Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7742/14-ц Головуючий у 1-й інст. Маслак В. П.
Категорія 27 Доповідач Снітко С. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Снітка С.О.

суддів Шевчук А.М.,

Забродського М.І.

секретаря Гарбузюк Ю.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про зобовязання вчинити дії за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

27.08.2014 р, ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Райффайзен банк Аваль» про зобов'язання вчинити дії.

Зазначив, що 29.08.2007 р. між ОСОБА_2 та відповідачем був укладений кредитний договір про надання та отримання 40 000 доларів США кредиту під 9 % річних.

25.03.2009 р. було укладено додаткову угоду до кредитного договору, в якій відсоткова ставка на період з 25.03.2009 р. по 25.03.2010 р. встановлена 10, 85 % річних. Листом від 02.04.2014 р. банк повідомив її про одностороннє збільшення відсоткової ставки до 16,85 % річних починаючи з 11 листопада 2008 року. Не зарахувавши переплату коштів на погашення тіла кредиту, банк протиправно нараховував відсотки на фактично отримані кошти як на такі, якими користується позичальник.

Посилаючись на порушення відповідачем закону та договору позивачка просила суд постановити рішення, яким визнати протиправним одностороннє підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, визнати протиправним не зарахування коштів, отриманих банком в рахунок погашення отриманого кредиту, зобов'язати банк зарахувати кошти, які були сплачені у сумі більшій ніж передбачено графіком погашення кредиту та відсотків датою фактичного внесення позивачем на рахунок коштів, зобов'язати банк здійснити перерахунок нарахувань відсотків за користування кредитними коштами за ставкою 10, 85 % річних за період з 25 березня 2009 р. по 25 березня 2010 р. включно та за весь інший період за відсотковою ставкою 9 % річних з врахуванням зменшення тіла кредиту за рахунок часткового дострокового погашення кредиту (внесених у більшій сумі коштів), зобов'язати банк за наслідками відрахувань та перерахунків відсотків різницю коштів зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту датою фактичного отримання коштів та надати новий розрахунок по сплаті відсотків та погашенню тіла кредиту.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року в позові відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає його протиправним, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права. Додаткової угоди № 1 від 10.11.2008 р. суд не мав права брати до уваги, оскільки дана угода є недійсною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Із матеріалів справи видно, що 29.08.2007 р. між сторонами укладено кредитний договір згідно якого відповідач надав позивачці 40 000 дол. США кредиту під 9 % річних зі строком погашення по 28.08.2027 р.

10.11.2008 р. сторони підписали додаткову угоду № 1 до кредитного договору, якою погодили, що розмір процентної ставки за договором змінюється у випадку припинення трудових відносин між банком та позичальником (шляхом підвищення до рівня діючої процентної ставки визначеної Тарифним комітетом банку на дату припинення трудових відносин (а. с. 14).

Відповідно до наказу Житомирської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль» від 04.11.2008 р. ОСОБА_2, провідного економіста базового відділення банку звільнено з роботи 11.11.2008 р. за згодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України (а. с. 31).

11.11.2008 р. процентна ставка за користування кредитом збільшена до рівня 16,85 % річних, згідно умов Додаткової угоди № 1 від 10.11.2008 р. (а. с. 20).

Згідно рішення комітету з управління активами та пасивами банку від 10.10.2008 р. за іпотечними програмами встановлено відсоткову ставку за користування кредитом в іноземній валюті у розмірі 16, 85 % річних (а. с. 56).

Судом установлено, що сторони шляхом підписання додаткової угоди № 1 від 10.11.2008 р. погодили підвищення кредитної ставки, визначили момент такого підвищення у випадку припинення трудових відносин, та порядок визначення до рівня діючої процентної ставки визначеної Тарифним комітетом банку на дату припинення трудових відносин.

Отже доводи позивачки про одностороннє збільшення відсоткової ставки за користування кредитом не відповідають обставинам справи.

Додатковою угодою № 1 від 25.03.2009 р. до кредитного договору сторони погодили тимчасово на строк з 25.03.2009 р. по 25.03.2010 р. встановлення процентної ставки за користування кредитом у розмірі 10, 85 % (а. с. 15).

Відповідно до п. 5 додаткової угоди графік погашення кредиту та інших платежів викладено в новій редакції (а. с. 34-36).

З довідки від 03.06.2014 р. про операції за кредитом, поданої за період з 29.03.2007 р. по 02.06.2014 р. та графіків погашення кредиту видно, що за період з 25.03.2009 р. по 25.03.2010 р. застосовано процентну ставку 10, 85 %, а з 26.03.2010 р. застосовано процентну ставку 16, 85 % річних. Зазначене відповідає умовам кредитного договору та додатковим угодам від 10.11.2008 р. та 23.03.2009 р. (а. с. 22-23, 34-36, 52-54).

Встановлено судом також, що 18.03.2010 р. позивачкою внесено на погашення кредиту 10 000 доларів CША, які зараховано банком в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Станом на 16.03.2010 р. заборгованість за тілом кредиту становила 34 833, 23 дол. США, та 18.03.2010 р. після внесення коштів у сумі 10 000 дол. США заборгованість по тілу кредиту на вказану суму зменшилася та становила 24 833, 23 дол. США (а. с. 22-23).

Відповідно, 27.07.2010 р. заборгованість по тілу кредиту становила 22 849, 20 дол. США та після внесення позивачкою 30.07.2010 р. коштів на погашення кредиту в сумі 9 662, 36 дол. США заборгованість зменшилася на вказану суму та становила 13 186, 84 дол. США.

Таким чином, безпідставними є доводи позивачки про те, що отримані кошти у сумі більшій ніж передбачено графіком погашення кредиту, відповідач не зарахував як часткове дострокове погашення кредиту.

Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, додаткова угода недійсною не визнана. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України , колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_2 відхилити, а рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів з цього моменту може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: