Справа № 202/3329/14-ц
Провадження № 2/202/2509/2015
20 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді: Мороза В.П.
при секретарі: Гармаш К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: УДАІ ГУМВС України Дніпропетровській області про звернення стягнення, -
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: УДАІ ГУМВС України Дніпропетровській області про звернення стягнення.
В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідно до укладеного договору № K3V0AK04870002 від 05 березня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 19 026, 45 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення 04.03.2015 року.
В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконував. У звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 року має заборгованість 67 796, 58 долар США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до повідомлення НБУ від 16.01.2014 року складає 541 898, 03 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 21 489, 98 долар США; заборгованість по процентам за користування кредитом 6 491, 64 долар США; заборгованість по комісії за користування кредитом 1 181, 28 долар США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання 35 375, 48 долар США; штраф (фіксована частина) 31, 28 долар США; штраф (процентна складова) 3 226, 92 долар США.
В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем укладено договір застави рухомого майна, згідно якого предметом застави є автомобіль Opel, модель: ASTRA OTGF69, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легкове авто, № кузова/шасі: Y6D0TGF69X017351, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить відповідачеві на праві власності.
Крім того, зобов'язання за вказаним договором № K3V0AK04870002 від 05 березня 2008 року забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн., згідно договору № 167 укладеного 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "А-Банк".
У звязку із виникненням заборгованості за кредитним договором позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, вимога до поручителів залишена без задоволення, тому змушений звертатися до суду та просить в рахунок погашення заборгованості витребувати у відповідача та передати в заклад (володіння) шляхом опису позивачем предмет застави автомобіль Opel, модель: ASTRA OTGF69, рік випуску: 2008, д/н НОМЕР_1, який належить відповідачеві на праві власності; комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію (технічний транспорт) автомобіля; звернути стягнення на предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля позивачем з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем зі зняттям вказаного автомобіля в органах ДАІ України з реєстраційного обліку; стягнути солідарно з відповідачів 10 000 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 200 грн.; стягнути з відповідача ОСОБА_1 судовий збір.
Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, звернути стягнення на предмет застави, стягнути судові витрати, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитно-заставний договір № K3V0AK04870002 від 05 березня 2008 року, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 19 026, 45 долар США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення 04.03.2015 року та зобовязався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами (а. с. 11-20).
Однак, відповідач свої зобовязання не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 16.01.2014 року в розмірі 67 796, 58 долар США, що за курсом 7,99 грн. відповідно до повідомлення НБУ від 16.01.2014 року складає 541 898, 03 грн., що підтверджується розрахунком банку (а. с. 6-7).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
В силу ст. 572 ЦК України кредитор має право в разі невиконання боржником зобов'язання забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
В забезпечення виконання зобов'язання, відповідно до п. 8.1 кредитного договору, предметом застави є автомобіль, власником якого є відповідач.
У відповідності до вимог ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором застави автомобіля № K3V0AK04870002, укладеним між сторонами 05 березня 2008 року, у розділі Звернення стягнення на предмет застави, п. 13.2 передбачено позасудове звернення стягнення, а саме сторони дійшли згоди, що звернення стягнення на предмет застави може здійснюватися шляхом передачі предмета застави у власність Банку для задоволення та погашення забезпечених вимог; продажу предмета застави третій особі у відповідності з вимогами законодавства України; на підставі виконавчого напису нотаріуса; та будь-якою іншою процедурою, дозволеною законодавством України.
Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач не звертався до відповідача ОСОБА_1 з вимогою врегулювання питання щодо погашення вказаної заборгованості, як не звертався до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, однак договором застави визначено позасудовий порядок звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із чим позивачем не доведено порушення його прав за договором застави.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України представником позивача не надано суду обґрунтувань того, що позивач не звернувся до відповідача в позасудовому порядку із вимогою про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору, та відсутня відповідна відмова відповідача, цим самим банк порушив принцип рівності сторін договору, своїми діями поставив відповідача у невигідні для нього умови, адже від своєчасної реалізації заставного майна сума боргу відповідача значно б зменшилась.
Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
В якості забезпечення виконання зобовязань відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, 20.10.2010 року між позивачем та відповідачем ПАТ "А-Банк" укладено договір поруки, яким зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою в розмірі 10 000 грн. (а. с. 9).
Відповідно до п. 8 договору поруки, який був укладений між позивачем та ПАТ "А-Банк", договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.
Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Кредитно-заставним договором укладеним між позивачем та ОСОБА_1 визначено, кінцевий термін повернення коштів, а саме - 04.03.2015 року. Отже, у позивача виникло право предявити вимогу до поручителів щодо повернення кредиту, починаючи з 04 березня 2015 року, протягом наступних шести місяців.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що право вимоги до поручителя не підлягає захисту, у звязку із передчасним зверненням позивача до суду, а також позивачем необґрунтовано вимогу щодо стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат на юридичну допомогу в розмірі 3 200 грн., у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 212-215, 224, 294 ЦПК України, ст. ст. 11, 526, 553, 554, 559, 572, 590, 591 ЦК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: УДАІ ГУМВС України Дніпропетровській області про звернення стягнення - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя В.П.Мороз