У х в а л а

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, неповнолітнього ОСОБА_6, малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, в інтересах яких діє ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Білгород-Дністровської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якому крім неї зареєстровані: її донька - ОСОБА_4, та її онуки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Відповідач ОСОБА_5 разом із своїми дітьми проживала у зазначеному будинку, а у 2012 року почала проживати зі своїм співмешканцем у цивільному шлюбі за іншою адресою. Зазначила, що під впливом співмешканця ОСОБА_5 почала вести аморальний спосіб життя та зловживати спиртними напоями, разом з співмешканцем вони часто навідуються до її будинку, ображають та знущаються з неї, застосовують фізичне насилля. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 такими, що втратили право користування житловим будинком, у зв'язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки без поважних причин.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4. відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року виключено з мотивувальної частини рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року посилання суду на неможливість виселення ОСОБА_5 та її неповнолітніх дітей з підстав ст. 116 ЖК України. У решті рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правових підстав для задоволення позовних вимог немає, оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 є необґрунтованими та безпідставними.

Суд апеляційної інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін (виключивши при цьому з мотивувальної частини рішення суду посилання на неможливість виселення ОСОБА_5 та її неповнолітніх дітей з підстав ст. ст. 116, 157 ЖК України, оскільки позивач з цими вимогами не зверталась), оскільки відсутність відповідачів у будинку носить тимчасовий характер, ОСОБА_5 систематично навідується у будинок і не має наміру його залишати. Крім цього, зазначив, що інше житло у неї відсутнє.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 лютого 2015 року в незмінній після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 09 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська