У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Попович О.В.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та звернення стягнення на нерухоме майно, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним та звернення стягнення на нерухоме майно.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2015 року визнано неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу судді апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Визнаючи апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення суду першої інстанції неподаною та повертаючи її заявнику, суддя апеляційного суду вказував на невиконання останнім вимог ухвали судді апеляційного суду про залишення цієї апеляційної скарги без руху.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов передчасно.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу , а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі ‒ Постанова) судові витрати ‒ передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати ‒ це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв'язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов'язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Установлено, що у червні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про поновлення строку подання апеляційної скарги на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2015 року та апеляційною скаргу на це рішення.

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 12 червня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2015 року залишено без руху з наданням строку для виконання вимог ухвали, а саме сплати судового збору за немайнову позовну вимогу в розмірі 121 грн 80 коп. та майнову ‒ 1 827 грн.

01 липня 2015 року ОСОБА_3 на виконання вимог указаної ухвали надав доказ сплати судового збору в розмірі 121 грн 80 коп. та звернувся з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору в розмірі 1 827 грн за майновий спір, вказуючи на те, що з позовною вимогою про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_4 він звернувся в межах суми, завданої злочином, що є способом відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення правопорушення. Просив постановити ухвалу про звільнення його від сплати судового збору за вимогу майнового характеру (а. с. 210‒212).

Ухвалою судді апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 22 квітня 2015 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати, то наслідки, передбачені ст. 121 ЦПК України, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Положення ст. 121 ЦПК України щодо повернення заяви (апеляційної скарги) застосовуються в тому випадку, коли особа в установлений строк не виконає вимоги ухвали про усунення недоліків.

За змістом наведених норм закону повернення заяви (апеляційної скарги) з тих підстав, що особа не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків, можливо лише в тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилась з її змістом, але ухилилась від виконання вимог, вказаних в ухвалі.

Суд відповідно до змісту ч. 1 ст. 73 ЦПК України може продовжити строк, встановлений судом, для вчинення процесуальних дій.

Матеріали справи не містять ухвали про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_3 про звільнення його від сплати судового збору за позовну вимогу матеріального характеру та продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

В мотивувальній частині ухвали судді апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року вказується про те, що предметом позову не є відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення, тому ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не може бути застосовано. Передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору відсутні. Однак її резолютивна частина не містить висновку щодо незадоволення вказаного клопотання разом із продовженням строку для усунення цього недоліку, що є порушенням права ОСОБА_3 на оскарження рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Отже, апеляційний суд вищевказаного не врахував та дійшов передчасного висновку про те, що заявник не виконав вимог ухвали від 12 червня 2015 року.

Згідно зі ст. 129 Конституції України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_523/ed_2013_09_19/pravo1/Z960254K.html?pravo=1> однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду.

Судові процедури повинні бути справедливими (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_627815/ed_2009_05_27/pravo1/MU50K02U.html?pravo=1>), так як особа безпідставно не може бути позбавлена конституційного права на апеляційне оскарження рішення суду.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2134/ed_2013_07_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа ‒ передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді апеляційного суду Житомирської області від 03 липня 2015 року скасувати, справу передати до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов
Судді: В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Попович О.В. Ступак