ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9941/13-ц
провадження № 2/753/85/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" квітня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді : ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ДРАГА О.А.

сторін:

позивачки ОСОБА_2

представника позивачки ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача БОБРОВОЇ К.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя , суд

В с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_2, 18 червня 2013 року, звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного сумісного подружнього майна, в якості третіх осіб залучила ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" .

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, збільшивши та уточнивши ( т.1, а.с.3-4; 65; т.2, а.с. 41), вказує на те, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.03.1992 року по 24.07.1995 року , що стверджується відповідно свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.03.1992 року, виданим Відділом ЗАГС Ленінградського району м. Києва та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 24.07. 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції м. Києва.

04.10. 1997 року вона та відповідач повторно одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва зроблено запис № 889.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.11. 2011 року шлюб між ними розірвано.

Від спільного подружнього життя з відповідачем мають двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які за домовленістю з відповідачем проживають з нею в АДРЕСА_1.

В період шлюбу з відповідачем вони придбали рухоме та нерухоме майно, що є їх спільною сумісною власністю

До спільного майна подружжя вона включила :

- Автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- Автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Крім того у шлюбі була придбана трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, вартістю 53 107 гривень 70 коп.

На підставі рішення Горохівської сільської ради від 28.02. 2005 року ( 26/04) відповідачу ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2492 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4.

Під час подружнього життя вони з відповідачем, з середини 2005 року згідно дозволу на виконання будівельних робіт № 39 від 25.06. 2004 року, будівельного паспорту на земельну ділянку від 25.06. 2004 року, розпочали будівництво будинку АДРЕСА_4.

В червні 2006 року був зведений будинок, в якому були стіни, перекриття та дах. Провели світло, воду, газ. В подальшому проводили зовнішні та внутрішні оздоблювальні роботи, поставили двері, вікна. З спірної квартири АДРЕСА_1 перевезли меблі, техніку та облаштування все для повноцінного проживання в будинку. Там проводили вихідні, запрошували друзів на свята ( новий рік, дні народження) тощо. Правовстановлюючі документи зберігаються у відповідача, який після припинення шлюбних стосунків мешкає за адресою:АДРЕСА_4.

Таким чином, вищевказане майно належить їм на праві спільної сумісної власності.

Згоди про добровільний поділ майна між ними не досягнуто.

Просила поділити майно, набуте за час шлюбу, а саме: визнати за нею право власності на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за відповідачем ОСОБА_5 право власності :

- на житловий будинок, який розміщується на земельній ділянці площею 0,2492 та розташований за адресою: АДРЕСА_4;

- автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Крім того просила стягнути з відповідача на її користь судові документально підтверджені витрати пов"язані з розглядом даної справи у вигляді судового збору та витрат на проведення судових експертиз.

В свою чергу 17.05. 2014 року відповідач ОСОБА_5 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, залучивши в якості третіх осіб: ОСОБА_6, ОСОБА_7 ( т. 2, а.с. 6-8) про поділ майна подружжя та просив визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.за кожним, у решті позовних вимог ОСОБА_2 просив відмовити, пояснивши суду, що квартиру він придбав за кошти від продажу подарованої йому квартири, позичені кошти у свого батька та особисті кошти, оскільки позивачка нігде не працювала. Автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 був придбаний в кредит для його брата, який будучи безробітним сплачував за цей кредит, а автомобіль марки «Citroen Xsara», 1.4, 2003 року випуску, легковий комбі-В, № кузова НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2 просив визнати їх спільною сумісною власністю та за кожним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати право власності на ? частину автомобіля . В решті позовних вимог просив відмовити, оскільки житловий будинок АДРЕСА_4 є незавершеним будівництвом та відсутні правовстановлюючі документи на право власності, так як розпочато будівництво вказаного будинку вже після розірвання шлюбу з позивачкою.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3., який діє на підставі довіреності від 02.08. 2013 року ( т.1, а.с.22) збільшені та уточнені позовні вимоги підтримали , надавши свої письмові пояснення та просили їх задовольнити. Просили визнати спільним сумісним майном подружжя, яке придбано у сумісному шлюбі:

- трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1;

- житловий будинок, який розміщується на земельній ділянці площею 0,2492 та розташований за адресою: АДРЕСА_4;

- автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Просили поділити майно, набуте за час шлюбу, визнати за ОСОБА_2 право власності:

- на трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1.

За відповідачем ОСОБА_5 визнати право власності :

- на житловий будинок, який розміщується на земельній ділянці площею 0,2492 та розташований за адресою: АДРЕСА_4;

- автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

- автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.;

- стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати пов"язані з розглядом даної справи згідно квитанцій та стягнути витрати за проведення судових експертиз, у зустрічних позовних вимогах просили відмовити.

Відповідач та його представник адвокат Боброва К.Л. , яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4219/10 та угоди б/н від 21.10. 2013 року про надання правових послуг адвоката ( т.1, а.с. 70-71) позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні відмовити, надавши письмові заперечення. Зустрічний позов підтримали та просили його задовольнити.

Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, належним чином повідомлені у судове засідання не з»явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Третя особа: Комунальне підприємство Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" у судове засідання не направила свого свого представника, про те, у письмовому клопотанні, яке надійшло через загальнеу канцелярію за вх. № 10148 від 27.02. 2015 року ( т.2, а.с. 161-162) просило розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши в якості свідків у судовому засіданні 28.05.2014 року ОСОБА_10; ОСОБА_11; ОСОБА_12; 07.04. 2015 року ОСОБА_13;ОСОБА_14; ОСОБА_15; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17; ОСОБА_18 ; 10.04.2015 року ОСОБА_19, експерта ОСОБА_20 17.04. 2015 року, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як слідує із матеріалів справи та встановлено судом, з 07.03.1992 року по 24.07.1995 року сторонни перебували у зареєстрованому шлюбі , що стверджується відповідно свідоцтвом про укладення шлюбу від 07.03.1992 року, виданим Відділом ЗАГС Ленінградського району м. Києва ( т.1, а.с.8) та свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого 24.07. 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського районного управління юстиції м. Києва ( т.1, а.с.9).

04.10. 1997 року позивачка та відповідач повторно одружилися, про що в книзі реєстрації актів про одруження відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва зроблено запис № 889 ( т.1, а.с. 10) .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15.11. 2011 року шлюб між ними розірвано ( т.1, а.с. 11).

Від спільного подружнього життя сторони мають двох повнолітніх дітей: сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які за домовленістю з відповідачем проживають з позивачкою в АДРЕСА_1 ( т.1, а.с. 12-13).

В шлюбі сторонами придбано трьохкімнатну квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується інвестиційним договором № 1, укладеним між Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та ОСОБА_5 (т.1, а.с. 14). Свідоцтво про право власності на квартиру видано 07 серпня 1998 року ( т.1, а.с. 16). Для купівлі квартири частину коштів в сумі 12 195 гривень подружжя виручили від продажу подарованої квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.12. 1997 року ( т.1, а.с.102). Частину коштів подружжя назбирали самостійно, а решту позичили у друзів, які потім повернули, що підтверджено показами свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , допитаними 07.04. 2015 року у судовому засіданні. З часом подружжя також повернули кошти, отримані від продажу подарованої квартири, зокрема оплативши навчання сестри відповідача, що було підтверджено свідком ОСОБА_10 в судовому засіданні від 28.05. 2014 року та подарувавши батьку відповідача автомобіль.

Також, в період шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в кредит. Згідно довідки Київської філії ВАТ АБ « Приватінвест» № 593 від 01.12. 2004 року кредит на придбання автомобіля повністю сплачений 20 жовтня 2004 року ( т.1, а.с. 106) та автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Згідно відомостей Головного управління Державної автомобільної інспекції в м. Києві, відображених у листі від 20.08. 2013 року № 10/23116 вх ( т. 1, а.с. 54) та повідомленні від 05. 10. 2013 року № 10/27855 вх ( т.1, а.с.61) за відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано два транспортних засоби «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Разом з тим, згідно рішення Горохівської сільської ради від 14.05. 2004 року відповідачу ОСОБА_5 передано у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2492 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 ( т. 1, а.с. 99). Право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0, 2492 га, кадастровий номер - НОМЕР_6 підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_7 від 03.08. 2006 року ( т.1, а.с. 17, 93).

З середини 2005 року подружжя розпочало будівництво будинку АДРЕСА_4 згідно дозволу на виконання будівельних робіт № 39 від 25.06. 2004 року ( т.1, а.с. 18), будівельного паспорту на земельну ділянку від 25.06. 2004 року ( т.1, а.с. 19-22), про те, його будівництво є незавершеним, відповідні документи про завершення будівництва та реєстрацію власності відсутні.

Згідно ст. 22 Кодексу про шлюб та сім"ю України ( в редакції 1970 року) майно , нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідні положення також закріплені в ст. 60 СК України, згідно яких майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 25 Кодексу про шлюб та сім"ю України ( в редакції 1970 року) якщо майно, яке було власністю одного з подружжя, за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідні положення також закріплені в ч.1 ст. 62 СК України, де вказано, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 22, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Відповідно до п. 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України ). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них.

Як вбачається з матеріалів справи, трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 та автомобілі «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 було придбано за час шлюбу, а тому, суд дійшов висновку про визнання їх спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_5, відповідно до положень ст. ст. 60, 61 СК України.

Відтак, боргові зобов'язання, з пояснень відповідача , що для купівлі квартири були використані кошти в розмірі 36 000,00 гривень, які виникли на підставі позики за розпискою , укладеного відповідачем з його батьком ОСОБА_10 від 03 серпня 1997 року, також підлягають поділу між подружжям за умови, якщо буде встановлено, що кошти, отримані за вказаною розпискою були використані відповідачем у інтересах сім'ї та на придбання спільного майна. Разом з тим, ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_5, вимоги про поділ зобов'язань в суді не заявляли, а тому, не були предметом судового розгляду.

Отже, розписка може лише засвідчувати факт передачі коштів і є документом, який може підтвердити існування договору позики, розмір фактично одержаних майна або грошей, а також розмір плати за користування позикою, тобто виникнення зобов»язання між кредитором та боржником, про те не є підтвердженням факту придбання квартири, а також не доводить факту передачі грошей Головному управлінню житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації у розумінні норм ст. ст. 58- 59 ЦПК України, на виконання п.3 умов інвестиційного договору № 1 від 29.01. 1998 року ( т.1, а.с.14).

Разом з тим, в судовому засіданні від 28.05. 2014 року відповідач ОСОБА_5 надав пояснення, які збігаються з свідченнями ОСОБА_10, наданими в тому ж судовому засіданні, що батько ці гроші йому подарував.

Згідно чинного законодавства, договір дарування на суму понад 500 гривень повинен бути нотаріально посвідчений.

Отже, доказів того, що купівля квартири частково здійснювалася за рахунок коштів, переданих ОСОБА_10 за розпискою, відсутні. Суд вважає, що розписка не є належним та допустимим доказом щодо використання коштів для купівлі квартири.

Водночас, судом не можуть бути покладені в основу рішення та прийняті до уваги,

покази свідків, надані 28.05. 2014 року ОСОБА_11, яка пояснила, що була свідком при передачі грошей батьком сину , але грошей вона не бачила і не рахувала та ОСОБА_19, останній був допитаний в судовому засіданні 10.04. 2015 року, засвідчив, що зі слів батьків, брат взяв у борг десять тисяч доларів США , про те, із письмової розписки вбачається, що грошова позика дорівнює двадцяти тисячам доларів США, і не можуть бути допустимими доказами у даній справі, оскільки мають суперечності та не відповідають достовірності зазначених в розписці суми коштів.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя як за ОСОБА_2 так і за ОСОБА_5 за кожним підлягає визнанню право власності на ? частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до положень ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

При цьому, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Також, відповідно до роз'яснень, викладених у п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК , за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

