30.04.2015 Справа № 756/5415/15-ц
Справа пр.№2/756/3407/15
ун.№756/5415/15-ц
У Х В А Л А

30 квітня 2015 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Великохацька В.В., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожен має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви встановлені ст.119 ЦПК України.

Згідно з ч.ч.5,6 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Ст.110 СК України передбачено право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя.

Ст.181 СК України визначено право звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на дитину тим з подружжя, з ким вона проживає, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину.

Питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, регулюється ст.405 ЦК України, відповідно до якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і

власником житла або законом.

Питання про зняття з реєстрації місця проживання регулюється ст.ст.7,11 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", де передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюють відповідні органи спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації в АР Крим, областях, містах, районах, районах у містах, а також у містах Києві та Севастополі.

Порядок виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) приватного житлового фонду передбачений ст.157 ЖК України, відповідно до якої членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Зі змісту СК, ЦК, ЖК, ЦПК України вбачається, що позовні вимоги про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку різні за своїм змістом та обґрунтуванням, регулюються різними законодавчими нормами різних законодавчих актів, а тому такі позовні заяви подаються до суду окремо і розглядаються з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України.

Проте позивачем вимоги, передбачені вказаними законодавчими нормами, не виконані.

Зокрема, в порушення вимог ст.119 ЦПК України у даній позовній заяві не обґрунтовано можливості об'єднання та одночасного розгляду судом позовних вимог про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку, не обґрунтовано взаємозв'язку цих вимог та доцільності їх розгляду в одному провадженні.

Більш того, позовні вимоги ОСОБА_1 не є однорідними, не пов'язані між собою, від вирішення однієї з них не залежить вирішення інших, а тому таке об'єднання не допускається у зв'язку з відсутністю спільності предмета позову.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, позивачеві слід уточнити зміст позовних вимог.

Крім того, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, проте не зазначає посилання на докази на підтвердження того, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у спірній квартирі (акти, складені комісією житлово-експлуатаційної комісії, що засвідчують вказаний факт, докази на підтвердження факту відсутності звернень відповідача до органів внутрішнів справ з заявами про те, що йому чиняться перешкоди у проживанні у квартирі АДРЕСА_1).

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, всупереч вищевказаним вимогам, позивачем не додано до до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, вказаних у позовній заяві.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

П.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" від 17.10.2014 року передбачено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Так, позивач у своїй позовній заяві заявляє декілька вимог немайнового характеру, а саме - про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення і зняття з реєстраційного обліку.

ОСОБА_1 хоча і додає до своєї позовної заяви квитанцію про сплату судового збору у розмірі 243,60 грн., однак, виходячи зі ставок судового збору, які встановлені ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, судовий збір сплачено позивачем лише за одну з вимог немайнового характеру, тобто не в повному обсязі. Таким чином, позивачем не надано доказів сплати судового збору окремо за кожну з вимог немайнового характеру або загальною сумою за всі такі вимоги.

Ч.1 ст.121 ЦПК України передбачає, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.119,120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На виконання зазначеної ухвали позивач повинна подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі.

Зважаючи на вищенаведене, керуючись ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення та зняття з реєстраційного обліку залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків у термін до 12 травня 2015 року, але не пізніше п'яти днів з дня отримання нею даної ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у визначений строк не будуть виправлені, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Великохацька