Провадження № 22-ц/780/2527/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 15.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

15 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Журби С.О.

При секретарі Франюк Т.В.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики ,трьох процентів річних від простроченої суми та упущеної вигоди.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У липні 2014 р. позивач звернувся до Києво=Святшинського районного суду Київської області суд із зазначеним позовом .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від

19 листопада 2014 року ( а.с. 39) справа направлена для розгляду до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 04 лютого 2011 року між ним та відповідачем укладено договір позики грошових коштів ,згідно якого відповідач взяла у позивача в борг суму 24 000 грн строком до 10 червня 2011 року, без нарахування відсотків.

У вказаний строк відповідач кошти не повернула , тому позивач просив стягнути на його користь суму боргу 24 000 грн , 3% річних в сумі - 2 154,08 грн , не отриману вигоду в розмірі 11 488,43 грн, судові витрати.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

26 лютого 2015 р. позов задоволено частковою Стягнуто на користь позивача 24 000 грн заборгованості за договором , 3% річних в сумі -2 154 ,08 грн , судові витрати, , в решті позову відмовлено..

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права , ухвалити нове рішення про відмову у позові. . В апеляційній скарзі зазначала , що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи , що суд не взяв до уваги її пояснення та доводи , щодо повернення боргу ОСОБА_3 відповідно до розписок .

Відповідно до ст. 27 ЦПК України, особи , які беруть участь у справі зобов»язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов»язки.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст.ст.74,76,77 ЦПК України сторони були повідомлені про день та час розгляду справи за адресами , які були зазначені в матеріалах справи, заяв щодо зміни місяця проживання або місцезнаходження від сторін не надходило. Крім того , як видно із матеріалів справи , розгляд справи призначався на 22 квітня 2015 року , ( а.с. 89) , на 27 травня 2015 ( а.с. 97) . Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні 27 травня 2015 року був повідомлений про відкладення розгляду справи на 15 липня 2015 року ( а.с. 98) , тому відсутні підстави вважати причину неявки відповідача та її представника в судове засідання поважними

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , 04 лютого 2011 року між сторонами укладено договір позики грошових коштів ,згідно якого відповідач взяла у позивача в борг суму 24 000 грн строком до 10 червня 2011 року, без нарахування відсотків. ( а.с. 4, а.с. 104 оригінал розписки) ).

У листопаді 2011 року , ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 вимогу про усунення порушеного зобов»язання , з вимогою повернути 32 896,22 грн ( а.с5-8)

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона

( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей , визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує пятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не повязаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання . Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначення грошового зобов»язання закріплено в Законі України « Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» . Відповідно до ст.. 1 Закону грошове зобов»язання - зобов»язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правого договору та на інших підставах , передбачених цивільним законодавством України.

Згідно із приписами ч.1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення , в якому боржник зобов»язаний вчинити на користь кредитора певну дію ( передати майно,виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку .

Враховуючи положення ст. 625 ЦК України , відповідач прострочила виконання грошового зобов»язання перед позивачем , тому суд дійшов вірного висновку ,що вимоги про стягнення суми боргу і трьох процентів річних є обгрунтованими .

Посилання відповідача Радіонової/ І.В. на ту обставину , що вона повернула кошти ОСОБА_3 , не знайшли свого підтвердження в суді першої інстанції . Надані ОСОБА_2 копії розписок про повернення коштів ОСОБА_3 не свідчать про повернення позики за розпискою від 04 лютого 2011 року . , і не стосуються обставин повернення позики, а мають відношення до інших відносин , які існують між сторонами ,зокрема підприємницька діяльність по продажу окулярів . До апеляційної скарги, ОСОБА_2 доказів, які б стверджували її доводи щодо повернення позики не надала.

Вірним є висновок суду і про відмову у задоволенні позову в частині стягнення упущеної вигоди , оскільки даний вид відповідальності не передбачений ні вимогами ст. 1050 ЦК України , ні укладеною сторонами розпискою.

Як вбачається з апеляційної скарги , ОСОБА_2 було роз»яснино право подання заяви про застосування строків позовної давності , і вона цієї обставини не заперечує , а відтак , суд за відсутності такої заяви , вірно не застосував строки позовної давності при вирішення спору.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених у суді першої інстанції , колегія суддів вважає ,що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, підстави для скасування рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313 315, 317 , 319 ЦПК України ,колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від

26 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді