АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/781/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого - судді Костенка А.М.,

суддів : Гринчука Р.С., Пастощука М.М.

при секретарі: Гриньовій А.М.

з участю: позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/22315/14-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, її представника, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом, вказувала, що 16 жовтня 2005 року між нею та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, що підтверджується довідкою № 1670 від 16 жовтня 2005 року, актовий запис № 17. Під час шлюбу у них народилась донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач вказувала, що в подальшому подружнє життя у них з чоловіком не склалось. Відповідач постійно влаштовував сварки та бійки. Спільне проживання при таких відносинах негативно впливає на психологічний стан дитини. Тому просила розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 16 жовтня 2005 року Лісоводською сільською радою Городоцького району, актовий запис № 17, стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року вказаний позов задоволено. Ухвалено шлюб зареєстрований Лісоводською сільською радою Городоцького району 16 жовтня 2005 року, актовий запис № 17 між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 - розірвати. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.

9 лютого 2015 року ОСОБА_3 подав до Хмельницького міськрайонного суду заяву про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 4 березня 2015 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду, ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права. Вказує, що при розгляді спору, суд в порушення норм процесуального права, належним чином не повідомив його про судове засідання, призначене на 16 січня 2015 року. Також, вказує, що суд не повідомив про розгляд заяви про перегляд заочного рішення. _________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції - Продан Б.Г. провадження № 22-ц/792/781/15

Доповідач - Костенко А.М. Категорія № 48, 49Апелянт зазначає, що таким чином суд порушив його права, як учасника процесу. Крім того, при вирішенні позову, суд не вчинив жодних заходів щодо примирення сторін. На думку апелянта, таким чином суд не взяв до уваги інтереси та не вчинив дій щодо захисту інтересів їх неповнолітньої доньки.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з 16 жовтня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, в якому мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, між ними виникали конфлікти і сварки, що призвело до неприязних відносин та фактичного припинення шлюбних відносин.

21 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

В силу ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя.

Як передбачено ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 5 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті постійних сварок та скандалів між сторонами склались неприязні стосунки. Зокрема, позивачка зазначала, що не бажає перебувати із відповідачем у шлюбі, вони різні за характером люди, відповідач застосовує фізичне насильство, ображає та погрожує фізичною розправою, а тому наполягала на розірванні шлюбу.

Суд першої інстанції з'ясував фактичні взаємини сторін, врахував наявність у них неповнолітньої дитини, встановив, що ОСОБА_1 заявлено позов про розірвання шлюбу у зв'язку з неможливістю спільного життя, частих конфліктів і припинення шлюбних відносин, а також врахував ту обставину, що примирення між сторонами не відбулось та позивачка наполягала на розірванні шлюбу.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини.

Доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду підлягає скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права, а саме не вчинення судом заходів для примирення подружжя, не отримання відповідачем судових повісток про розгляд справи і відповідно неможливість захистити свої права та інтереси слід відхилити.

Як вбачається з матеріалів справи, 7 листопада 2014 року ОСОБА_3 був присутній в засіданні - під час першого судового засідання у справі. Саме в цьому судовому засіданні суд на виконання вимог ст. 111 Сімейного кодексу України, оскільки в подружжя є неповнолітня дитина, надав сторонам строк на примирення - один місяць.

Про дату і час продовження розгляду справи - 10 годин 20 хвилин 12 грудня 2014 року ОСОБА_3 був належним чином повідомлений.

В судове засідання 12 грудня 2014 року не прибув та подав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв'язку з чим розгляд справи було відкладено на 11 годину 16 січня 2015 року.

В судовому засіданні 16 січня 2015 року позивачка пояснила, що сторони не примирились та вона наполягає на розірванні шлюбу.

Таким чином твердження апелянта, щодо невжиття судом заходів для примирення сторін є безпідставними.

Крім того, суд належним повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи 7 листопада 2014 року та 12 грудня 2014 року, останній приймав участь в судовому засіданні 7 листопада 2014 року, мав можливість надавати пояснення і представляти докази по справі, захищати свої права та інтереси.

А тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду посилання в апеляційній скарзі на неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи 16 січня 2015 року, оскільки розгляд справи вже відкладався за клопотанням відповідача, він мав можливість надавати пояснення та представляти докази. Крім того згідно ч. 3 ст. 309 ЦПК України навіть при наявності порушення норм процесуального права такі порушення можуть бути підставою для скасування рішення лише якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : (підпис) Судді : (підписи)

З оригіналом згідно : Суддя А.М. Костенко