Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 2-791/10
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2010 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Козаченка Р.В.,

при секретарі Вєтошкіної Ю.В., за участю:

позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в

м. Первомайську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

12 березня 2010 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому вказували наступне.

2 листопада 2009 року між ними та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу, згідно якого вони придбали житловий будинок за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Кумари, вул. Центральна, буд. 138.

Посилаючись на те, що між ними були домовлені та виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу, а саме: продавець передав покупцю майно, а покупець прийняв його та сплатив за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору та підтверджену письмовою розпискою, але відповідач в подальшому ухилився від нотаріального укладання договору, просили визнати дійсним договір купівлі-продажу зазначеного будинку та визнати за ними в рівних частках право власності на це домоволодіння.

Під час розгляду справи позивачі збільшили позовні вимоги і просили також визнати дійсним договір купівлі-продажу вказаного будинку та земельних ділянок, виділених для його обслуговування та ведення особистого підсобного господарства, а також визнати за ними право власності на дане нерухоме майно.

Позивачі в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позов визнав та не заперечував проти його задоволення, пояснивши, що отримав повністю плату за будинок із земельними ділянками в сумі 17 000 грн., але в подальшому через різні особисті перепони не зміг виконати домовленість про подальшу нотаріальну реєстрацію договору купівлі-продажу нерухомості.

Заслухавши пояснення позивачів та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Так, з положень ст. 317, ч.ч. 1-3 ст. 319 ЦК України вбачається, що право володіння, користування та розпорядження майном (в тому числі право продажу) належить власнику цього майна.

Водночас, положення абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України вказують на необхідність здійснення державної реєстрації права власності щодо деяких категорій майна (щодо яких право власності виникає з моменту його реєстрації).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 14 лютого 2005 року Первомайською державною нотаріальною конторою, був власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, с. Кумари, б. 138.

В листопаді 2009 року позивачі та відповідач в усній формі домовилися про укладення договору купівлі-продажу зазначеного житлового будинку з господарськими спорудами. Вони узгодили всі його істотні умови. При цьому продавець передав покупцю нерухоме майно та всю документацію щодо нього, а покупець прийняв його та сплатив за нього грошову суму, обумовлену сторонами в розмірі 17 000 грн.

При цьому, за обоюдною домовленістю сторін, окрім будинку також було домовлено і про купівлю-продаж двох земельних ділянок:

-площею 0,25 га, виділеної для обслуговування житлового будинку відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № №68;

-площею 0,16 га, виділеної для ведення особистого підсобного господарства відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № №68-а.

Про свою домовленість з приводу істотних умов договору відповідач надав позивачам власноручно написану розписку.

В той же час, відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагає ст. 657 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір. Який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державній реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

За статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Таким чином, норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюю прав та обовязків для сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може бути укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 120 ЗК України 2001 року та ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Оскільки під час розгляду справи було встановлено, що між сторонами договір купівлі-продажу будинку не був укладений, тому до позивачів на і підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України право власності на земельні ділянки не перейшло. Доказів того, що між сторонами був в належній формі укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна надано не було. До того ж, на час досягнення домовленості між сторонами земельні ділянки належали на праві приватної власності померлому батьку відповідача ОСОБА_4, і як спадщина відповідачем оформлені не були.

За такого, керуючись ст. ст. 10, 11, 130, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами по вул. Центральній 138 в с. Кумари Первомайського району Миколаївської області, а також земельних ділянок: для обслуговування житлового будинку площею 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,16 га, дійсним та визнання права власності на дане нерухоме майно відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження протягом 10 днів з дня проголошення рішення та подачі апеляційної скарги протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя: