АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5055/15 Справа № 182/5668/13 Головуючий у 1 й інстанції - Тихомиров І.В. Доповідач - Волошин М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Куценко Т.Р., Демченко Е.Л.,

при секретарі - Видюковій Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову послалося на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17 жовтня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором перед банком виникла заборгованість.

Станом на 31 травня 2013 року розмір заборгованості позичальника становить 22 159, 05 грн., яку позивач і просив стягнути з відповідача.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального права, просило рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами , 17 жовтня 2007 року було укладено кредитний договір (який складається із зави позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою) за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно розрахунку ОСОБА_2 станом на 31 травня 2013 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 22159,05 грн.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що виконання умов кредитного договору визначено щомісячними платежами, останній платіж боржником було вчинено у лютому 2009 року, а тому банк пред'явив позов у червні 2013 року поза межами позовної давності, про застосування якої було заявлено відповідачем.

Вказані висновку суду відповідають встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно дост. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 18 червня 2014 року (справа № 6-61цс14), за договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст.. 261 Ц України).

Згідно із ч. 1 ст. 60ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до п. 3.1.1 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця.

Згідно із п. 3.1.3 правил користування платіжною карткою після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов пролонгування, передбачених договором.

В апеляційній скарзі та позовній заяві банк посилається на те, що відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців із моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. На підставі умов договору строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії картки.

Такі доводи апеляційної скарги не спростовують висновки судів про відмову в позові за пропуском строку позовної давності, оскільки відповідно до умов договору строк дії картки відповідає строку дії договору.

Крім того, посилання апелянта на п. 9.12 12 Умов та правил надання банківських послуг, безпідставні. Оскільки в доданих до позовної заяви Умовах вказаний пункт відсутній.

Посилання апелянта на те, що строк дії картки боржника визначено місяць/рік: 09/11, тобто по вересень 2011 року включно, спростовуються матеріалами справи та самою апеляційною скаргою, в якій апелянт сам зазначає, що строк дії договору було встановлено до 17 жовтня 2008 року.

Суд першої інстанції встановив, що банк не надав докази про строк дії картки, не довів, що відповідачу було видано нову картку та продовження дії договору.

Враховуючи те, що судом першої інстанції встановлено, що банк не довів строк дії платіжної картки, видачу нової платіжної картки, переукладення договору на новий строк та не надав належні і допустимі докази, що підтверджується матеріалами справи, висновок суду про відмову в позові відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування або зміни колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»- відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко