Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________ Справа № 503/1004/15-ц
Провадження №2/503/406/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 21 травня 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні 09 червня 2015 року позивач свій позов підтримала та пояснила, що шлюб із ОСОБА_2 уклала 16 липня 1988 року у виконавчому комітеті Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Відносини з відповідачем не склалися, взагалі припинились через відсутність між ними взаємоповаги, взаєморозуміння та будь-яких почуттів. З цих підстав просила позов задовольнити та після розірвання шлюбу залишити прізвище «Мельник».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 09 червня 2015 року заявленого позову не визнав та вказав, що будь-які підстави для розірвання шлюбу відсутні. Просив надати час для примирення, оскільки він бажає зберегти сімю.

У звязку з цим, ухвалою суду від 09 червня 2015 року сторонам у справі був наданий час для примирення терміном три місяці.

Після закінчення наданого судом строку на примирення, позивач ОСОБА_1 в судове засідання 09 жовтня 2015 року не зявилась, однак надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги, просила шлюб розірвати та розглянути справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про причини неприбуття не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд без його участі не надав, тому суд визнає причину його неявку неповажною і вважає необхідним ухвалити рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши надані ними письмові докази та матеріали цивільної справи, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 16 липня 1988 року у виконавчому комітеті Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №07, що, крім пояснень сторін, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №128308, повторно виданим 15 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області.

Від шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Наданий строк на примирення сторін позитивних результатів не дав, відносини між сторонами не покращились. Сторони не мають бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, укладений та зареєстрований 16 липня 1988 року у виконавчому комітеті Івашківської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №07, - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити "Мельник".

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.