АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Винту Ю.М., Одинака О.О.

секретар Паучек І.І.

з участю позивачки ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Посилалась на те, що 23 квітня 2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, від даного шлюбу в них народилося двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають біля позивачки та знаходяться на її утриманні.

Вказувала, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати своїх дітей. Зокрема, це виявилося у тому, що відповідач відмовляється добровільно надавати кошти на їх утримання, а саме на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Також вказує що їхні з відповідачем діти повністю знаходяться на її утриманні та проживають біля неї.

Добровільно виділяти кошти на утримання дітей відповідач відмовляється, витрачає гроші тільки на свої потреби, інтересами сімї не цікавиться.

№22-ц/794/1092/15 Головуючий у 1 інстанції Руснак А.І. Категорія 46/48 Доповідач Кулянда М.І.

Також вказувала, що вона самостійно здійснює догляд за дітьми. Відповідач по справі постійного місця роботи не має, але має дохід від роботи, яку він виконує не офіційно, тимчасово та сезонно, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей.

Просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, кошти на утримання синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви в суд.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН-), зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь позивача ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрованої та проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_7 на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в твердій грошовій сумі по 600 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 16 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Вирішено питання про сплату судового збору.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи частково позов та стягуючи з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 600 гривень щомісячно до їх повноліття, суд першої інстанції врахував норми матеріального права та обставини, встановлені ним на підставі досліджених доказів по справі.

Судом встановлено, що 23 квітня 2007 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб.

Від шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю та знаходяться на її утримані, добровільно досягти згоди щодо сплати аліментів сторони не можуть.

За правилами ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, при цьому в добровільному порядку узгодити питання про матеріальне забезпечення дитини між сторонами неможливо, та правильно визначив спірні правовідносини, повно та об'єктивно встановив фактичні обставини справи, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення аліментів.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що спільні діти сторін потребують матеріальної допомоги на їх утримання, обоє з батьків повинні піклуватися про утримання та фізичний і духовний розвиток дитини.

Доводи апелянта про те, що судом не враховано ту обставину, що він ніде не працює, доходи його є нерегулярними і його доходу, який він отримує щомісяця за виконання разової роботи є недостатньо для сплати аліментів у визначеному судом розмірі, є необґрунтованими, оскільки судом визначено такий розмір аліментів, який є можливим для сплати і мінімально необхідним для утримання неповнолітніх дітей, а згідно вимог ст. 180 СК України обовязок батьків утримувати неповнолітніх дітей не пов'язаний з тим, чи працює один із батьків, на якого покладається такий обовязок.

Твердження апелянта щодо того, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, суд не може прийняти до уваги, оскільки батько одержує пенсію і не може знаходитись на утриманні відповідача, особи, яка взагалі не працює і не одержує заробітної плати.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що у нього склалось таке матеріальне становище, за наявності якого він не спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у визначеному судом 1-ї інстанції розмірі.

Зокрема, ним не надано доказів про наявність обставин, передбачених ст. 182 СК України, які суд повинен врахувати при визначенні розміру аліментів, тобто наявність у нього утриманців, поганий стан його здоровя і таке інше.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Усупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, апелянт не надав суду належні та допустимі докази на спростування висновків суду першої інстанції.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу її в законну силу.

Головуючий:

Судді: