Справа № 72/1003/15-ц
Провадження № 2/712/902/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді Мельник І.О.

з участю секретаря Хоменко А.В.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної від злочину внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася з позовом до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної від злочину внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі без права керувати транспортними засобами. Згідно з вироком суду, 21 серпня 2013 року близько 08-55 год. відповідачка, керуючи автомобілем «Хонда - Сівік» реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по бульвару Шевченка м. Черкаси, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_2, яка переходила проїзну частину вул. Смілянська на зелений покажчик світлофора, та допустила наїзд на останню. Порушення правил безпеки дорожнього руху відповідачкою знаходяться у причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді заподіяння позивачці тяжкого тілесного ушкодження. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя, у вигляді травми голови з переломом кісток склепіння та основи черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеня, крововиливів під м'які мозкові оболонки, крововиливами в обидві лобні долі зі здавленням мозку, раною, гематомою м'яких тканин потиличної ділянки голови та легкі тілесні ушкодження у вигляді саден нижніх кінцівок. Позивачка була доставлена в комунальний заклад «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги ЧМР». 23 серпня 2013 року їй була зроблена найскладніша операція з видалення гематоми мозку, діагноз після якої - двобічна краніотомія, стійкий цефалічний, церебростенічний, помірний вестибуло-атактичний синдром. Лікування у вищевказаному закладі тривало з 21 серпня до 10 вересня 2013 року. 3 31 жовтня 2013 року до 11 листопада 2013 року позивачка перебувала на лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». Крім наслідків черепно-мозкових травм лікарі поставили діагноз лівобічна післятравматична сенсо-невральна приглухуватість III ст., глухота IV ст. Після цього позивачка неодноразово проходила стаціонарне та амбулаторне лікування за місцем проживання. З 01 червня 2014 року до 14 червня 2014 року позивачка лікувалася в нейрохірургічному відділенні КЗ «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги ЧМР». За рекомендаціями лікарів, з 03 липня по 05 липня 2014 року позивачка перебувала на лікуванні в Інтегрованому медичному центрі імені Хаїма Шіви філії медичної школи імені Саклера в Тель-авівському університеті Ізраїлю. Діагноз поставлений позивачці у вищеназваному медичному закладі - дислокація вушної кістки (385.23). Відповідно до довідки Міністерства охорони здоров'я України до акта огляду МСЕК №348621 позивачка є інвалідом II групи з 16.12.2013 р. Внаслідок вищезгаданих протиправних дій позивачці була спричинена також і моральна шкода, яка виразилася в порушенні її звичайних життєвих зв'язків та способу життя в наслідок тривалого лікування отриманих тілесних ушкоджень, перенесених операцій та постійного відчуття погіршення стану здоров'я, в душевних стражданнях з цього приводу.

Заявою від 05.11.2015 року представник позивача - адвокат ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди, просив стягнути з ОСОБА_3 743 256 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 6000 грн.

В судовому засіданні представник позивача адвокат ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Суду пояснив, що з вини ОСОБА_3 позивачці завдані тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких вона стала інвалідом ІІ групи, потребує тривалого та дороговартісного лікування. Протиправними діями відповідачки позивачці ОСОБА_2 спричинена матеріальна та моральна шкода, яка повинна бути відшкодована винною особою. Матеріальна шкоди полягає у витратах на лікування як у медичних закладах України, так і Ізраїлю, а моральна шкода спричинена душевними стражданнями та хвилюваннями, які позивачка перенесла внаслідок отриманих травм, втрати слуху та встановлення інвалідності.

Відповідачка та її представники - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечували, мотивували свою позицію тим, що під час розгляду кримінального провадження, незважаючи на відсутність позову з боку ОСОБА_2, потерпілій були сплачені кошти в сумі 17000 грн. на лікування та оздоровлення. Про лікування позивачки за кордоном відповідачка не була обізнана, з нею це питання не погоджувалося, а тому вважає, що вказані витрати не можуть бути з неї стягнуті. Щодо моральної шкоди, вважають суму позову в цій частині значно завищеною. Крім того, відповідачка не має фінасової можливості сплатити ті суми, які заявлені позивачкою, оскільки має на утриманні двох неповнолітніх дітией і її щомісячна заробітна плата становить 1395 грн.

Представник відповдіача - страхової компанії ОСОБА_6 заперечував проти задоволення позову в частині стягнення із страхової компанії заявлених коштів, оскільки страховий поліс не поширює свою дію в даному випадку, оскільки змінився власник тарнспортного засобу, яке потрапило у ДТП, а стархова компанія не була про це повідомлена.

Суд, заслухавши пояснення сторін, експерта ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до вироку Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2013 року ОСОБА_3 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі без права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України Відповідача звільнено від відбування основного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки та покладено обов'язки, передбачені ст. 76 КК України.

З вироку суду вбачається, що 21 серпня 2013 року близько 08-55 год. відповідачка, керуючи автомобілем «Хонда - Сівік», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по бульвару Шевченка м. Черкаси зі сторони вул. Леніна в напрямку вул. Лазарєва, в порушення вимог 2.3 б), 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, під час руху була не уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, а тому, знаходячись на перехресті з вул. Смілянська, перед початком зміни напрямку руху не переконалась, що це буду безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, на врегульованому перехресті, повертаючи ліворуч на вул. Смілянська, не надала дорогу пішоходу ОСОБА_2, яка переходила проїзну частину вул. Смілянська, справа - наліво, відносно напрямку її руху, на зелений покажчик світлофора та допустила наїзд на останню.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Міністерства охорони здоровя України серії 10 ААБ № 348621 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнана інвалідом ІІ групи, причиною є загальне захворювання, починаючи з 16.12.2013 року по 01.01.2016 року.

Згідно з випискою з історії хвороби № 13212 ОСОБА_2 поступила 21.08.2013 року до нейрохірургічного відділення третьої КЗ «Черкаської міської лікарні ШМД» з клінічним діагнозом відкрита ЧМТ з переломом склепіння та базису черепа, забоєм головного мозку тяжкого ступеню, внутрішньо-мозковими гематомами лобних долей, масивним субарахноїдальним крововиливом.

Відповідно до виписки з історії хвороби №12818 КЗ «ЧОЛ Черкаської обласної ради» неврологічного відділення ОСОБА_2 з 31 жовтня 2013 року до 11 листопада 2013 року перебувала на лікуванні в комунальному закладі «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради». Крім наслідків черепно-мозкових травм лікарі поставили діагноз лівобічна післятравматична сенсо-невральна приглухуватість III ст., глухота IV ст.

ОСОБА_2 з 03 липня по 05 липня 2014 року перебувала на лікуванні в Інтегрованому медичному центрі імені Хаїма Шіви філії медичної школи імені Саклера в Тель-авівському університеті Ізраїлю. Відповідно до квитанцій від 03.07.2014 року № 14-04-046702, № 14-04-046703, № 14-04-045280, № 14-04-046735 вартість лікування становить 8650 доларів США.

Згідно з полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9475882 від 02.11.2012 року ОСОБА_8 застрахував цивільно-праову відповідальність автомобіль на сто тисяч гривень. Забезпечиним транспортним засобом за даним полісом був атомобіль «Honda Civic», д.н.з. НОМЕР_2.

Відповідно до довідки № 9251374 про дорожньо-транспортну пригоду 21.08.2013 року о 08:55 стався наїзд на пішохода в м. Черкаси, Соснівський район, вул. Шевченка-Смілянська. Учасниками ДТП є: легковий автомобіль НОМЕР_3, що належить ОСОБА_3. Потерпіла ОСОБА_2. Дорожньо транспортна пригода сталась внаслідок порушення ОСОБА_3 правил проїзду перехресть.

Згідно з реєстраційною карткою транспортного засобу автомобіль НОМЕР_3 належить ОСОБА_3, дата реєстрації 18.07.2013 року. Тобто, відбулася зміна власника трансопртного засобу, поліс обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/9475882 від 02.11.2012 року припинив свою дію і цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП не була застрахована (п.19.2 ст.19 Закону України "Про обов"язкове страхування цивльної відповідальності власників наземних транспортних засобів"), що унеможливлює будь-які виплати з боку страхової компанії.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 20.07.2015 року №416/15-23 для ОСОБА_2 виникла ситуація ДТП, яка сталась близько 08:55 год. 21.08.2013 року в м. Черкаси по вул. Смілянській внаслідок якої вона отримала тяжкі тілесні ушкодження є психотравмуюча. Гр. ОСОБА_2, внаслідок певних обставин ДТП має суттєві зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах та стану здоровя, що перешкоджає її активному функціонуванню як особистості і потребує від неї додаткових зусиль для ведення звичного способу життя. Гр. ОСОБА_2 були спричинені душевні страждання внаслідок ДТП у м. Черкасах від 21.08.2013 року за участю ОСОБА_3. Можливий розмір компенсації завданої моральної шкоди у слідстві ДТП від 21.08.2013 року становить 648 мінімальних заробітних плат, розмір якої приймається рівному розміру мінімальної заробітної плати на Україні, прийнятий на момент винесення судом рішення.

Згідно з ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на те, що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 серпня 2013 доведено невідповідність дій відповідачки вимогам ПДР, що перебувають у причинному зв»язку з виникненням ДТП, суд вважає, що дані обставини не підлягають доведенню в порядку розгляду даної справи.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до розяснень, викладених в пункті 4 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами від 25.05.2011 року) відповідно до ст. 137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Пунктом 9 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року (із змінами від 25.05.2011 року) розяснено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (Їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Суд вважає доведеним спричинення моральної шкоди позивачці, оскільки сам факт ДТП є психотравмуючим, що підтвердив в судовому засіданні і експерт ОСОБА_7, тривалість лікування та реабілітаційного періоду, що викликало необхідність ОСОБА_2 докладати додаткові зусилля по відновленню звичного способу життя, облаштування побуту, налогодженню соціальних зв"язків тощо. Також суд враховує, що неправомірні дії відповідачки призвели до часткової втрати працездатності позивачкою та призначення їй ІІ групи інвалідності. Проте, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачкою розмір моральної шкоди є значно завищеним. При цьому, суд враховує наявність у відповідачки на утриманні двох неповнолітніх дітей та розмір її заробітної плати - 1395 грн., а також вчинення нею дій по сплаті грошових коштів позивачці на лікування для відновлення її стану здоров"я. Таким чином, суд вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в сумі 25 000 грн., яка є розумною, справедливою і такою, що підлягає стягненню з відповідача.

Стосовно вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд, оцінивши зібрані у справі докази, вважає дану вимогу необґрунтованою з наступних підстав. З ухвали апеляційного суду Черкаської області від 17 січня 2014 року, постановленої за результами розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3, вбачається, що ОСОБА_3 на стадії апеляційного розгляду справи виплатила ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 17 000 грн., хоча будь-яких позовних вимог про відшкодвання матеріальної чи моральної шкоди останньою не заявлялося. Таким чином, сплату даних коштів суд розцінює як відшкодувння витрат на лікування позивачки, які реально інсували на той час, а також на відновлення її здоров"я внаслідок перенесених травм. На доведення витрат, пов"язаних з лікуванням, позивачем під розгляду даної справи надані копії фіскальних чеків, а також судом витребувані листки призначень медичних препаратів, з яких вбачається, що за весь період лікування позивачки з моменту ДТП по липень 2014 року, останньою витрачено на медичні препарати та медичні засоби 9303,61 грн. Таким чином, сплачені відповідачкою 25.12.2013 року кошти в сумі 17000 грн. охоплюють як понесені витрати на лікування позивачки в період розгляду кримінального провадження, так і подальші платежі на відновлення її зодоров"я.

Щодо матеріальної шкоди яка виникла внаслідок лікування ОСОБА_2 в Інтегрованому медичному центрі імені Хаїма Шіви філії медичної школи імені Саклера в Тель-авівському університеті Ізраїлю, вартість якої відповідно до квитанцій від 03.07.2014 року № 14-04-046702, № 14-04-046703, № 14-04-045280, № 14-04-046735 становить 8650 доларів США, суд вважає, що дана вимога до задоволення не підялгає, оскільки проходження вказаного лікування не погоджувалося ні зі страховою компанією, ні з відповідачкою. При цьому, суду не надано належних та переконливих доказів того, що вказане лікування є єдиним засобом відновлення зодров"я позивачки і таке лікування прямо призначене лікувальними закладами України в зв"язку неможливістю надання відповідної медичної допомоги за місцем проживання позивачки.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягають, на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 25 000 грн.

Крім того, у ході розгляду справи позивачка ОСОБА_2 понесла витрати по оплаті правової допомоги і нею за квитанціями, які містяться в матеріалах справи, сплачено за роботу адвокату ОСОБА_1 6 000 грн., які вона просила суд, відповідно до ст. 84 ЦПК України, стягнути вказані кошти з відповідача у разі задоволення позову. Суд, оцінючи подані документи, враховуючи положення ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних спрвах", враховуючи тривалість судових засідань (1 год. 53 хв.), виходячи із засад розумності та справделивості, вважає за необхідне частково відшкодувати на користь ОСОБА_2 понесені витрати по оплаті правової допомоги в сумі 2 500 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 16, 57-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 22, 23, 1166, 1167, 1168, 1187, 1195 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної від злочину внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 25 000 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 2500 грн., а всього 27500 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 487,20 грн. на користь держави.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий: Мельник І.О.