Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Малько О.С.

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 04 серпня 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Рішенням Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 грн. авансу за попереднім договором від 24 березня 2014 року та 245 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

При цьому покликається на необґрунтованість оскаржуваного рішення щодо розміру стягнутої суми.

Вказує, що 24 березня 2014 року, на день укладення нікчемного попереднього договору купівлі - продажу нерухомого майна, курс долара США відносно гривні за статистичними даними НБУ становив 10,1965 грн. за 1 дол. США. На день прийняття рішення судом 1 долар США коштував 15,05641 грн.. Таким чином, сума авансу за договором в 10 000,00 грн. дорівнювала 980,73 долара США., що не відповідає сумі еквіваленту вказаній в договорі. На день прийняття рішення судом 1000,00 доларів США було еквівалентно 15 056,41 грн. Вважає, що наведені в рішенні висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Крім того, судом стягнуто з неї 245 грн. судового збору замість 243, 60 грн.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову в позові. Стягнути судові витрати.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2, ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції обґрунтованим та законним, а обставини викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не відповідають дійсним обставинам справи, які підтверджені доказами, дослідженими у порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 березня 2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов'язуються в строк, обумовлений п.6.1. укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме садового будинку і садової земельної ділянки, площею 0, 06 га, що знаходиться на території садово-городницького товариства - АДРЕСА_1

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. попереднього договору, продавець згідний продати, а покупець купити вищевказану нерухомість за ціною 100 000 грн., що еквівалентно 10 000 дол. США. Розрахунок за нерухомість повинен здійснюватись в доларах США на дату підписання договору купівлі-продажу. Продаж здійснюється двома частинами - перший у формі авансу, що здійснюється в день укладення цього договору в розмірі 10 000 грн., що еквівалентно 1000 дол. США та другий платіж в розмірі 9000 дол. США, який сплачується в день укладення договору купівлі-продажу.

Перший розрахунок за попереднім договором від 24 березня 2014 року у формі авансу в сумі 10 000 грн., що еквівалентно 1000 дол. США. ОСОБА_2 було сплачено відповідачу на день підписання вказаного договору.

У відповідності до п. 6.1. договору за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору мало бути проведено не пізніше 01 червня 2014 року.

Проте у вказаний термін основний договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладено не було.

Згідно ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що попередній договір повинен бути укладений сторонами у тій самій формі, що і основний договір, а оскільки договір купівлі-продажу нерухомості має укладатись в письмовій формі з обов"язковим нотаріальним посвідченням, що не було дотримано сторонами, то такий договір є нікчемним.

Проте колегія суддів не може погодитися із визначеним судом розміром коштів, які підлягають стягненню на користь ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно попереднього договору ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_2 кошти в розмірі 10000 грн.

Відтак передані позивачем кошти повинні бути повернуті в тому розмірі, в якому вони передавалися.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції не можна вважати законним та обґрунтованим в повній мірі та підлягає зміні в частині розміру стягнутих коштів.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 220, 215, 216, 635, 657 ЦК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду від 01 грудня 2014 року змінити, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 авансу за попереднім договором від 24 березня 2014 року з 15000 (п"ятнадцяти тисяч) грн. до 10000 (десяти тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. в рахунок відшкодування судового збору.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді: С.В. Демянчук

О.С. Малько