Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Гримич М.К., Мартинюка В.І.,

Колодійчука В.М., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ земельної ділянки, що знаходиться у спільній сумісній власності, за касаційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду

м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він є власником 40/100 частин, а відповідач є власником 60/100 частин домоволодіння АДРЕСА_1, що знаходиться у спільній сумісній власності та розташований на земельній ділянці площею 0,0797 га.

Вказав, що за вказаною адресою відповідач користується земельною ділянкою, яка за площею перевищує належні останній 60/100 частин, чим порушує його право володіння на 40/100 частин земельної ділянки.

Посилаючись на наведене, позивач просив здійснити поділ земельної ділянки площею 0,0797 га між ним та відповідачем, що знаходиться у спільній сумісній власності, виділивши йому земельну ділянку площею 0,0319 га згідно із першим варіантом плану поділу земельної ділянки технічної документації із землеустрою ТОВ фірми «Геора» без зміни її цільового призначення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від

31 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності позивача, який є власником 40/100 частин та відповідача, який є власником 60/100 частин вказаного домоволодіння.

Відповідно до державного акту на право власності ОСОБА_3

на земельну ділянку від 8 липня 2009 року, що розташована у

АДРЕСА_1, в якому вказано, що

спірна земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності сторін згідно із рішенням Дніпропетровської міської ради від 6 серпня 2008 року

№ 101/35 (а.с.13).

Згідно із договором про визначення часток користування земельної ділянки від 15 грудня 2006 року позивач та відповідач визначили порядок користування спірною земельною ділянкою, а саме: за позивачем

40/100 частками, а за відповідачем 60/100 частками земельної ділянки, відповідно до розміру часток сторін у праві власності на домоволодіння, з погодженням меж користування цими частками (а.с.12).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, обґрунтовано посилались на положення ч. 2 ст. 120 ЗК України, якою визначено, що жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Судами було правильно визначено, що здійснити поділ земельної ділянки з метою обслуговування належної сторонам частини домоволодіння без її поділу або виділу не можливо, оскільки домоволодіння АДРЕСА_1 між позивачем та відповідачем не поділено та належні їм частини домоволодіння не виділені їм в натурі, а виділення земельних ділянок кожній із сторін залежить від конкретних приміщень домоволодіння.

Тобто, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не врегульовано відносини з поділу самого домоволодіння, що є перешкодою для поділу та визначення права власності на земельну ділянку за кожним з них .

Крім того, апеляційним судом було вірно вказано, що позивачем були заявлені вимоги з приводу користування ОСОБА_4 частиною земельної ділянки, яка перевищує належні їй 60/100 частин, встановлених договором про порядок користування земельною ділянкою, проте, матеріали справи не містять доказів того, що остання користується земельною ділянкою, яка перевищує її частку.

Відповідно до вказаного судова колегія дійшла висновку, що судами вірно встановлено та належно перевірено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

Доводи касаційної скарги, стосуються переоцінки доказів, викладених в оскаржуваних рішеннях, що не відноситься до компетенції суду касаційної інстанції, та не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, отже колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від

31 жовтня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.К. Гримич В.М. Колодійчук В.І. Мартинюк О.В. Ступак