САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/2236/15-ц
Провадження № 2-о/206/346/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" травня 2015 р.

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого, судді Зайченко С.В.,

народні засідателі: Чурбакова М.М.

Шафран С.В.

при секретарі Щербині Є.С.,

за участю прокурора Лихолат Б.Д.,

адвоката Тонкіної Н.О.,

законних представників ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника заявника, лікаря-психіатра Латишевої О.О.

розглянувши у відкритому виїзному судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу окремого провадження за заявою Комунального закладу «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради, заінтересована особа - ОСОБА_7, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку,

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР (заявник) звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_7 , 1947 р.н., яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги в заяві та у судовому засіданні заявник обґрунтував тим, що 03.05.2015р. о 12 год. 41 хв. ОСОБА_7 була госпіталізована до психіатричного стаціонару з діагнозом гострий поліморфний психотичний розлад. За думкою комісії лікарів лікування можливе лише у стаціонарних умовах.

ОСОБА_7 письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давала, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

У судовому засіданні ОСОБА_7 заперечувала проти госпіталізації та пояснила, що вона є здоровою, ніякими психічними захворюваннями не хворіє. Заяву про госпіталізацію до лікарні написав її син ОСОБА_4, оскільки він бажає сам житии в їх квартирі, тому її обмовляє.

У судовому засіданні законний представник ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_7 її матір'ю, яка ніякими психічними розладами не страждає. Її брат ОСОБА_4 ображає мати, вона це чує по телефону майже кожен. Між ними погані стосунки, часто виникають сварки.

У судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_7 є його матір'ю. З 2001 року між ними склались неприязні стосунки. Останнім часом вона стверджує, що він її травить. Мати шукає спосіб вижити його з квартири, налаштовує проти нього сусідів.

У судовому засіданні прокурор, адвокат, висловили думки про те, що зазначена заява не підлягає задоволенню за її безпідставністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи Латишевої О.О., думку прокурора, адвоката, законних представників, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що 03.05.2015р. о 12 год. 41 хв. ОСОБА_7 була госпіталізована до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Мікульського лікарні КЗ «ДСШМД» ДОР.

Представник психіатричного закладу в заяві та в судовому засіданні посилається на те, що хвора тривожна, підозріла, каже, що син її отруює кислотами, підливає миючі засоби в їжу. ОСОБА_7 було поставлено попередній діагноз - гострий поліморфний психотичний розлад. Главою 10 (ст.ст.279-282 ) ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу" врегульовано порядок розгляду заяви про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Ст.14 Закону України "Про психіатричну допомогу" передбачено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах та при встановлені в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Виходячи з вимог Закону для госпіталізації особи до психічного закладу недостатньо лише факту наявності у цієї особи психічного розладу, а повинні бути в наявності ознаки, передбачені ст. 14 Закону України " Про психіатричну допомогу".

В ході розгляду справи заявником не було надано доказів тому, що ОСОБА_7 за своїм психічним станом може вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї особисто або для її оточення, або її неспроможніть самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7, 1947 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з сином ОСОБА_4

В підтвердження своїх доводів про те, що вона не потребує примусового лікування в КЗ «ДКПЛ» ДОР ОСОБА_7 пояснила, що самостійно забезпечує свої життєві потреби, не потребує сторонньої допомоги. Вважає, що син звернувся з заявою про її госпіталізацію, оскільки між ними склались неприязні стосунки і він не бажає жити з нею в одній квартирі.

Суд перевірив довідку з медичного закладу, заяву, на підставі яких ОСОБА_7, 1947 року народження була госпіталізована до КЗ «ДКПЛ».

Доказів тому, що за своїм психічним станом ОСОБА_7 могла вчинити дії, які являють собою безпосередню небезпеку для неї особисто, для її оточення або неспроможність самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність в ході розгляду справи представлено не було. Посилання в заяві про госпіталізацію на розлад психіки ОСОБА_7 нарівні з іншими доказами, що зібрані по справі, за висновком суду не дають підставу для її примусового лікування в умовах КЗ «ДКПЛ»ДОР.

Даючи оцінку доказам, що були зібрані в ході розгляду справи, поясненням і запереченням учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що з урахуванням положень Закону України "Про психіатричну допомогу" відсутні підстави для задоволення заяви КЗ «ДКПЛ»ДОР щодо примусової госпіталізації і лікування в умовах стаціонару психіатричної лікарні ОСОБА_7 Розлад в стосунках між родичами, можливо сприяли психічному розладу її життя, але не дають підстав для висновку, що вона потребує примусового лікування в умовах КЗ «ДКПЛ» ДОР.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 14, 16 Закону України від 22.02.2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" , ст.ст. 4- 8, 10, 11, 18, 57 - 60, 130, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня " Дніпропетровської обласної Ради про госпіталізацію у психіатричну лікарню ОСОБА_7, 1947 року народження без її згоди для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Зайченко С.В.

Народні засідателі: Шафран С.В.

Чурбакова М.М.