешкає у АДРЕСА_1. Адже з матеріалів вбачається, що відповідач зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с.18). Тому згідно ч.1 ст.109 ЦПК України справа була підсудна саме Немирівському районному суду. Також слід звернути увагу, що у своїх же заявах, згідно з якими відповідач раніше давав згоду на тимчасові виїзди дитини за кордон, він зазначав, що зареєстрований у АДРЕСА_2 (а.с.9,10). При цьому в будь-якому випадку права відповідача при її розгляді порушеними не були, він надав свої письмові заперечення на позов (а.с.22-23), яким суд дав відповідну правову оцінку. А твердження апелянта про якесь особисте знайомство позивача з суддею, що нібито вплинуло на результат вирішення справи, колегія суддів до уваги не бере як голослівне.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни даного рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Немирівського районного суду від 23 березня 2015р. у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :