Апеляційний суд Житомирської області
Справа №279/1357/13-ц Головуючий у 1-й інст. Ольшевська Н. В.
Категорія 20 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Зарицької Г.В.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення доказів по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр фондових досліджень», Публічного акціонерного товариства «Банк «Контракт», третя особа: Приватне акціонерне товариство «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» про визнання недійсним договору купівлі-продажу акцій, визнання недійсним розпорядження на списання/зарахування акцій, визнання недійсними операцій по списанню/зарахуванню акцій, визнання права власності на акції та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про забезпечення доказів, в якій просила витребувати у ТДВ «ТК «Коростенський щебзавод» протокол зборів акціонерів ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» від 26.04.2012 року та відомості про прийнячті на них рішення щодо виплати дивідендів; річний звіт та баланс ПрАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» за 2009, 2010 та 2011 роки, де міститься інформація про фінансові результати підприємства.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року та постановити нову про задоволення її заяви. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Вважає, що суд не перевірив усіх обставин справи та дійшов хибного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення доказів.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу від 14 січня 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не обґрунтовано, які обставини можуть підтвердити вищевказані докази, а також не довела того, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Підставами позову зазначено уведення в оману позивача при відчуженні акцій щодо відсутності дивідендів, що не відповідало дійсності, а тому позивач просила витребувати протоколи зборів, якими вирішено питання про їх виплату, в наданні яких їй відмовлено.

Згідно п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.06.2009 р. "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов'язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів (частина четверта статті 10, стаття 137 ЦПК).

Докази, які збираються або подаються сторонами (показання свідків, письмові чи речові докази), повинні стосуватися суті спору (предмета та підстави позову). Тому, вирішуючи, наприклад, питання про виклик свідків, в усіх випадках слід вимагати від сторін пояснення, які саме обставини можуть бути підтверджені ними (стаття 136 ЦПК). Це ж стосується й вирішення питання про витребування інших доказів (письмових, речових).

Як вбачається зі змісту ст. 134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

До заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Отже, якщо суд першої інстанції вважав відсутнім обґрунтування у заяві підстав для забезпечення доказів, то суду слід було застосувати вимоги ч.1 ст.121 ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції не надано оцінку наявним у матеріалах справи доказам неможливості отримати зазначені протоколи зборів, а зокрема заяві ОСОБА_2 від 12.07.2012 року та відповіді ПАТ «Трудовий колектив «Коростенський щебзавод» від 10.08.2012 року, яким відмовлено заявнику у наданні вищевказаних документів.

Постановляючи ухвалу від 14 січня 2015 року та відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення доказів, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви про забезпечення доказів, не надавши можливості заявникові усунути недоліки заяви (якщо вважав її необґрунтованою), не дав оцінку наявним доказам, що підтверджують неможливість отримання заявником відповідних документів, та доводам, викладеним у заяві про забезпечення доказів, щодо необхідності зазначених доказів для підтвердження факту обману, який зазначено підставою позову, чим порушив право останньої на судовий захист.

Виходячи з наведеного , ухвалу суду законною і обгрунтованою назвати не можна, а відтак така ухвала підлягає скасуванню , а питання - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14 січня 2015 року скасувати, а питання про забезпечення доказів передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: