АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/1278/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1440/15Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Карнауха П.М.,

Суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі: Ткаченко Т.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Колегія суддів, заслхавши доповідь судді-доповідача Карануха П.М., -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2, пошкоджено належний йому автомобіль «Міцубісі», реєстраційний номер НОМЕР_1. Вартість матеріального збитку за висновком експерта № 09/78/14 від 03.09.2014 р. становить 20846,09 грн., та згідно додаткового висновку № 02/01/15 від 03.09.2014 р. станом на 15.01.2015 р. - 23567,75 грн. Також ним були понесені витрати по оплаті телеграм для виклику відповідача до експерта для проведення авто товарознавчого дослідження на суму 229,55 грн., оплатою послуг експерта 1000,00 грн., правової допомоги по справі про адміністративне правопорушення та цивільній справі на загальну суму 5000,00 грн. Всього йому завдано матеріальної шкоди на суму 29797,30 грн., а також 10000,00 грн. моральної шкоди у зв'язку з перенесеними тяжкими хвилюваннями самим фактом ДТП, пошкодженням автомобіля, внаслідок чого він переніс психологічний вплив та стрес, пов'язаний з ДТП, тривалий час перебував у пригніченому стані, поганому настрої, втратив душевний спокій; змушений був займатися питаннями оцінки збитків, збиранням документів. ДТП порушило плани його сімейного літнього відпочинку. Змушений був звернутися до лікаря за медичною допомогою внаслідок перенесеного стресу в результаті ДТП. Посилила хвилювання та стресовий стан поведінка відповідача. За вказаних обставин просив стягнути завдану матеріальну шкоду у сумі 29797,30 грн., а також 10000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 24797,30 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 3000,00 грн. моральної шкоди, у повернення сплаченого судового збору 378,52 грн.. 2096,70 грн. витрат на правову допомогу.

Зобов'язано ОСОБА_3 після відшкодування шкоди передати в розпорядження ОСОБА_2 пошкоджені деталі: двері праві передні.

В іншій частині позову відмовлено.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позову.

Вважає штучно завищеною вартість ремонтних робіт та запасних частин його автомобіля на 2721,66 грн.

Не погоджується з тим, що суд прийняв до уваги висновок експерта про вартість ремонту станом на 15.01.2015 р.

Вважає, що суд безпідставно включив до ремонтних робіт додаткові витрати на суму 184,80 грн., пов'язані з захистом днища автомобіля, яке не було пошкоджено під час ДТП.

Розмір моральної шкоди не підтверджений доказами про неможливість позивачем використання транспортного засобу за призначенням після ДТП та безпідставно стягнуто судом 2096,70 грн. витрат на правову допомогу, оскільки не надано витяг з угоди на представництво інтересів у цивільній справі та обґрунтування розміру фактичної зайнятості і розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу.

Посилається на те, що суд безпідставно стягнув з нього на користь позивача в якості матеріального збитку витрати по оплаті телеграм та послуг експерта, які не є збитками в розумінні ст. 22 ЦКУ.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст.214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду зазначеним вимогам відповідає не в повній мірі.

Відповідно до статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 04.11.2014 року, залишеною без змін постановою по справі про адміністративне правопорушення Апеляційного суду Полтавської області від 05.12.2014 р., ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушень за ст.. 130 ч.1, ст.. 124 КУпАП України. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.. 130 ч., ст.. 124 КУпАП України провадженням закрито у зв'язку з перебігом строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП України (а.с. 8-13).

Постановою встановлено, що ОСОБА_2, 15.06.2014 р. о 22:15 год., рухаючись на автомобілі Опель-Вектра, д.н.з. НОМЕР_2 по вул.. першотравневій в м. Кременчуці Полтавської області, в порушення вимог п.2.5 ПДР, керував зазначеним автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, що виразилося в наявності запаху алкоголю зротової порожнини, млявій мові, тремтінню рук. Від проходження медичного огляду в медичному закладі КНД ОСОБА_2 відмовився в присутності свідків. Крім того, в цей же день 5.06.2014 р. о 22:15 год., ОСОБА_2, керуючи автомобілем Опель-Вектра, днз НОМЕР_2 по вул. Першотравневій у м. Кременчуці, рухаючись заднім ходом в порушення п. 10.9 ПДР не впевнився в безпеці руху та допустив наїзд на припаркований автомобіль Міцубісі, д.н.з. НОМЕР_5, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована згідно полісу НОМЕР_4 (а.с.15), а відповідача ОСОБА_2 - згідно Полісу НОМЕР_3 в ВАТ НАСК «Оранта» (а.а. 87).

Установлено, що відповідач не повідомляв страхову компанію про скоєння ДТП.

Згідно висновку № 09/78/14 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, вартість відновлювального ремонту КТЗ становить 15342,45 грн.. Вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ ОСОБА_3, становить 20846,09 грн. (а.с.18-30, 54-72).

Згідно Висновку № 02/01/15 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, станом на 15.01.2015 р. з урахуванням раніше наданого висновку № 09/78/14 експертного авто товарознавчого дослідження від 03.09.2014 р. складає 18010,75 грн. Вартість матеріального збитку з урахуванням ВТВ, заподіяного власникові колісного транспортного засобу автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_3, станом на 15.01.2015 р. з урахуванням раніше наданого висновку № 09/78/14 експертного авто товарознавчого дослідження від 03.09.2014 р. складає 23567,75 грн. (а.с.31-37, 73-83).

Згідно протоколу № 09/78/14 огляду транспортного засобу, що міститься у висновку експерта № 09/78/14, зафіксовані наступні пошкодження належного позивачу автомобіля та підлягає ремонту: крило праве переднє, деформація в задній нижній частині на площі 115х265 мм, гофри, сліди волочіння, зчоси ЛФП.

Двері праві передні: деформація в середній, нижній, верхній частині, з деформацією в районі дуги безпеки, гофри, кручення металу, сліди волочіння, площа деформації6 785х640 мм. Підлягає заміні (а.с. 61).

Окрім того, у справі наявні копія свідоцтва про народження ОСОБА_5, яка доводиться позивачу малолітньою дочкою (а.с. 16) та записи лікаря в медичній картці ОСОБА_3 КДП 11702 від 23.06.2014 р. (а.с. 17 на звороті).

Згідно наданих позивачем квитанцій, ним понесені 1000,00 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження (а.с.51,52), 229,57 грн. за направлення на адресу відповідача ОСОБА_2 телеграм (а.с.38,52) та правову допомогу, надану йому адвокатом ОСОБА_6. на загальну суму 5000,00 грн. (а.с.51).

Задовольняючи частково позов, місцевий суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (ст. 22 ЦКУ).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦКУ).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦКУ).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦКУ).

У Постанові Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» в п.2 зазначено, що відповідно до статей ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка їх заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди (п. 9 Постанови).

Відповідно до роз'яснень у п.16,14 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди.

При визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

У разі якщо на час виконання рішення суду про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти зросли ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких було присуджено відшкодування, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилося вже після зростання цін і тарифів.

У відповідності до ст.23 Цивільного Кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч.2).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3).

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. №4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (ч.9).

Відповідно до ст. 60, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При стягненні з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди в розмірі 23567,75 грн., місцевий суд не звернув увагу на те, що згідно висновків експертного дослідження до вартості відновлювального ремонту включено додаткові витрати на суму 184,80 грн. у вигляді захисту днища, які не входять до переліку пошкоджень транспортного засобу, встановлених експертним висновком, зокрема, протоколом огляду ТЗ за № 09/78/14 (а.с.61).

Також суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача 1000,00 грн. витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження та коштів у сумі 229,55 грн., що були витрачені позивачем на виклик відповідача для проведення експертного дослідження засобами телеграфного зв'язку з огляду на те, що дані витрати не відносяться ні до збитків у розумінні ст. 22 ЦКУ, ні до судових витрат, перелік яких наведено у ст. 79 ЦПК України. Тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 23382,95 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Окрім того, у відповідності до роз'яснень у п. 16 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», необхідно зобов'язати ОСОБА_3 після відшкодування відповідачем шкоди передати ОСОБА_2 пошкоджені деталі, що підлягають заміні: двері праві передні від належного позивачу автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів приходить до переконання, що пошкодженням належного позивачу майна йому була заподіяна моральна шкода, оскільки пошкодження автомобіля призвело до душевних страждань, змусило докладати зусиль для організації свого життя.

При цьому із урахуванням принципів справедливості та виваженості, а також виходячи з засад добросовісності та розумності, колегія суддів приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, з урахуванням обставин справи, характеру і ступеня вини відповідача та зібраним по справі доказам у їх сукупності, підлягає відшкодуванню у розмірі 2000,00 грн.

За приписом ст.88 ЦК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як роз'яснено у п. 35 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положеннястатті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи (ст. 86 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (ст.84 ЦПК України), що також роз'яснено у постанові Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12,42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як убачається з матеріалів справи, повноваження представника позивача ОСОБА_6. при розгляді справи у суді першої інстанції підтверджені ордером ПТ № 055465 від 30.03.2015 р. (а.с.47). Також у справі наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та квитанції про сплату послуг ФОП ОСОБА_6. на суму 3000,00 грн., в якій зазначено, що оплата гонорару згідно угоди про надання юридичної допомоги від 12.01.2015 року та 2000,00 грн. оплата гонорару згідно угоди про надання юридичної допомоги від 17 липня 2014 року у справі про адміністративне правопрорушення (а.с.47,51).

Разом з тим, позивачем ні в суді першої, ні апеляційної інстанціях не надано суду угоду чи договір щодо об'єму повноважень та обсягу наданих позивачу послуг адвокатом ОСОБА_6. по даній цивільній справі.

Згідно Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 № 4191-VI, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_6. приймав участь при розгляді даної справи в судовому засіданні 31.03.2015 року тривалістю 1 годину 25 хвилин.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі: з 1 січня становить 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень.

Таким чином, вартість однієї години участі адвоката ОСОБА_6. у судовому засіданні становить 487,20 грн. (1218х40:100=487,20). Відповідно, вартість однієї хвилини становить 8,12 грн. (487,20:60=8,12).

Таким чином, вартість 1 год. 25 хв. участі адвоката ОСОБА_6. у судовому засіданні дорівнює 690,20 грн. ((8,12х25)+487,20=690,20).

Також при подачі позову ОСОБА_3 було сплачено 541,60 грн. судового збору (а.с. 1,2).

Враховуючи те, що позов фактично задовольняється на 78,47 %, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 424,99 грн. судового збору та 541,59 грн. витрат на правову допомогу, а всього 966,58 грн.

За таких обставин рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності і обгрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303,307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 березня 2015 року, - скасувати. Ухвалити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 26349,53 грн. (двадцять шість тисяч триста сорок дев»ять гривень 53 копійки), з яких: 23382,95 грн. (двадцять три тисячі триста вісімдесят дві гривні 95 копійок) на відшкодування матеріальної шкоди, 2000,00 (дві тисячі) грн. моральної шкоди, 424,99 грн. у повернення сплаченого судового збору та 541,59 грн. витрат на правову допомогу.

Зобов'язати ОСОБА_3 після відшкодування шкоди передати ОСОБА_2 пошкоджені деталі, що підлягають заміні: двері праві передні від належного ОСОБА_3 автомобіля Mitsubishi Outlander, державний номер НОМЕР_1.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий /підпис/ П.М.Карнаух

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавської області П.М.Карнаух