АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8948/15 Справа № 187/1177/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Іщенко І. М. Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Петриківської сільської ради, третя особи: реєстраційна служба Петриківського районного управління юстиції про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності на самочинне будівництво в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

26 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом за яким просив суд визнати недійсним заповіт подружжя в частині розпорядження житловим будинком; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 12298423 ухвалене 09.04.2014 року реєстратором служби Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області Кравець Р.А.; видалити з державного реєстру прав на нерухоме майно запис про право власності номер 5289110; визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на самочинно збудоване домоволодіння зі спорудами розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження по справі за цим позовом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати та направити справу до того ж суду для прийняття рішення про відкриття провадження у справі, посилаючись на незаконність ухвали, та те, що вона винесена з порушенням норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явились, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження у справі посилається на те, що рішенням Петриківського райсуду від 19.09.2013 року був розглянутий позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Петриківська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним заповіту, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково, заповіти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 від 20.05.2005 року по розпорядженню земельної ділянки в АДРЕСА_1 та заповіт ОСОБА_5 від 17.08.2011 року по розпорядженню житлового будинку із спорудами та господарськими будівлями по вищевказаній адресі були визнані недійсними. Зазначене рішення Петриківського районного суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.12.2013 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.02.2014 року і таким чином, вступило в закону силу. Ухвалою Петриківського райсуду від 5 грудня 2014 року було відмовлено у відкритті провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи Петриківська державна нотаріальна контора про визнання частково недійсним заповіту та про визнання права власності в порядку спадкування за законом з посиланням на те, що відповідно постанови державного нотаріуса Петриківської державної нотаріальної контори від 24 жовтня 2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 по тим підставам, що правовідносини щодо права спадкування на вказаний будинок були вже предметом розгляду в судовому розгляді за участю ОСОБА_2 і подвійне оформлення спадщини законодавством не передбачено. Вказана ухвала була оскаржена ОСОБА_2, але ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.01.2015 року залишена без змін. Рішенням Петриківського райсуду від 04.12.2014 року в позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання частково недійсним заповіту було відмовлено, та яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.01.2015 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 квітня 2015 року. Приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_2 звертався до Петриківського суду із спором між тими самими сторонами, про той самий предмет з тих самих підстав, рішення суду набрало законної сили, то ОСОБА_2 необхідно відмовити у відкриття провадження щодо позовних вимог.

Однак погодитись з таким висновком судді суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі якщо, є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Суддя суду першої інстанції вказуючи про те, що є судові рішення, які набрали законної сили у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав - неправильно застосував норми процесуального права, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявність зазначених судових рішень.

Згідно вимог статті 55 Конституції України та статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (Рим, 4.ХІ.1950), яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, кожен при вирішенні прав щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено застосування судами при розгляді справ Конвенції та практики Європейського суду з прав людини як джерела права.

Суд першої інстанції вищенаведені норми законодавства не врахував, не визначив характер спору, що виник між позивачем та відповідачами, не врахував те, що відмова у відкритті провадження можлива лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку, що з огляду на матеріали справи у суду першої інстанції не було підстав для застосування до спірних правовідносин п.2 ч.2 ст. 122 ЦПК України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, тому у відповідності з вимогами п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з направленням справи до цього ж суду для нового розгляду питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.304,307, п.3 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27 серпня 2015 року про відмову у відкритті провадження - скасувати, справу направити до цього ж суду на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь