Провадження № 2/522/1546/15
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого-судді: Абухіна Р.Д.
за участю секретаря: Гонтар Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про спонукання до виконання умов договору , -
Позивач звернулась до суду з позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 852 652,81 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач з період часу з 1996 року по 2012 рік проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 та сина- Фадєєва А.В.. В березні 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено нотаріально посвідчений договір про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство, згідно умов якого відповідач зобовязався забезпечити проживання своїй дружині та їхнім спільним з нею дітям в окремому будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тіниста, 18 або надати за взаємною згодою інше житло та надавати дружині на утримання спільних з нею дітей та особисті потреби щомісячно в розмірі 25 000, 00 грн. Позивач наголошує на тому, що з 01.04.2013 року відповідач не сплачує грошову суму, передбачену умовами договору, а також створює перешкоди у користуванні будинком.
Наведені вище обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.
Позивач до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач про час, дату та місце судового засідання неодноразово сповіщався належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення та розписки представника, наявні в матеріалах справи, однак до судових засідань, призначених на 16.04.2015 року та 28.04.2015 року не зявився. Заяв чи клопотань до суду не заявляв та не подавав. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної, надані докази, вважає позов позивача підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
По справі встановлені наступні фактичні обставини.
В період часу з 1996 року по березень 2012 року ОСОБА_1 проживала однією сімєю з ОСОБА_2.
Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах у позивача та відповідача народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
26.03.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі № 1886, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с. 6-7).
Пунктом 6 вищезазначеного договору встановлено, що чоловік зобовязується забезпечити проживання своїй жінці та їхніх спільних з нею дітей в окремому будинку, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Тіниста, 18 або надати за взаємною згодою інше житло.
Пунктом 7 вищезазначеного договору передбачено,що чоловік зобовязується надавати жінці на утримання спільних з нею дітей та на її особисті потреби щомісячно наступну грошову суму: 25 000 грн.
Підставою звернення до суду з даним позовом є те, як зазначає позивач , що відповідач вищезазначені умови договору не виконує протягом двох років, а саме з моменту ухвалення Апеляційним судом Одеської області рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,-« про визнання частково недійсним договору про правовий режим майна осіб, які проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство від 01.04.2013 року, не сплачує суму, визначену п.7 та створює перешкоди у користуванні будинком.
Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до п.5 та п. 8 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути примусове виконання обовязку в натурі та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску.
Статтею 622 ЦК України передбачено, що боржник, який сплатив неустойку і відшкодував збитки, завдані порушенням зобов'язання, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.
Згідо ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Заборгованість за період часу з 01.04.2013 року по 01.04.2015 року згідно умов п. 6 договору становить 600 000 грн., виходячи з даної суми індекс інфляції за час прострочення розрахунку становив 1.361 що складає 216603,49 грн.
Керуючись нормами чинного законодавства, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 також три проценти річних за час прострочення розрахунку, а саме виходячи із того, що виплата прострочена за період з 01.04.2013 року по 01.04.2015 року, тобто 731 день, отже три проценти річних від суми заборгованості, а саме 600 000 грн. становить 36 049,32 грн.
Таким чином загальна сума, яка підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних становить 852 652,81 грн.
Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача остання була вимушена звернутись до суду з позовом, сплатила судові витрати у розмірі 3 654,00 грн., що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи.
Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві- пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Таким чином з відповідача на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 3 654 грн.
Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач та його представник до судового засідання не зявилась, не скористались своїм правом надати суду належні та допустимі докази на підставу своїх заперечень прости позову.
Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.
У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.
З урахуванням вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15,16, 610, 611, 622-625 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 174, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Про спонукання до виконання умов договору ,- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2) суму в розмірі 852 652, 81 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право подати апеляційну скаргу на заочне рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а якщо позивач не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, він може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.
Суддя: Р.Д.Абухін