Справа № 373/1196/14 Головуючий у І інстанції Потоцький В.В.
Провадження № 22-ц/780/2389/15 Доповідач у 2 інстанції Ігнатченко Н. В.
Категорія 4 12.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Ігнатченко Н.В.,

суддів : Лащенка В.Д., Поліщука М.А.,

при секретарі : Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділ частки з майна, що є у спільній власності, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2012 року вона є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником іншої 1/3 частини будинку є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 1982 року та договору дарування від 18 серпня 1983 року. Вказаний житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,0761 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка належить сторонами на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожній. Вказує, що на підставі рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року житловий будинок між ними було поділено, але у зв'язку з неприязними відносинами сторони не можуть в добровільному порядку розподілити земельну ділянку. Тому, з урахуванням збільшених позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд поділити між нею та ОСОБА_2 земельну ділянку по АДРЕСА_1 відповідно до належних їм часток (по 1/2 частині кожній) за варіантами № 7 або № 9 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року та встановити безстроковий земельний сервітут на безоплатне користування частиною земельної ділянки, що виділяється відповідачу, для проходу, проїзду, вільної експлуатації та утримання існуючих мереж трубопроводів водопостачання, водовідведення, каналізаційного колодязя та для можливості прокладати на свою земельну ділянку мереж електро- та водопостачання, а також водовідведення.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року позов задоволено. ОСОБА_3 виділено в натурі як належну їй 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0761 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, земельні ділянки, загальною площею 0,0376 га (376 кв.м): 1) площею 0,0198 га (198 кв.м), обмежену на схемі № 7 (варіант № 7 поділу земельної ділянки) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року точками: 17, 38, 37, 36, 29, 28, 30, лінія розподілу будинку «А», 31, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17; 2) площею 0,0178 га (178 кв.м), обмежену на тій же схемі точками: 39, 24, 25, 1, 32, 33, 34, 35, 39.

ОСОБА_2 виділено в натурі як належну їй 1/2 частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0, 0761 га з цільовим призначеннямдля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, земельні ділянки, загальною площею 0,0376 га ( 376 кв.м): 1) площею 0,0070 га (70 кв.м), обмежену на схемі № 7 (варіант № 7 поділу земельної ділянки) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року точками: 17, 38, 37, 36, 29, 28, 41, 20, 19, 18, 17; 2) площею 0,0306 га (306 кв.м), обмежену на тій же схемі точками: 39, 35, 34, 33, 32, 2, 3, 4, 5, 31, лінія поділу будинку «А», 30, 40, 23, 39.

Залишено у спільній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0009 га (9 кв.м), обмежену на схемі № 7 (варіант № 7 поділу земельної ділянки) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року точками: 28, 41, 40, 30, 28.

Встановлено ОСОБА_3 безстроковий земельний сервітут на безоплатне користування частиною земельної ОСОБА_2 по АДРЕСА_1, а саме: 1) право проходу та право прокладати на свою земельну ділянку для проходу, проїзду, вільної експлуатації та утримання існуючих мереж трубопроводів водопостачання, водовідведення, каналізаційного колодязя та право прокладати на свою земельну ділянку мереж електро-, водопостачання, водовідведення, площею 0,002914 га (29,14 кв.м), обмежену на схемі 10 (варіант № 1 встановлення видів права земельних сервітутів) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року точками: 3, 4, 5, 31, 40, 41, 35, 34, 46, 3; 2) право проїзду через чужу земельну ділянку площею 0,0070 га (70 кв.м), обмежену на тій же схемі точками: 17, 18, 19, 20, 41, 28, 29, 36, 37, 38, 17. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач, через представника за довіреністю ОСОБА_4, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 листопада 2012 року ОСОБА_3 є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. ОСОБА_2 належить 1/3 частина цього будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24 квітня 1982 року та договору дарування від 18 серпня 1983 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2013 року за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності на квартири № 1 та № 2 відповідно у вищевказаному домоволодінні, з їх виділенням в натурі.

Також позивач і відповідач є власниками земельної ділянки площею 0,0761 га з цільовим призначеннямдля будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 по 1/2 частині кожна.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що кожен із співвласників земельної ділянки має право на надання йому у володіння та користування тієї частини земельної ділянки в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності та, з урахуванням вказаних часток, провів розподіл спірної земельної ділянки за варіантом № 7 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року та варіантом № 1 встановлення видів права земельних сервітутів цієї ж експертизи.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

За правилами ч. 1 ст. 356, ч. 3 ст. 358 та ч. 1 ст. 364 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

З матеріалів справи вбачається, що з метою встановлення технічної можливості розподілу земельної ділянки між сторонами, ухвалою суду від 20 червня 2014 року по справі було призначено судову земельно-технічну експертизу, за результатами проведення якої експертом Бойко М.В. складений висновок № 12-14 від 9 вересня 2014 року, в якому запропоновано 3 (три) варіанти розподілу земельної ділянки по АДРЕСА_1, а її вартість становить 82 036,00 грн.

У зв'язку з тим, що даний висновок містив суперечливі дані щодо об'єкту експертного дослідження, суд першої інстанції вислухавши усні пояснення експерта, дійшов висновку про призначення додаткової судової земельно-технічної експертизи, за результатами проведення якої експертом Бойко М.В. був складений висновок № 27-14 від 4 грудня 2014 року. Згідно вказаного висновку встановлено, що існує технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів розділити земельну ділянку площею 0,0761 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що знаходиться по АДРЕСА_1 відповідно до часток її співвласників (1/2 та 1/2). При цьому на розгляд суду запропоновано 6 (шість) варіантів розподілу земельної ділянки (схеми 4-9), в тому числі варіанти №№ 7, 8, 9, які потребують встановлення постійного земельного сервітуту для проходу до будівель та частин земельної ділянки, та 2 (два) можливі варіанти встановлення видів права земельного сервітуту (схеми 10-11).

Згідно ч. 1 ст. 86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені норми закону, слід дійти висновку, що варіант № 7 висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року, за яким було здійснено розподіл спірної земельної ділянки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повністю дає відповіді на поставленні питання в ухвалах суду про призначення як первинної так і додаткової експертизи, він відповідає меті поділу земельної ділянки, а саме забезпечення максимально ізольованого користування земельною ділянкою для кожної із сторін з метою припинення конфліктних ситуацій з приводу користування спільним майном, а також у спільному користуванні сторін залишиться частина земельної ділянки з найменшою площею, порівняно з іншими варіантами.

Поруч з цим, вказаний варіант розподілу земельної ділянки передбачає встановлення земельного сервітуту для забезпечення можливості позивачу, які непрацездатному інваліду ІІ групи, користуватись належним майном, зокрема для проходу до сараю, вбиральні, частини земельної ділянки (город), та забезпечення можливості вільної експлуатації та утримання існуючих мереж трубопроводів водопостачання, водовідведення, каналізаційним колодязем, а також для можливості прокладання необхідних комунальних зручностей до сараю.

Так, статті 401-404 ЦК України передбачають, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо земельної ділянки, для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений рішенням суду. Сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном і може бути встановлений безстроково. Право користування чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатація ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорацію тощо.

Таким чином суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про те, що для вирішення земельного спору, що виник між сторонами, необхідно встановити земельний сервітут у вигляді надання ОСОБА_3 права користування частиною земельної ділянки, що виділяється у власність ОСОБА_2, оскільки у інший спосіб забезпечити прохід, прокладання та експлуатацію ліній електропередач, зв'язку і трубопроводів неможливо.

Отже, зважаючи на необхідність забезпечення максимально ізольованого користування частинами земельної ділянки сторонами у справі для припинення конфліктних відносин, можливість розподілу ділянки у відповідності до часток 1/2 до 1/2, визначена найменша площа, що залишається в спільному їх користуванні, необхідність встановлення земельного сервітуту для можливості вільного користування та обслуговування позивачем своєї частини будинку та земельної ділянки, та приймаючи до уваги її стан здоров'я та непрацездатність, суд доцільно розділив спірну земельну ділянку відповідно до варіанту № 7 (схема № 7) висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи № 27-14 від 4 грудня 2014 року та до варіанту № 1 встановлення видів права земельних сервітутів цієї ж експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час розгляду спору кожна із сторін не провела державну реєстрацію права власності на виділені їм частини житлового будинку, що знаходить на спірній земельній ділянці, а тому дана обставина призвела до неправильного вирішення справи, не приймаються до уваги колегії суддів як безпідставні, оскільки предметом спору в даному випадку є не поділ будинку, а поділ земельної ділянки як окремого об'єкту нерухомості, що належить сторонам на праві спільної часткової власності.

Інші доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 309 ЦПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: