Справа №359/1979/15-ц
Провадження № 2/359/1026/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Величка В.П.,

при секретарі судового засідання Шукало М.І.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

05.03.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 28.09.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від даного шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя в них не склалось через різницю характерів, втратили почуття любові та поваги один до одного. Досягли письмової угоди про місце проживання доньки після розірвання шлюбу, донька буде проживати з матірю. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб.

В судове засідання сторони не зявилися. До початку розгляду справи сторони надали заяви, згідно яких, просили слухати справу у їх відсутність, відповідач позов визнав, позивач позов підтримала.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України.

Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між сторонами 28 вересня 2002 року зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження, видане Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва Державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 1502 /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.5/.

Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у звязку з чим вони відмовляються від примирення. Тривалий час шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться.

З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у звязку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України.

Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, що унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано спільне бажання сторін швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими.

Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, та інтересам дитини, що має істотне значення, у звязку з чим укладений шлюб слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України.

Керуючись ст. ст., 3, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 28 вересня 2002 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва Державним Центром розвитку сімї, актовий запис №1502.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бориспільського міськрайонного суду

Київської області ОСОБА_4