РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/11999/15-ц

пр. № 2/759/5209/15

17 грудня 2015 року Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення порядку

користування жилим приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просив усунути йому перешкоди в користуванні власністю - ? частиною квартири АДРЕСА_1 та встановити конкретний порядок користування даною квартирою, згідно якого виділити йому в користування ізольовану кімнату з балконом житловою площею 17,1 кв.м., а відповідачці виділити в користування ізольовану кімнату житлоплощею 10,4 кв.м. у вказаній квартирі, приміщення коридору ванної кімнати, туалету, комори, кухні залишити у спільному користуванні співвласників. Позов обгрунтовував тим, що відповідачка є його матір*ю і кожен із них є власником ? частини квартири АДРЕСА_1, яка має дві ізольовані кімнати житлоплощею 17,1 кв.м. з балконом і 10,4 кв.м., щодо користування якими між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні власністю, у зв*язку із чим він звертався до правоохоронних органів. У зв*язку із наведеним просив задовольнити позов на підставі ст.150 ЖК України, ст.ст. 317, 358, 386 ЦК України.

В судовому зсіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення відповідачкою його житлових прав і права власності, а також пояснив суду про те, що мешкає в маленькій кімнаті спірної квартири з весни 2013р., відповідачка весь час мешкає у великій кімнаті, раніше вона мешкала зі своїм чоловіком і його батьком, а тепер сама, між ними існують неприязні стосунки з приводу житла, а також його особистих відносин із цивільною дружиною, з якою він проживає разом в спірній квартирі.

Відповідачка проти позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість і безпідставність, не відповідність дійсним обставинам справи посилань позивача та пояснила про те, що все життя проживає кімнаті 17,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1, раніше в цій кімнаті вона проживала з чоловіком, а після його смерті мешкає сама, син раніше завжди проживав у м.Житомирі у своєї цивільної дружини, але весною 2013р. вселився у маленьку кімнату і з цього часу проживає в ній, вона не заперечує проти цього, але не бажає, щоб у спірній квартирі проживала цивільна дружина сина, яка разом із сином зловживає спиртними напоями, у зв*язку із чим й виникають сварки. Категорично заперечувала переселятися із більшої кімнати в меншу, оскільки між ними тривалий час склався саме такий порядок користування спірною житлоплощею, а також вона є пенсіонеркою і хворіє на хронічні захворювання. Також, зазначила, що позивач не сплачує комунальні послуги і не несе витрат щодо своєї частини власності.

Розглянувши позов в межах позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що кожна із сторін справи має у власності по ? частині квартири АДРЕСА_1 (а.с. 11 - копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.1999р.), яке внесено до спадкового реєстру (а.с. 12 - копія витягу).

Вказана квартира є ізольованою двокімнатною квартирою, яка має дві кімнати житлоплощею 17,1 кв.м. з балконом і 10,4 кв.м. (а.с. 7-9 - копія технічного паспорту БТІ).

ОСОБА_1 і ОСОБА_3 є зареєстрованими в спірній квартирі (а.с. 10 - копія довідки по формі №3).

В матеріалах справи є Висновок від 09.04.2014р. Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві за зверненням ОСОБА_1 (а.с. 13 - копія).

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Згідно частини 1 ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх спільною згодою.

Відповідно до частини 3 цієї ж норми права, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності…

У відповідності до пункту 3 ст.319 ЦК України, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Як встановлено судом, ідеальна частка в житловій площі спірної квартири кожного із співвласників складає 13,75 кв.м. (17,1 кв.м. + 10,4 кв.м. : 2).

Тобто, відхилення від ідеальної частки кожного із співвласників в житлоплощі спірної квартири, виходячи із розміну житлових кімнат, складає 3,35 кв.м.

При вирішенні спору, суд враховує конкретний порядок користування спірною частковою власністю, що склався між сторонами, згідно якого позивач з квітня 2013р. займає кімнату житлоплощею 10,4 кв.м., а відповідачка тривалий час займає кімнату житлоплощею 17,1 кв.м. в спірній квартирі.

Тобто, у разі задоволення позову в частині встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою за варіантом, про який просить позивач, такий порядок призведе до порушення конкретного порядку користування спірною житлоплощею, який тривалий час склався між співвласниками в добровільному порядку, до погіршення умов проживання відповідачки щодо зменшення житлової площі на 3,35 кв.м., яка знаходиться в її тривалому користуванні, а також призведе до примусового переселення відповідачки, яка є особою похилого віку з однієї кімнати до іншої, що в сукупності свідчить про не грунтованість позову на нормах матеріального закону і загальних моральних засадах.

Оцінюючи зібрані по справі докази в частині позовних вимог про встановлення конкретного порядку користування спірною квартирою в їх сукупності та співставленні, а також приймаючи до уваги ті обставини, що задоволення позову може привести до порушення прав відповідачки, конкретний порядок користування, про встановлення якого просить позивач, не відповідає конкретному порядку користування спірною квартирою, що тривалий час склався за спільною волею між її співвласниками, що в сукупності дає для суду підстави зробити висновок про необхідність відмови в позові в цій частині.

Що стосується позовної вимоги про усунення перешкод в користуванні власністю, суд приходить до наступного.

В ст.391 ЦК України вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В спірному випадку, в обґрунтування позову в цій частині позивач посилається на те, що відповідачка чинить йому перешкоди в користуванні спірною квартирою.

Однак, як встановлено судом, з квітня 2013р. він постійно проживає в цій квартирі, користується кімнатою житлоплощею 104 кв.м. та підсобними приміщеннями, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити у зв*язку із недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 358, 382, 383, 391 ЦК України, ст.150 ЖК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю та встановлення порядку користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з проголошення рішення.

Суддя: