Справа № 234/9549/14-ц
Провадження № 2-др/234/9/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

08 травня 2015 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пікалової Н.М..

при секретарі Воропаєвій Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання однією родиною, розподіл сумісно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

До Краматорського міського суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання однією родиною, розподіл сумісно набутого майна подружжя та визнання права власності на майно

В позовній заяві зазначено, що з вересня 1997 року позивачка разом з відповідачем мешкали у квартирі, яку знімали. Вони сумісно проживали та вели спільне господарство . У позивачки на той час була донька ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась дочка ОСОБА_4.

У 2001 році ними було придбано майно, а саме квартира АДРЕСА_1, загальною площею 66,1 кв.м. для сумісного проживання їх родини. Договір купівлі- продажу було зареєстровано 29.01.2001 року на Товарній Біржі «Євгенія Сервіс». 03 жовтня 2003 році між ними було зареєстровано шлюб . З серпня 2012 року родинні стосунки між ними було припинено і спільно вони не проживали. 13 червня 2013 року шлюб було розірвано. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України- майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Згідно до ст.60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Згідно до ч.1 ст.69 СК України - дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.. Просить встановити та визнати факт сумісного проживання однією родиною без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вересня 1997 року до 03 жовтня 2003 року. Визнати сумісною власністю майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, визнати за позивачкою право власності на ? частку зазначеного майна. Стягнути з відповідача судові витрати.

В судових засіданнях представник позивача, а також представник відповідачка давали пояснення стосовно вимоги позивачки про визнання сумісною власністю майна, а саме квартири АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 26 лютого 2015 року ці обставини було викладено, але в резолютивній частині рішення не вказано, про відмову в задоволенні вимоги, щодо вимоги про визнання сумісною власністю майна.

Згідно до ст..220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, яні беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо :

1 стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2 суд, вирішивши питання про право , не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню.

Суд вважає за можливе винести при таких обставинах додаткове рішення стосовно цих вимог.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215, 220 ЦПК України, ст.3, 57,70,71 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання сумісною власністю майна , а саме квартири АДРЕСА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Краматорський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті у єдиному примірнику.

Суддя