АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4879/15 Справа № 206/5056/14 Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Г.Я. Доповідач - Ремез В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

Головуючого - Ремеза В.А.,

Суддів - Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.,

За участю секретаря - Видюкової Ю.С.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»),

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015р. за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що між Банком та відповідачем 28.11.2005р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 4 000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Оскільки відповідач порушив умови укладеного договору, станом на станом на 30.05.2014р. у нього виникла заборгованість за кредитом на загальну суму 16 285,02грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.03.2015р. ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог Банку у повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2005р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк» правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №б/н, згідно з яким Банк надав відповідачеві кредит у розмірі 2 400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

На підставі судового наказу виданого Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області від 05.11.2008р. із ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором від 28.11.2005р. в сумі 7 759,21грн.

Згідно з п.9.12 розділу І Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки.

Відповідно до п.3.1.1 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні, місяць і рік; вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Пунктом 3.1.3 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії, не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції встановив, що з вересня 2008р. відповідач не вносив платежі для погашення заборгованості по кредиту у зв'язку з чим станом на 30.05.2014р. згідно розрахунку позивача, утворилася заборгованість в сумі 16 285,02грн., тоді як з позовом до суду Банк звернувся у серпні 2014р.

Разом з тим, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Дана правова позиція була зазначена в постанові Верховного суду України №6-14цс14 від 19 березня 2014р.

Судом першої інстанції встановлено, що останній платіж щодо погашення кредиту відповідачем внесено 01.09.2008р. і з зазначеної дати і до звернення позивача з позовом до суду тобто до серпня 2014р. відповідач кредит та проценти не сплачував.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність в один рік встановлена п.1 ч.2 ст.258 ЦК України відносно неустойки.

В ході розгляду справи відповідач подав заяву про застосування до виниклих правовідносин строків позовної давності.

Встановивши обставини по справі, суд обґрунтовано прийшов до висновку про відому позивачу в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності, і колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

Доводи ПАТ КБ «ПриватБанк» в апеляційній скарзі про те, що висновки суду не відповідають обставинам справи, та судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права з посиланням на те, що судом не було враховано, що отримана відповідачем кредитна картка була перевипущена з новим строком дії до 12/12 року, у зв'язку з тим, що відповідач не звертався до Банку з письмовою заявою про закриття картрахунку, не свідчать про те, що позивачем не було пропущено строк позовної давності, оскільки відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору (п. 3.1.3) було визначено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк, шляхом надання клієнту картки з новим строком дії, якщо раніше, до початку місяця закінчення строку дії, не надійшла письмова заява держателя про закриття рахунку, однак матеріли справи не містять доказів про те, що Банк надавав відповідачу картку з новим строком дії відповідно до умов договору.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає ст. 213 ЦПК України і підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303,304,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2015р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді