печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Кулаковій І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Публічне акціонерне товариство УСК «Гарант-Авто» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив, стягнути з відповідача

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 12.12.2012 о 16 год. 20 хв. під час руху по вул. Липська в м. Києва на належний йому автомобіль «Dainatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1, впала гілка дерева, внаслідок чого його автомобілю завдано механічних пошкоджень. Вважав, що бездіяльність відповідача з приводу неналежного утримання прибудинкової території стало причиною заподіяння шкоди його майну.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача з урахуванням уточнення своїх позовних вимог, на свою користь 25703,12 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, моральну шкоду в розмірі 5000 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи 1160,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. та судовий збір в розмірі 226,47 грн.

Протокольною ухвалою від 09.04.2015 р. задоволено клопотання представника відповідача та до участі у справі в якості третьої особи залучено Публічне акціонерне товариство УСК «Гарант-Авто», яким застрахована професійна діяльність відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, вказав, що матеріальна шкода має бути виплачена ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», оскільки згідно договору від 30.05.2012 з останнім, відповідач добровільно застрахував свою відповідальність, пов'язану з наданням професійних послуг, зокрема, діяльність по утриманню зелених насаджень в Печерському районі м. Києва.

Представники третіх осіб, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судовим розглядом установлено, що 12.12.2012 о 16-10 год. по вул. Липська, 15/7 в м. Києві на належний позивачу автомобіль «Dainatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1, впала гілка, внаслідок чого його автомобілю завдано механічних пошкоджень.

Згідно додаткового звіту № 303/2 від 28.01.2015 р., проведеного «ПП ОСОБА_2.», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Dainatsu Terios», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкоджень складає 25703,12 грн.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в межах позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідно до ст. 1167 ЦК України відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 1173 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов'язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної у п. 5 Постанови Пленуму від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Сторонами не оспорюється, що пошкодження належного позивачу автомобіля відбулось внаслідок падіння гілки з дерева.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» балансоутримувач забезпечує належне утримання і своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати для цього інші підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 3.1.4 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради №1051/1051 від 25 грудня 2008 року, визначено, що утримання та благоустрій територій підприємств, установ, організацій та присадибних ділянок громадян, прибудинкових територій багатоквартирних та малоповерхових житлових будинків, належних до них будівель та споруд проводиться власником або балансоутримувачем цього будинку, або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачами укладені відповідні договори на утримання та благоустрій прибудинкових територій.

Відповідно до розділу 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України №105 від 10.04.2006 року, які зареєстровані в Міністерстві юстиції України 27 липня 2006 року за №880/12754, передбачено, що з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюються їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік - навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об»єктів благоустрою, а при частковому - лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об»єкта, власник чи користувач земельної ділянки.

За наслідками огляду комісією складається відповідний акт за встановленою формою.

Пунктом 9.1.11.34. Правил визначено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Пунктом 9.1.12 Правил визначено, що аварійне дерево - це дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров'я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Окрім того, розділом 14 зазначених Правил передбачено ведення обліку зелених насаджень, складання реєстру за видовими складом та віком; проведення інвентаризації зелених насаджень, за матеріалами якої складається паспорт об'єкта, затвердженої форми.

Пунктом 5.2 Правил передбачено, що балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати інші підприємства, установи, організації, використовуючи для цього кошти, передбачені власником об'єкта.

Таким чином, чинними нормативно-правовими актами визначено обов'язок балансоутримувача забезпечувати належне утримання, зокрема, зелених насаджень, як власними силами , так і залученими в установленому порядку іншими підприємствами.

Згідно статуту КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, затвердженого розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 17.12.2001 № 2715, зареєстрованого в Печерській районній державній адміністрації, предметом діяльності підприємства являється утримання в належному стані парків, скверів, зелених насаджень впродовж бульварів, вулиць та інших зелених насаджень загального користування, здійснення всього комплексу робіт по озелененню, догляду за зеленими насадженнями та їх охороні і захисту на закріпленій за підприємством території; контроль за станом утримання і відтворення зелених насаджень на усій території району незалежно від їх відомчої належності та форм власності, видача їх власникам приписів по усуненню виявлених недоліків в утриманні зелених насаджень; виконання робіт з обстеження якісного та кількісного стану зелених насаджень, які підлягають знесенню та підготовка документів по їх знесенню ( п.п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3).

При цьому доводи заперечення представник відповідача про належне виконання ним обов'язків щодо огляду зелених насаджень, що підтверджується актом загального осіннього огляду зелених насаджень від 11.10.2012 р. по вул. Липська (дільниця «Парк Міський сад»), яким було вирішено зняти сухостійні та аварійні дерева в кількості 18 штук, а падіння гілки з дерева сталося через стихійне явище, що мало місце 11 та 12 грудня 2012 р. та підтверджується довідкою Українського гідрометеорологічного центру від 13.12.2013 р. № 01-2-/2644 не є переконливими, оскільки доказів видачі приписів щодо приведення в належний стан дерева, падінням гілки якого була завдана шкода позивачу, відповідач суду не надав.

З урахуванням наведеного, відповідачем не доведено відсутність вини у заподіянні шкоди транспортному засобу внаслідок падіння гілки.

Разом з тим, відповідачем 30.05.2012 укладено договір добровільного страхування професійної діяльності з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», яка зобов'язалась виплатити страхове відшкодування в межах страхової суми у разі настання страхового випадку. Цим договором відповідач застрахував свою професійну діяльність, що пов'язана з наданням професійних послуг його професійними працівниками, а саме, діяльність по утриманню зелених насаджень в Печерському районі м. Києва ( п.2.3 договору).

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.988 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Позовних вимог до страховика з приводу невиплати або недостатності виплати страхового відшкодування по справі позивачем не заявлено.

В судовому засіданні позивач наполягав на статусі страховика саме як третьої особи, своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 33 ЦПК України заміни неналежного відповідача не скористався.

З урахуванням вищевикладених обставин у суду відсутні правові підстави для покладення обов'язку по відшкодуванню шкоди у визначеному позивачем розмірі на особу, яка застрахувала свою професійну відповідальність, а відтак, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 23, 1166, 1167, 979, 988 ЦК України, ст.ст. 10, 33, 57, 60, 88, 215 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, Публічне акціонерне товариство УСК «Гарант-Авто» про відшкодування шкоди - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун