АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 529/414/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1999/15Головуючий у 1-й інстанції Гвоздик А. Є. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів Обідіної О.І., Панченка О.О.

при секретарі Колодюк О.П.

за участіТроян В.І. та ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, -

В С Т А Н О В И Л А

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом та, остаточно визначившись у позовних вимогах відповідно до заяви від 21 травня 2015 року, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 400 грн.

В обгрунтування позовних вимог вказувала, що 06 листопада 1982 року уклала з ОСОБА_2 шлюб, від якого має двох повнолітніх дітей.

Протягом останніх років відповідач не надає їй матеріальну допомогу, не дивлячись на те, що вона є інвалідом ІІ групи, непрацездатною, та несе значні фінансові витрати пов'язані з лікуванням.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 17 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання строком до 31 березня 2015 року в розмірі 300 грн. щомісячно.

Враховуючи, що строк сплати аліментів за вказаним рішенням закінчився, а відповідач добровільної допомоги не надає, вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з нього аліментів на її утримання в розмірі 500 грн.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3- задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2П, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної дружини в розмірі 400 грн. починаючи з 29 квітня 2015 року і до закінчення терміну інвалідності, тобто 01 квітня 2016 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Рішення про стягнення аліменті у межах суми платежу за один місяць звернено до негайного виконання.

Непогодившись із вказаним рішенням в частині визначення суми аліментів, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, просив скасувати його та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання непрацездатної дружини у розмірі 200 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, а саме неврахування його матеріального положення, витрат на лікування, а також можливості їх повнолітніх дітей надавати допомогу непрацездатній матері.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішеня, заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні

Судове рішення ухвалене у справі відповідає вказаним вимогам.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що з 06 листопада 1982 року ОСОБА_2 та ОСОБА_2І, перебувають в зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до довідки МСЕК від 04 березня 2015 року ОСОБА_3 встановлена друга група інвалідності у зв'язку із загальним захворюванням строком до 01 квітня 2016 року та призначена пенсія у розмірі 1037,90 грн.

На час розгляду справи у суді позивач у зв'язку з інвалідністю ніде не працює та потребує постійного піклування, у тому числі матеріальної допомоги.

Судом було встановлено, що на час ухвалення рішення ОСОБА_2 працював слюсарем по водогону у Великобудищанській сілраді Диканського району та відповідальним за газове господарство в Приватному агропідприємстві "Диканське" та отримував заробіту плату в середньому 2000 грн. на місяць. Окрім того, має додатковий дохід від оренди земельного паю до 10 000 грн. на рік.

На час розгляду справи в апеляційному суді відповідач змінив місце роботи.

Ухвалюючи рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на утримання непрацездантої дружини, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2І, є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає, хоча взмозі її надавати.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки він повною мірою віповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України від 2015 року» від 28 грудня 2014 року прожитковий мінімум для осіб які втратили працездатність становить 949 грн.

Враховуючи систематичні витрати ОСОБА_3 на лікування, пенсія по інвалідності не може забезпечити її нормальне існування в межах прожиткового мінімуму.

Зі слів позивача її діти, які проживають окремо надають їй посильну допомогу, яка, однак, не компенсує повною мірою її витрати на лікування.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання непрацездатної ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги щодо завищеного розміру стягуваних аліментів повною мірою повторюють заперечення відповідача на позовну заяву, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та спростування.

Факт лікування ОСОБА_2 від ревматоїдного артриту не вказує на відсутність можливості останнього здійснювати щомісячні виплати на користь позивача у розмірі 400 грн.

Окрім того, враховуючи розмір сукупного місячного доходу відповідача, його дохід з вирахуванням аліментів на утримання непрацездатної дружини перевищує встановлений на 2015 рік прожитковий мінімум на працездатну особу, а отже твердження апелянта про відсутність фінансової можливості для сплати аліментів у розмірі 400 грн. є безпідставними.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відилити.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Л.М. Хіль

ОСОБА_4

ОСОБА_5

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: