Справа № 703/2-507/2007
У Х В А Л А

Іменем України

04 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ГОТРИ Т.Ю., КОЖУХ О.А.

при секретарі ДАШКОВСЬКІЙ С.О.

за участю прокурора Романа М.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу прокурора Виноградівського району Закарпатської області Ю. Беламута в інтересах Відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції на ухвалу Виноградівського районного суду від 22 травня 2014 р. про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Прокурор Виноградівського району Ю. Беламут оскаржив ухвалу Виноградівського районного суду від 22.05.2014, якою задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого ухвалою Виноградівського районного суду від 19.08.2008. На думку апелянта, ухвала суду не ґрунтується на законі, оскільки, по-перше, зняття такого обмеження щодо особи належить до компетенції державного виконавця, а не суду, по-друге, при вирішенні заяви боржника фактично не було з'ясовано питання щодо дійсного врегулювання його аліментних зобов'язань, оскільки відповідне виконавче провадження триває, а зняття такого обмеження щодо боржника перешкоджає держвиконавцю здійснювати примусові заходи, спрямовані на виконання рішення суду, та сприяє ухиленню боржника від виконання зобов'язань.

Апелянт просить ухвалу скасувати, у задоволенні заяви боржника - відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора Романа М.С., який апеляцію підтримав, розглянувши відповідно до ст. 305 ч. 2 ЦПК України справу у відсутність інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Задовольняючи заяву боржника про скасування тимчасового його обмеження у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з наявності в нього повноважень вирішувати відповідне питання та з обґрунтованості заяви. Втім, погодитись із таким судовим рішенням не можна, оскільки воно не ґрунтується на законі.

Встановлено, що у Відділі ДВС Виноградівського райуправління юстиції перебуває виконавче провадження № 4044239, у рамках якого виконується виконавчий лист № 2-507/07, виданий Виноградівським районним судом 17.04.2007, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 300,00 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20, 21).

Ухвалою Виноградівського районного суду від 19.08.2008 задоволено подання держвиконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань (а.с. 23-24).

08.05.2014 ОСОБА_1 подав до Виноградівського районного суду заяву про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України, встановленого ухвалою Виноградівського районного суду від 19.08.2008 (а.с. 36-37). Боржник посилався на відсутність станом на 06.05.2014 заборгованості зі сплати аліментів, на передбачену законом свободу пересування, в т.ч., виїзду за межі України, і на відсутність підстав для обмеження в такому виїзді.

Ухвалою від 22.05.2014 заяву боржника ОСОБА_1 задоволено, тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, встановлене ухвалою Виноградівського районного суду від 19.08.2008, скасовано (а.с. 47).

Вирішивши по суті вищезазначену заяву боржника та скасувавши встановлене щодо нього тимчасове обмеження, суд не врахував наступного.

Особа вправі вимагати захисту свого права, усунення перешкод у його здійсненні, в т.ч., скасування встановлених щодо неї обмежень, не у будь-який спосіб, а лише у той, який передбачений, у даному випадку, законом, суд, вирішуючи заяву особи та здійснюючи правосуддя, повинен виходити з того, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, захищаючи права, свободи та інтереси особи суд має діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст. 2 ч.ч. 1, 3, ст. 3 ч. 1, ст. 4 ЦПК України). Тож суд не вправі втручатися в компетенцію відповідних державних органів, посадових осіб, які здійснюють власні або делеговані повноваження, а вирішує спір, який виник з таких дій (бездіяльності).

Пунктом 11.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту України від 02.04.2012 № 512/5 (реєстрація в Мінюсті від 02.04.2012 за № 489/20802), обов'язок направлення засвідченої копії судового рішення про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України органу Державної прикордонної служби України покладається на державного виконавця, а пунктом 11.4. Інструкції в редакції, що була чинною на час ухвалення судового рішення, передбачалося, що у разі виконання боржником відповідних зобов'язань, у тому числі зі сплати аліментів, а також у зв'язку із закінченням виконавчого провадження державний виконавець виносить відповідну постанову, копія якої підлягає обов'язковому направленню до Адміністрації ДПС України для своєчасного зняття особи (боржника) з контролю. Відповідно до редакції пункту 11.4. Інструкції, чинної на час розгляду апеляції, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи знімається у разі винесення державним виконавцем постанови про, зокрема, закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто, внаслідок фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, у постанові вказуються номер та дата винесення судового рішення про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, постанова протягом трьох робочих днів надсилається до Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України.

Отже, тимчасове обмеження громадянина України у праві виїзду за межі України законом покладено на суд, відповідне питання вирішується за правилами ст. 377-1 ЦПК України, а припинення обмеження виїзду у зв'язку з виконанням обов'язку за рішенням, що перебувало на виконанні, покладено на державного виконавця.

Розпорядившись своїми правами на власний розсуд, боржник у виконавчому провадженні звернувся до суду по вирішення питання, яке належить до компетенції держвиконавця, а не суду, задовольнивши заяву суд, по суті, перебрав на себе повноваження зазначеної службової особи та вчинив дію, яка для суду законом не передбачена. Водночас боржник не позбавлений права оскаржити судовим порядком відмову держвиконавця зняти встановлене обмеження (у разі наявності такої) і в такий, передбачений законом спосіб реалізувати своє конституційне право на судовий захист (ст. 55 Конституції України).

Відтак, заява боржника у виконавчому провадженні про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого судом, не підвідомча суду, тож не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства і, відповідно, не може вирішуватися по суті, внаслідок чого в порядку ст. 8 ч. 8, ст. 205 ч. 1 п. 1, ст. 310 ч. 1 ЦПК України апеляцію прокурора слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, провадження за заявою закрити. Доводи прокурора у в частині, що стосується обставин виконавчого провадження по суті, наразі не мають правового значення.

Керуючись ст. 8 ч. 8, ст. 205 ч. 1 п. 1, ст. 310 ч. 1, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського району Закарпатської області Ю. Беламута в інтересах Відділу Державної виконавчої служби Виноградівського районного управління юстиції задовольнити частково, ухвалу Виноградівського районного суду від 22 травня 2014 р. скасувати, провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України у зв'язку з наявністю неврегульованих боргових зобов'язань, встановленого ухвалою Виноградівського районного суду від 19 серпня 2008 р., закрити, оскільки вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Роз'яснити, що розгляд питання про зняття (скасування) обмеження щодо особи у праві виїзду за межі України належить до компетенції державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді