Справа № 495/4617/15-ц
18 серпня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючого - судді Боярського О.О.,
при секретарі - Левченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород - Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відділення № 3 філії «Одеське Регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача банківських послуг, стягнення суми вкладу, процентів та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та відділення № 3 філії «Одеське Регіональне управління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з вимогами стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь суму вкладу в розмірі 109 240,86 гривень, моральну шкоду в розмірі 25 000 гривень та судові витрати.
В обґрунтуванні своїх вимог, ОСОБА_1 посилається на наступне. 29 січня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 3 філії «Одеське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір № 328823/123502/3-15 про банківський строковий вклад «Пенсійний» на 3 місяця в іноземній валюті, тобто до 29.04.2015 року.
В день закінчення терміну договору, а саме 29.04.2015 року, ОСОБА_1 звернувся до відділення № 3 філії «Одеське РУ ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з проханням видати грошові кошти та проценти, визначені умовами договору, оскільки він не бажає продовжувати дію договору. Однак, на письмову вимогу ОСОБА_1, відповідач ніяким чином не відреагував та по сьогоднішній день продовжує порушувати право ОСОБА_1 на отримання своїх коштів, що були надані на депозит відповідача.
ОСОБА_1 наголошує на тому, що відмова ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» повернути належні йому грошові кошти та проценти за користування останніми, грубо порушує його майнові права, права споживача банківських послуг та чинне законодавство України, спричинює йому, пенсіонеру, значної моральної шкоди, оскільки він та його дружина ОСОБА_3 є особами похилого віку, 1941 року народження, пенсіонерами та ветеранами праці. На їхньому утриманні та догляді знаходиться дитина інвалід першої групи з дитинства. Стан їхнього здоров'я є вкрай незадовільним (перенесений інфаркт) та потребує постійної лікувальної допомоги, на яку потрібні кошти. На протязі тривалого часу відповідач позбавляє ОСОБА_1 об'єктивної інформації щодо стану його рахунків та вкладу, а також можливості належним чином розпоряджатися своїми грошовими коштами. Внаслідок протиправних дій відповідача, позивач відчуває себе ошуканим, з огляду на що страждає та переживає. Даними обставинами порушено його звичайний уклад життя, спричинено моральну шкоду, яку ОСОБА_1 оцінює в 25 000 гривень.
Позивач у судове засідання не з'явився. Представники позивача - ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи сповіщався, причини неявки суду не відомі.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд у зв'язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, що не з'явилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши всі представлені докази та обставини справи, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в собі Начальника відділення № 3 філії «Одеське РУ» АТ «Фінанси та Кредит» Квачук М.В., що діє на підставі Положення про Філію та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т.М. від 09.01.2015 року за реєстровим № 50, з однієї сторони, і ОСОБА_1 з іншої сторони, уклали договір № 328823/123502/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 3 місяця в іноземній валюті. Сам договір, який повністю відповідає вимогам статей 639 та 1059 ЦК України, називається «договір-заява».
Відповідно до умов договору, позивач вніс на вкладний рахунок НОМЕР_2 депозит в сумі 5 000 доларів США на строк з 29.01.15 року по 29.04.15 року, що підтверджується договором від 29.01.2015 року № 328823/123502/3-15 та випискою з особового рахунку ОСОБА_1 від 24.06.2015 року, яка містить інформацію про наявність на рахунку позивача 5 000 доларів США, які він перерахував на депозитний рахунок 29.01.2015 року згідно до договору банківського вкладу.
За положеннями ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та інших правочинів
У відповідності до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За положеннями ч.3 цієї ж статті до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.
За час користування коштами вкладу протягом зазначеного строку ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» зобов'язувалося нараховувати та виплачувати позивачу проценти за ставкою 11,60 % річних. Нараховані проценти зараховуються на рахунок позивача, відкритий у відповідача НОМЕР_3 (п. 2 договору № 328823/123502/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті від 29.01.2015 року).
У відповідності до пунктів 5, 6 вказаного Договору, повернення суми вкладу здійснюється ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у випадку дострокового розірвання Договору з ініціативи Клієнта та після закінчення строку депозиту. Після закінчення строку дії Договору про банківський вклад або при достроковому розірванні цього Договору кошти з депозитного рахунку повинні бути повернуті шляхом видачі готівкою або шляхом перерахування на рахунок позивача.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Частиною 1 ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
29 квітня 2015 року позивач представив відповідачу письмову вимогу, в якій повідомив про своє бажання отримати вклад та не продовжувати термін дії договору банківського строкового вкладу (депозит) «Пенсійний» в іноземній валюті від 29.01.2015 року.
Зазначена письмова вимога про повернення вкладу була отримана посадовими особами відповідача 29.04.2015 року, про що свідчать відповідні відмітки на примірнику позивача.
Втім, по сьогоднішній день, грошовий вклад в сумі 5 000 доларів, що за офіційним курсом НБУ на 10.07.2015 року складає 109 240,86 гривень (2184,8173 гривень за 100 доларів США) та належні до виплати проценти, відповідачем не повернуті, не дивлячись на неодноразові усні та письмові вимоги позивача.
Згідно ч.1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З огляду на викладене, встановлені обставини справи та представлені докази повністю підтверджують правомірність та законність позовних вимог ОСОБА_1, що спрямовані на захист його цивільних та майнових прав. Відповідач своїми діями не просто порушує взяте на себе зобов'язання, а грубо порушує права позивача, який добросовісно виконав свої обов'язки за договором від 29.01.2015 року, на відміну від відповідача.
Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне.
Згідно з ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Як роз'яснив Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Таким чином, у разі задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди на користь позивача суд повинен бути впевненим в наявності такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини відповідача в її заподіянні. Однак, під час розгляду справи, позивач та його представник не надали та в матеріалах справи відсутні будь-які достовірні докази підтверджуючих факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме діями відповідача, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а приймати рішення на підставі не підтверджених достовірним доказом стверджень з посиланням на медичні довідки суд не може, тому вважає за необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.
Суд, оцінюючи належність, достовірність кожного доказу окремо, та аналізуючи правовідносини, що склалися між сторонами приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення банківського вкладу, знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому можуть бути задоволенні.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача суму судового збору за розгляд позовної заяви майнового характеру, яка становить 1092,40 гривень.
Керуючись ст. ст. 6, 11, 92, 202, 509, 530, 526, 598, 631, 1058, 1066, 1068 ЦК України, 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та кредит» (код ЄРДПОУ: 09807856, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60) на користь ОСОБА_1 (ІК - НОМЕР_1) суму вкладу у розмірі 109 240 (сто дев'ять тисяч двісті сорок) гривень 86 коп.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк» Фінанси та кредит» (код ЄРДПОУ: 09807856, місцезнаходження: м. Київ, вул. Артема, 60) на користь держави судовий збір у сумі 1092,40 грн.
В іншій частині - у позові відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя