Справа № 184/163/15-ц
Номер провадження 2/184/154/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015м. Орджонікідзе

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

при секретарі Михайловій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Орджонікідзе цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди» та зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про відшкодування моральної шкоди», -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги, висловлені в позовній заяві і просить суд зобов'язати ОСОБА_2 повернути належний йому телевізор марки «LG 422LN540V» тієї ж якості і цілісності в натурі, а в разі неможливості цього придбати йому телевізор такого ж роду та тієї ж якості; стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в розмірі 4500 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн. Проти зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 заперечувала проти позовних вимог позивача та надала суду зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати доводи ОСОБА_1, викладеними в його позовній заяві, необґрунтованими, безпідставними та недостовірними; відшкодувати та стягнути з ОСОБА_1 на її користь заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 9573 грн. 60 коп..

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що син купив телевізор, потім уїхав до м. Києва, прийшла донька ОСОБА_2 та забрала телевізор. Він хворів, потім вилікувався, прийшов до дочки та вона його вигнала. Телевізор він дочці не дарував.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона доглядала за дружиною ОСОБА_3 ОСОБА_3 казав їй, що у жовтні 2014 року він подарував телевізор своїй дочці ОСОБА_2 як пам'ять.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_3 неодноразово просив ОСОБА_2 забрати телевізор, потім вони прийшли до нього додому і він сам віддав телевізор як подарунок, упакував його. ОСОБА_1 на той час не було. Телевізор купував сам батько.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що зі слів ОСОБА_2 ОСОБА_3 подарував їй телевізор. ОСОБА_2 багато уваги приділяла своєму батьку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню в повному обсязі за наступних підстав.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ОСОБА_3 є батьком позивача і, приймаючи до уваги, що він інвалід 2 групи, часто хворіє, проживає сам в будинку і тому потребує постійного догляду. В кінці 2013 року за проханням свого батька позивач приїхав до нього жити в м. Орджонікідзе, щоб надавати йому необхідну допомогу і проживати з ним постійно. У батька позивача також є донька, тобто сестра позивача - ОСОБА_2, яка батьку ні в чому не допомагає і дуже рідко до нього навідується. В цей же період за свої кошти в магазині «ФЛЕШКА» м. Орджонікідзе позивач придбав телевізор «LG 422LN540V» за ціною 4830 грн., а також інші товари, що підтверджується товарним чеком № 1121 від 02.12.2013 року і квитанції про сплату. Телевізор знаходився в будинку №5 по вул. Пушкіна квартира №2, який належить позивачу. У вересні 2014 року між позивачем та його батьком виникла сварка і, щоб дошкулити позивачу, придбаний ним і належний йому телевізор батько передав ОСОБА_2 на тимчасове збереження, про що батько написав у своїй заяві до суду. Телевізор в даний час знаходиться вдома у відповідачки. Пізніше позивач з батьком помирилися і батько навіть вибачився перед ним і пішов до ОСОБА_2, щоб забрати телевізора позивача, сказавши їй, що телевізор купив ОСОБА_1 за свої гроші, причому батько ходив до неї декілька разів, просив повернути телевізор позивачу, однак в останній раз вона намагалась вдарити батька сокирою, лізла битись і виштовхнула його за двері. Належний позивачу телевізор по даний час знаходиться у ОСОБА_2 і вона не збирається його повертати. Більше того, в присутності позивача батько телефонував відповідачці з вимогою повернути телевізор, але ОСОБА_2 відповіла нецензурною лайкою і сказала, що вона телевізор не віддасть і щоб він більше їй не телефонував - це позивач чув особисто, так як знаходився поряд з телефоном і це позивача вкрай вразило. Після цього батькові стало зле і він занедужав. Позивачу довелось викликати лікаря, йти до аптеки за ліками, у батька заболіли ноги і він перестав нормально ходити і більшу частину дня проводив у ліжку. Позивачу довелось за ним наглядати, це привело до того, що були порушені його плани на життя, порушився його нормальний ритм, пропав нормальний сон, психологічно він став почувати себе невпевнено. Більше того, після цього батько позивача став періодично погано себе почувати і звісно до даного часу це відображається і на позивачі. Позивач вважає, що ОСОБА_2 заподіяла ОСОБА_1 велику моральну шкоду, яку він оцінює в 4500 грн..

В обґрунтування своїх позовних вимог відповідачка ОСОБА_2 посилається на те, що у неї є старенький батько - ОСОБА_3, з яким вона постійно підтримує близькі дружні родинні відносини. Її батько майже безпомічний, являється інвалідом другої групи, потребує постійного догляду та допомоги по господарству. До листопада 2013 року вона часто навідувалась до старенького батька, наглядала за його здоров'ям, допомагала йому по господарству: прибирала, прала, приносила та готувала їжу. В листопаді 2013 року з м. Гостомель Київської області до батька приїздив ОСОБА_1, син останнього, нібито за проханням батька та догляду за ним. Насправді позивач, проживаючи у Київській області, влаштував сварку у доньки його колишньої дружини ОСОБА_7, пошкодив меблі та деякий одяг, що призвело до неможливості їх використання, у зв'язку з чим донька колишньої дружини позивача звернулася до правоохоронних органів, а також у суд з відшкодування завданої матеріальної шкоди. Для уникнення відповідальності, позивач вирішив приїздити до м. Орджонікідзе до його цивільної дружини, з якою він мав близькі стосунки. Згодом позивач оселився у батька з невідомих їй причин на невизначений строк. Так як ОСОБА_1 не мав заробітку, він користувався довірою батька, існував та жив за рахунок останнього. Після того, як ОСОБА_1 переїхав на постійне місце проживання до батька, позивач заборонив їй приходити до батька, бачитися та допомагати йому, постійно переконував батька в тому, що вона не заслуговує його поваги. З батьком вона бачилась тільки, коли він приходив до неї додому. З тих пір між нею та позивачем склалися вкрай погані стосунки. В подальшому позивач, скориставшись тяжким батьковим становищем (в той час батько хворів), мав доступ до пенсійних виплат батька, під постійним психологічним тиском примушував батька скласти та оформити договір дарування на нерухоме майно (будинок батька), що й відбулося. Про оформленні договору дарування вона дізналася від батька, коли його стосунки із сином почали істотно погіршуватись, позивач почав виганяти батька на вулицю, хотів запроторити батька на примусове лікування. Батько розповідав їй, що ОСОБА_1 бив його та що він боїться свого сина, особливо, коли останній зловживав алкоголем. Вона була вкрай шокована такими подіями, їй було дуже зле від душевних хвилювань за батька, постійно погіршувалось самопочуття та підвищувався артеріальний тиск, у зв'язку з чим вона викликала швидку або приймала ліки після чергових витівок позивача по відношенню до батька. Вона дуже непокоїлась за батька на протязі тривалого часу. Вона та батько неодноразово зверталися до правоохоронних органів, проте такий спосіб не дав бажаного результату.

Враховуючи батькове становище, під постійним психологічним впливом свого сина ОСОБА_3 та у зв'язку з тим, щоб той не вигнав батька з будинку, батько й склав письмові пояснення як доказ позивача щодо заявлених вимог про повернення телевізора LG422LN540V. Вона вважає, що позовна заява ОСОБА_1 являється безпідставною, як такою, що зачіпає її честь і гідність, повагу та репутацію, законні інтереси з вищенаведених та наступних підстав. ОСОБА_1 навідувався до своєї цивільної дружини, подекуди проживав із нею, витрачаючи пенсійні виплати батька, до яких він мав доступ (в його розпорядженні була банківська пластикова пенсійна картка батька), зокрема, пиячив та зловживав алкоголем. У її батька навіть не було коштів на існування. Одного дня, позивач на підпитку вигнав батька з квартири. Останній прийшов до неї ввечері голодний та «вбитий духом», не знаючи, що робити та як жити далі. Цей випадок можуть підтвердити її сусіди. На протязі двох місяців вона приносила батькові їжу та передавала через паркан, адже також боялась позивача. Цей випадок неодноразово бачили батькові сусіди. В жовтні 2014 року батько зателефонував їй та сповістив, що хоче подарувати їй його телевізор, придбаний за його пенсійні кошти, мовляв, хоч щось залишиться доньці на пам'ять від нього, так як будинок за документами був подарований сину. В такому разі вона прийняла його дарунок та разом із подругою, яка також може підтвердити цей факт, прийшли додому до батька для отримання дарунку. На даний час вищенаведений телевізор знаходиться у її розпорядженні. Твердження позивача про те, що наведений телевізор належить саме йому також спростовуються письмовими поясненнями батька до начальника Орджонікідзевського МВ ГУМВС України у Дніпропетровській області. Позивач звертався до правоохоронних органів та намагався порушити кримінальну справу за ст. 185 КК України щодо неї для отримання неналежного йому телевізору, проте справу не було порушено. Коли вона отримала копію позовної заяви з викладеними в ній доводами позивача, її це вразило настільки, що в неї погіршилось самопочуття, їй вкрай стало болісно на душі, з нею так ніхто не поводився, ніколи болісно так не зачіпав та не ганьбив та ще й виставлених на розгляд в судових засіданнях, не кажучи про те, що позивач по родству близька для неї людина. Не чекаючи погіршення самопочуття, вона викликала швидку, їй запропонували заспокійливе та відвезли до лікарні. Вона хоче зазначити, що заява позивача - це суцільний обман, наклеп та брудні плітки, які не мають під собою ніякого «підґрунтя» та доказів, які зачіпають її моральні принципи та інтереси, принижують її честь та гідність.

У зв'язку із складністю оцінити в грошовому еквіваленті заподіяну їй моральну шкоду, їй важко визначитися в розмірі. Проте, прийшовши до думки, що справедливо та доцільно, на її погляд, буде оцінити заподіяну моральну шкоду в розмірі 9573,60грн. Окрім наведеного в даній зустрічній позовній заяві, вона вважає, що цей розмір обумовлюється глибиною її душевних страждань, хвилювань, принижень, погіршенням внаслідок цього самопочуття та необхідністю захищати свої права та інтереси, честь та гідність у судовому порядку. Вона прикладає зусиль для організації та налагодження звичайного ритму життя від заподіяної їй психологічної травми.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підстави своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З доводами позивача та відповідача, викладеними ними в позовній та зустрічній заявах і в судовому засіданні суд погодитися не може, оскільки вони не відповідають дійсності та встановленим в судовому засіданні обставинам справи, суперечать вимогам цивільного законодавства України і не основуються на нормах матеріального права, доводи позивача спростовуються стабільними доводами та поясненнями відповідача та свідків з її боку та навпаки, наданими сторонами письмовими доказами, поясненнями допитаних свідків, матеріалами справи в їх сукупності виходячи з наступного.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_1.

По перше, позивачем взагалі не вказано, які норми права регулюють відносини між сторонами з приводу витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст.. 387 Цивільного кодексу, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Однак позивачем ці норми закону не зазначені ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні.

По друге, позивачем наданий до суду товарний чек № 112 від 02.12.2013 року, який підтверджує факт придбання майна у магазині «Флешка», серед якого є і спірний телевізор, однак в самому чеку не зазначено про те, що він виданий на імя саме позивача ОСОБА_1. ОСОБА_1 також надав до суду квитанції Банку, які підтверджують факти сплати позивачем за придбаний товар, однак позивачем не надано до суду будь яких доказів, які б підтверджували належність вказаних грошових коштів саме позивачу по справі, а не його батькові ОСОБА_3, як це стверджує відповідач та свідки по справі, тем більше що в судовому засіданні зясовано, що позивач протягом тривалого часу ніде не працює та знаходиться на утриманні свого батька ОСОБА_3 за рахунок пенсії останнього.

По третє, дослідженими матеріалами цивільної справи, матеріалами кримінального провадження та поясненнями свідків, допитаних збоку відповідача ОСОБА_2 доведено те, що телевізор повернув сам ОСОБА_3, що є рідним батьком позивача по справі, про що свідчить написана ним власноручна заява, де також зазначено про те, що саме він є власником спірного телевізору. Тобто, якщо позивач і є власником або співвласником вказаного телевізора, то в такому випадку йому потрібно керуватися ст. 388 ЦК України як право власника на витребування майна від добросовісного набувача.

По четверте, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цілком спростували як доводи позивача щодо належності йому телевізору, так і доводи свідка ОСОБА_3, дані ним в судовому засіданні, який в ході досудового слідства пояснював, що телевізор належить йому та він віддав його дочці добровільно, а в суді потім змінив свої свідчення на користь позивача, який з ним проживає та який від нього залежить.

Щодо зустрічних позовних вимог позивача ОСОБА_2.

По перше, нормами ст.. 23 Цивільного кодексу України передбачені випадки відшкодування заподіяної моральної шкоди, згідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Однак всупереч вимогам цивільного законодавства позивачем не надано до будь яких належних, достатніх та допустимих доказів щодо заподіяння їй моральної шкоди збоку позивача ОСОБА_1.

По друге, відповідно до ст.. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак вини позивача ОСОБА_1 у заподіянні моральної шкоди ОСОБА_2 останньою не доведено та судом не встановлена.

Те, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом не може бути ніяким чином підставою для заподіяння моральної шкоди відповідачу по справі та її відшкодування.

По третє, позивачем ОСОБА_2 не надано до суду жодних доказів, які б підтверджували заподіяння їй моральної шкоди. Те, що позивач зверталася до приймального відділення лікарні не є належним доказом погіршення її стану здоровя, тем більше на лікуванні вона не знаходилася, будь яке інше лікування не проходила.

Таким чином, зі змісту зустрічних позовних вимог вбачається те, що позивачу ОСОБА_2 нібито заподіяна моральна шкода зверненням позивача ОСОБА_1 до міліції з відповідною заявою та подальше звернення його до суду з дійсним позовом, з чим суд погодитися не може.

По четверте, щодо розміру моральної шкоди у сумі 9 573 грн. 60 коп., позивач обґрунтовує це загальним розміром матеріальної та моральної шкоди, яку просить стягнути позивач по справі з такого умислу, що якщо суд прийде до висновку про задоволення обох позовів, то в такому випадку ніхто нікому нічого не буде нічим зобовязаний..

За таких обставин суд, вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди» та в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про відшкодування моральної шкоди». Відповідно до ст. 88 ЦПК України понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору в такому випадку залишаються за сторонами по справі.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 22, 23, 386, 387, 1166, 1167 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209 213 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про витребування майна із чужого незаконного володіння і відшкодування моральної шкоди».

Відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 «про відшкодування моральної шкоди».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Орджонікідзевський міський суд.

Суддя Орджонікідзевського

міського суду

ОСОБА_8