06.05.2015 Справа № 756/2645/15-ц
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
№756/2645/15-ц
Справа № 2/756/2400/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року суддя Оболонського районного суду м. Києва О.В. Диба, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення суми депозиту та відсотків за договором банківського вкладу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом стягнення з останнього невиплачених коштів по депозитному вкладу в розмірі 32 254,75 грн. та недоплачених процентів по депозиту в розмірі 2115,62 грн. мотивуючи своє звернення до Оболонського районного суду м. Києва ч. 5 ст. 110 ЦПК України, оскільки позивач вважає себе споживачем та його права підлягають захисту на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року провадження по справі було відкрито.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник відповідача подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2015 року була задоволена частково, а ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року скасована та справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Як вбачається зі змісту ухвали Апеляційного суду м. Києва від 23.04.2015 року, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва частково задовольняючи апеляційну скаргу представника відповідача прийшла до висновку, що позивач в розрізі Закону України «Про захист прав споживачів» не є споживачем послуг відповідача, а тому на нього не розповсюджується приписи ч. 5 ст. 110 ЦПК України, що слугувало зверненню позивача до суду за своїм місцем перебування.

Враховуючи приписи вищенаведеної ухвали Апеляційного суду м. Києва, суддя вважає, що дана справа не підсудна Оболонському районному суду м. Києва і підлягає поверненню позивачу для подачі до належного суду виходячи із наступного.

Згідно із ч. 5 ст. 110 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

В своїй позовній заяві позивач вказує на те, що він є споживачем послуг відповідача.

Враховуючи норми чинного законодавства України, послуга банківського вкладу не підпадає під визначення Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки обов'язковою умовою банківського вкладу є виплата вкладнику відсотків, тобто отримання прибутку, а тому спір має вирішуватись судом за місцем знаходження юридичної особи відповідно до ч.2 ст.109 ЦК України виходячи з наступного.

Згідно преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

При цьому, як вбачається зі змісту позовної заяви, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають з договору банківського вкладу та не є предметом регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», а врегульовані параграфом 3 «Банківський вклад» глави 71 ЦК України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Зокрема, ст.1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України «Про захист прав споживачів».

За таких обставин, до вказаних правовідносин судом не можуть застосовуватися положення Закону України «Про захист прав споживачів» та ч.5 ст. 110 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, відповідач Публічне акціонерне товариство «Приватбанк» знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. вул. Набережна Перемоги, буд. 50, що територіально не відноситься до підсудності Оболонського районного суду м. Києва.

Пунктом 4 ч.3 ст.121 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадку, коли справа не підсудна цьому суду.

За таких обставин, виходячи із вищенаведеного та керуючись ст. 121 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача шляхом стягнення суми депозиту та відсотків за договором банківського вкладу - повернути позивачу для подачі до належного суду;

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з моменту отримання її копії через Оболонський районний суд м. Києва;

Ухвала набирає законної сили після спливу строку на її апеляційне оскарження.

Суддя: О.В. Диба