Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект», Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про визнання незаконними рішень, покладення обов'язку, відшкодування шкоди, за касаційною скаргою Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» на рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, вимоги якого під час розгляду справи уточнив, та остаточно просив визнати незаконними рішення комісії із соціального страхування Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» (далі - ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект») від 31 жовтня, 30 листопада 2012 року, 04 січня 2013 року, якими відмовлено у виплаті допомоги з тимчасової втрати працездатності за період з 21 вересня до 29 грудня 2012 року; зобов'язати ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити допомогу з тимчасової втрати працездатності за період з 21 до 28 вересня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів підприємства; зобов'язати ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 29 вересня до 29 грудня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - ФССТВП); стягнути з ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2013 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено частково.

Визнано незаконними рішення комісії із соціального страхування ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 31 жовтня, 30 листопада 2012 року, 04 січня 2013 року про відмову у виплаті ОСОБА_3 допомоги з тимчасової втрати працездатності за період із 21 вересня до 29 грудня 2012 року.

Зобов'язано ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 21 до 28 вересня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів підприємства.

Зобов'язано ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 29 вересня до 29 грудня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів ФССТВП.

Стягнуто з ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на користь ОСОБА_3 200 грн на відшкодування моральної шкоди, 1 тис. грн витрат за надання правової допомоги, а в дохід держави - 487 грн 20 коп. судового збору.

У касаційній скарзі відповідач ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Однак рішення судів зазначеним нормам закону не відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах з ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект». До квітня 2013 року займав посаду столяра в цеху № 105.

21 вересня 2012 року ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження - черепно-мозкову травму, не пов'язану з виробництвом. За фактом завдання тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 слідчим СО Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 21 вересня 2012 року порушено кримінальну справу № 381 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_624/ed_2013_07_04/pravo1/T012341.html?pravo=1>.

У період із 21 вересня до 08 жовтня 2012 року ОСОБА_3 перебував на лікуванні в стаціонарі нейрохірургічного відділення МЛШМД, що підтверджується витягом із медичної карти стаціонарного хворого № 8694/917, а також зазначено, що ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп'яніння. Лікарською установою у встановленому порядку оформлено листок непрацездатності ОСОБА_3

Крім того, у період із 12 листопада до 23 листопада 2012 року ОСОБА_3 проходив лікування в стаціонарі нейрохірургічного відділення МЛШМД, що підтверджується витягом із медичної карти стаціонарного хворого № 1035/1099. Лікарською установою у встановленому порядку оформлено листок непрацездатності ОСОБА_3

Відповідно до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 529219 ОСОБА_3 встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням безстроково.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_3 зазначив, що до цього часу йому не оплачено листки непрацездатності за час тимчасової втрати працездатності у зв'язку з лікуванням та не надано рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Разом з тим 25 березня 2013 року ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» повідомило представника ОСОБА_3, що рішеннями комісії з соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 31 жовтня 2012 року № 29, від 30 листопада 2012 року № 32 у виплаті допомоги з тимчасової непрацездатності йому відмовлено на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», оскільки в листках непрацездатності стоїть запис «алкогольне сп'яніння».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_312/ed_2013_11_19/pravo1/T012240.html?pravo=1> допомога по тимчасовій непрацездатності не надається у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням.

Згідно з постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07 грудня 2012 року кримінальну справу порушено за ст. 296 КК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1570/ed_2013_07_04/pravo1/T012341.html?pravo=1> (хуліганство) та вказаною постановою справу повернуто для проведення додаткового розслідування.

Так, відмовляючи в задоволенні указаного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття рішення комісією не було встановлено причини заподіяння тілесних ушкоджень, а саме: чи тимчасова непрацездатність настала у зв'язку із травмою, що сталася внаслідок алкогольного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням, тобто падіння на твердий предмет, чи вона настала внаслідок протиправних дій інших осіб і не пов'язана з алкогольним сп'янінням позивача.

За таких обставин суд дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин і фактів, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Крім того, суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження факту завдання йому моральної шкоди, а також заподіяння йому відповідачем моральних страждань, не доведено вини відповідача, не надано доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та завданою шкодою.

Однак із вказаними висновками не погодився апеляційний суд та дійшов висновку про наявність підстав для визнання незаконними рішень комісії із соціального страхування ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 31 жовтня, 30 листопада 2012 року, 04 січня 2013 року про відмову у виплаті ОСОБА_3 допомоги з тимчасової втрати працездатності за період із 21 вересня до 29 грудня 2012 року; зобов'язання ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 21 до 28 вересня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів підприємства та зобов'язання нарахувати і виплатити ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 29 вересня до 29 грудня 2012 року у розмірі середньомісячної заробітної плати за рахунок коштів ФССТВП.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що саме внаслідок злочинних дій ОСОБА_4, ОСОБА_5, які засуджені за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_3 завдано тяжких тілесних ушкоджень.

Страховий стаж позивача складає більше восьми років.

Так, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що тимчасова непрацездатність позивача обумовлена травмою, яка сталася не внаслідок алкогольного сп'яніння або дій, пов'язаних із таким сп'янінням, тому незаконними є рішення комісії із соціального страхування. Такий висновок апеляційного суду є правильним та законним, адже ґрунтується на наявних у справі доказах та нормах закону. Проте в іншій частині вирішення позовних вимог апеляційний суд припустився помилки в застосування матеріального та процесуального закону, тому рішення апеляційного суду не може залишатися без змін.

Стягуючи на користь позивача 200 грн на відшкодування моральної шкоди, апеляційний суд виходив з того, що внаслідок незаконних рішень комісії із соціального страхування, що призвело до порушення прав позивача на отримання допомоги з тимчасової втрати працездатності, позивачу завдано моральних страждань.

Однак із вказаними висновками судів попередніх інстанцій погодитися не можна, оскільки таких суди дійшли з порушенням норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам, починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності), незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Отже, неправильним є висновок апеляційного суду про зобов'язання ДП «НВКГ «Зоря»-«Машпроект» нарахувати і виплатити ОСОБА_3 допомогу з тимчасової втрати працездатності за період із 21 до 28 вересня 2012 року, тобто за сім днів, адже в силу наведених норм закону роботодавець оплачує лише п'ять днів непрацездатності.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду. Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до Порядку фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженого постановою Правління ФССТВП від 22 грудня 2010 року № 26, після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону.

Таким чином, у результаті аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що обов'язок роботодавця щодо сплати належних особі сум, пов'язаних з тимчасовою втратою працездатності, виникає лише після перерахування даних сум на рахунок підприємства з відповідної ВД ФССТВП. Ці положення нормативних актів не були враховані судами при ухваленні рішення.

Крім того, відповідно до п. 3.1.1 Положення про комісію (уповноваженого) підприємства, установи, організації із загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Згідно з розділом V названого Положення рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства про призначення або відмову у призначенні матеріального забезпечення та надання соціальних послуг може бути оскарженим застрахованою особою до робочого органу відділення Фонду, де перебуває на обліку підприємство, протягом 5 днів з моменту отримання повідомлення про таке призначення або відмову, що не позбавляє права застрахованої особи звернутися з цих питань до суду.

Проте вищевказані положення закону залишилися поза увагою судів обох інстанцій, в результаті чого суд в достатньому обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які до них підлягають застосуванню, не встановив дійсної правової природи заявленого позову та не з'ясував питання, чи обраний позивачем спосіб захисту відновить у повному обсязі його порушені права.

Згідно зі ст. 55 Конституції України <nau://ukr/254к/96-ВР|st55> права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st3>).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з нормами ЦПК України <nau://ukr/1618-15> спосіб судового захисту та підставу й предмет позову визначає позивач.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, саме на суд як на державний орган покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, у зв'язку з чим суд має право й зобов'язаний визначити характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню, встановити склад осіб, які беруть участь у справі.

Проте на порушення положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st10> суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про уточнення підстав та вимог позову; про необхідність залучення Миколаївського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до участі у справі в якості співвідповідача згідно зі ст. 33 ЦПК України.

Оскільки суди першої й апеляційної інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України не дотрималися норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, порушили норми матеріального права, неправильно визначивши характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, тому касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02 грудня 2013 року та рішення апеляційного суду Миколаївської області від 29 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов
Судді: В.М. Коротун

В.А. Нагорняк

І.К. Парінова

О.В. Ступак