А тому, судом не може бути взяти до уваги висновок з незалежної оцінки майна, проведеної суь"єктом оціночної діяльності ТОВ « Українська експертна группа, в якій зазначено вартість спірної квартири у сумі 1 489 620, 00 гривень станом на 17 березня 2015 року, оскільки згоди на отримання грошової компенсації жоден із подружжя не надавав в рахунок належної їм частки у спільному сумісному майні, а навпаки, заявляли вимоги про визнання за кожним із них право власності на спірну квартиру.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відтак, враховуючи відсутність згоди подружжя на отримання грошової компенсації в рахунок належної їм частки у спільному сумісному майні, в межах заявлених ними вимог, відповідно до положень ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за кожним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя підлягає визнанню право власності на ? частину трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1.

Вирішуючи питання про поділ автомобілів «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, судом необхідно встанови ти обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до положень п. п. 24, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України ).

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Як встановлено судом, в 2003 році подружжя придбало автомобіль марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 в кредит. Згідно довідки Київської філії ВАТ АБ « Приватінвест» № 593 від 01.12. 2004 року кредит на придбання автомобіля повністю сплачений 20 жовтня 2004 року ( т.1, а.с. 106). Посилання відповідача на те, що вказаний автомобіль був придбаний для його брата, який будучи безробітним сплачував за цей кредит, є необгрунтованими, оскільки жодних доказів того, що брат здійснював виплату кредиту не надано. Крім того, відсутні документи, які б свідчили про те, що брат відповідача мав право управляти та розпоряджатися автомобілем. Натомість безпосередньо ОСОБА_5 більше ніж чотири роки після погашення кредиту видав довіреність від 10.01. 2008 року на ім»я ОСОБА_7, проживаючому в АДРЕСА_5 на управління та розпорядження вказаним автомобілем строком на двадцять п"ять років ( т.2, а.с.9).

Також подружжям був придбаний автомобіль марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, який був зареєстрований за державним номером НОМЕР_8 та який відповідач після розірвання шлюбу перереєстрував, отримавши державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Вказану обставину в судовому засіданні 07.04. 2015 року підтвердив відповідач ОСОБА_5 та 10.04. 2015 року допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19

Згідно відомостей Головного управління Державної автомобільної інспекції в м. Києві, відображених у листі від 20.08. 2013 року № 10/23116 вх ( т. 1, а.с. 54) та повідомленні від 05. 10. 2013 року № 10/27855 вх ( т.1, а.с.61) за відповідачем ОСОБА_5 зареєстровано два транспортних засоби «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 17 вересня 2014 року № 7143/14-54, складеного судовим експертом ОСОБА_20 Київського науково- дослідного інституту судових експертиз:

- середньоринкова вартість автомобіля марки «Opel Astra», легковий універсал В, № кузова НОМЕР_9, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 із застосуванням порівняльного підходу ідентичного транспортного засобу за документами, наявними в матеріалах цивільної справи, на час проведення експертизи складає 105 121, 80 гривень ( сто п»ять тисяч сто двадцять одна гривня 80 копійок) ( т. 2, а.с. 76-80).

Визначену у вказаному висновку оцінку автомобіля відповідач ОСОБА_5 не оспорив, а також не надав доказів іншої вартості автомобіля на момент реалізації.

- дійсна ринкова вартість транспортного засобу марки «Citroen Xsara», 1.4, 2003 року випуску, легковий комбі-В, № кузова НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, на час проведення експертизи, складає 68 470, 31 гривень ( шістдесят вісім тисяч чотириста сімдесят гривень 31 копійка) ( т. 2, а.с. 76-80) .

Відтак, враховуючи відсутність згоди сторін на отримання грошової компенсації в рахунок належної їм частки у спільному сумісному майні, в межах заявлених ними вимог, відповідно до положень ст. ст. 60, 61, 70, 71 СК України за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 за кожним в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя підлягає визнанню право власності на ? частину автомобіля марки «Opel Astra», легковий універсал В, № кузова НОМЕР_9, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та на ? частину автомобіля марки «Citroen Xsara», 1.4, 2003 року випуску, легковий комбі-В, № кузова НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Що стосується незавершеного будівництвом житлового будинку АДРЕСА_4, оскільки його будівництво є незавершеним, неприйнятий до експлуатації, і як наслідок не проведення його реєстрації в органах БТІ, такий будинок не може бути об»єктом права спільної сумісної власності.

Разом з тим, позивачка не ставила питання щодо розподілу незакінченого будівництвом

будинку з урахуванням ступені його готовності, визнання права на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку, або присудити їй грошову компенсацію з припиненням права на частку у спільному майні, відповідно до вимог ст. 365 ч.1 п.1-3 ЦК України за умови попереднього внесення відповідачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, враховуючи той факт, що позовні вимоги задоволено приблизно на 75% то підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 2 580 ( дві тисячі п"ятсот вісімдесят ) гривень 75 коп , судовий збір про забезпечення доказів у сумі 480 ( чотириста вісімдесят) гривень 10 коп. ; вартість проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 2 583 ( дві тисячі п"ятсот вісімдесят три) гривні 00 коп.; судово- технічної експертизи у розмірі 3 626 ( три тисячі шістсот двадцять шість ) гривень 00 коп., а разом 9 269 ( дев"ять тисяч двісті шістдесят дев"ять) гривень 85 копійок.

А також, враховуючи той факт, що зустрічний позов задоволено, то підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 500 ( п"ятсот) гривень, про те, Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи від 17 вересня 2014 року № 7143/14-54, складеного судовим експертом ОСОБА_20 Київського науково- дослідного інституту судових експертиз - дійсна ринкова вартість транспортного засобу марки «Citroen Xsara», 1.4, 2003 року випуску, легковий комбі-В, № кузова НОМЕР_5, реєстраційний номер НОМЕР_2, на час проведення експертизи, складає 68 470, 31 гривень, згідно Закону України "Про судовий збір" недоплачений судовий збір становить 184 ( сто вісімдесят чотири ) гривні 70 копійок, який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 7, 10, 11, 15, 57- 60, 195, 196, 208, 209, 212, 213,214, 215, 218, 294 ЦПК України; ст. ст. 22, 25 КпШС України ( в редакції 1970 року); ст. ст. 57 ч.1 п.3, 60, 61 ч.1, 62 ч.1, 69 ч.1, 70 ч.1, 71 СК України; ст. ст. 365, 368 ЦК України, п. 22, п. 23, п.24, п.25, п.30 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"; Закону України " Про судовий збір, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, Комунальне підприємство Київської обласної ради "Південне бюро технічної інвентаризації" про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7 про поділ спільного майна подружжя , задовольнити частково.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Спас, Рожнятвського району, Івано- Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на:

1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину автомобіля марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

1/2 частину автомобіля марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 право власності на:

1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1;

1/2 частину автомобіля марки «Opel Astra», легковий універсал В, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1;

1/2 частину автомобіля марки «Citroen Xsara», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Спас, Рожнятвського району, Івано- Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 2 580 ( дві тисячі п"ятсот вісімдесят ) гривень 75 коп , судовий збір про забезпечення доказів у сумі 480 ( чотириста вісімдесят) гривень 10 коп. ; вартість проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 2 583 ( дві тисячі п"ятсот вісімдесят три) гривні 00 коп.; судово- технічної експертизи у розмірі 3 626 ( три тисячі шістсот двадцять шість ) гривень 00 коп., а разом 9 269 ( дев"ять тисяч двісті шістдесят дев"ять) гривень 85 копійок, в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Спас, Рожнятвського району, Івано- Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець міста Києва, ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 судові витрати у вигляді судового збору у сумі 500 ( п"ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженка с. Спас, Рожнятвського району, Івано- Франківської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_3, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у сумі 184 ( сто вісімдесят чотири) гривні 70 копійок на р/р 0003 в УДК Дарницького району, код банку 820019, , код класифікації доходів бюджету 22030001, Дарницький районний суд за розподіл майна.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у

справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 25 квітня 2015 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК