20.02.2015 Єдиний унікальний номер 205/1216/15-ц
Справа №2з/205/15/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Ленінського районного суду Шавула В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2015 року позивач в особі представника за договором ОСОБА_2, звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом із позовом ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, банківські рахунки та грошові кошти, що належать на праві приватної власності ОСОБА_3, а також обмежити останнього у праві виїзду за кордон України.

За ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, зясувавши обставини справи, вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно частково відмовити виходячи з наступних підстав.

Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006 року, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 20 лютого 2015 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та призначено її розгляд у судовому засіданні.

Зясувавши обставини по справі, дослідивши подані в обґрунтування заявленого клопотання докази суд, вирішуючи питання щодо застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно, приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір щодо визнання права власності на спільне майно подружжя та його розподіл, проте наявність існуючої реальної загрози невиконання чи утруднення виконання постановленого рішення суду по суті спору ґрунтується виключно на припущеннях позивачки, оскільки не підтверджена належними та допустимим доказами.

Таким чином, суд дослідивши матеріали заяви вважає вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в частині накладення арешту на майно та банківські рахунки та грошові кошти такими, що не підлягають задоволенню.

Так, згідно ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, якщо щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі.

Пунктом 8 «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 передбачено, що громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді з України, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання, а також якщо він ухиляться від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Водночас, при встановленні відповідності виду забезпечення позову суд враховує, що на підставі п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового та немайнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом заборони вчиняти певні дії, у звязку з чим вважає, що саме цей вид забезпечення позову належить до застосовування за даних обставин справи, тому приходить до висновку щодо правомірності клопотання позивача, оскільки наявність неврегулюваного судового спору між сторонами ґрунтується на укладеному правочині, повязано саме із його невиконанням, у звязку із чим, заява позивача в цій частині є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-153, ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,- задовольнити частково.

Тимчасово обмежити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, право виїзду за межі України до закінчення провадження по цивільній справі.

Ухвалу для негайного виконання направити до Адміністрації Державної прикордонної служби України (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд.26).

Заяву про апеляційне оскарження ухвали може бути подано протягом 5 днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 10 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В.С. Шавула