ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1083/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2015 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Соловйова І.М., за участі секретаря судового засідання Столяренко Н.П., розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №187/1083/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

Встановив:

07.08.2015 до суду звернулася ОСОБА_1 (далі Позивач) з позовом (з урахуванням уточнень позовних вимог від 29.09.2015) до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки розташованої за адресою Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11. Свої вимоги мотивує тим, що у 2005 році Відповідач запропонував купити у неї будинок розташований за вказаною адресою. Вона погодилась продати його за 1 000 доларів США, однак Відповідач передав лише 250 доларів США та почав користуватися будинком, а залишок пообіцяв віддати пізніше. Всі питання щодо оформлення купівлі-продажу взяв на себе. Доплати за продаж будинку більше ним не вносились. В подальшому Відповідач використовував будинок у власних цілях, в тому числі здавав його в оренду. Навіть хотів його продати, але через відсутність правовстановлюючих документів не зміг це зробити. Через деякий час взагалі зруйнував будинок та збудував новий. Через суперечки, Позивач змушена звернутися з даним позовом, оскільки будинок та земля належать їй, а Відповідач безпідставно користується ним.

Позивач та її представник підтримали позов в повному обсязі, додатково повідомили, що Відповідач незаконно зареєструвався за вказаною адресою, та безпідставно займає належну їй земельну ділянку.

Відповідач та його представник, проти позову заперечували, оскільки Позивачка сама продала йому будинок, за що отримала 250 доларів США, в підтвердження чого мається розписка. Облаштуванням будинком займався він, а саме провів газ, за допомогою якого опалював житло. Через аварійний стан будинку, газ довелося відключити. На даний час будинок, який належав Позивачці, зруйнувався, а на його місці він збудував новий. Питань щодо користування проданим будинком увесь цей час у Позивачки не виникало. Всі дії пов'язані з будинком він робив з дозволу Позивачки, в тому числі на реєстрацію в будинку, реконструкцію будинку, на проведення газу. Лише недавно вона почала вимагати велику суму грошей, погрожуючи зверненням до суду. Придбаний будинок переоформити не встиг, так як він завалився. Новобудову також не може оформити так як земельна ділянка не оформлена.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів.

За ст. 152 ч. 2 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно положень ст. 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення ділянок у придатний для ви користування стан, включаючи знесення будинків, будівель, і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, Позивач є власником будинку розташованого Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11 (а.с. 44).

Як пояснив Позивач на даний час будинок, який належав їй зруйновано Відповідачем, що останнім не заперечувалося. Як зазначив Відповідач через аварійний стан, будинок був відключений від газу, та остаточно він його зруйнував щоб збудувати новий будинок.

Таким чином, на час подання позову будинок, який належав Позивачці, як обєкт матеріального світу перестав існувати.

Згідно листа Петриківської селищної ради від 31.08.2015 №586 за книгами обліку платників земельного податку селищної ради Позивачу земельна ділянка за адресою Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11 у власність, а ні Позивачу, а ні Відповідачу не передавалася (а.с. 32).

Відділ Держгеокадастру у Петриківському районі у своєму листі від 13.10.2015 повідомив, що документація із землеустрою стосовно земельної ділянки розташованої за адресою Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11, в Державному фонді документації не обліковується (а.с. 82).

Доказів, які б свідчили про право власності на земельну ділянку за адресою Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11 Позивачем не надано.

Доводи Позивача про протиправні дії щодо реєстрації за адресою Дніпропетровська область Петриківський район с. Червонопартизанське вул. Тиха, 11 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно відомостей Петриківського РС ГУДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 21, 79) Відповідач з 21.04.2006 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Заява про реєстрацію не збереглася, у зв'язку з минуванням 3 річного терміну зберігання.

Як зазначив Відповідач будинком він розпочав користуватися з дозволу Позивачки, що нею фактично не оспорюється. Правомірність реєстрації Відповідача за вказаною адресою, Позивачем не спростовано. Окрім того як пояснив свідок ОСОБА_3, він у 2005-2006 роках почав допомагати Відповідачу будувати та облаштовувати будинок, при цьому Позивачка неодноразова бачила, які роботи вони здійснюють, і жодного разу не виказувала претензій щодо свого будинку та земельної ділянки.

В обґрунтування своїх вимог, позивачем вказано, що факт самовільного зайняття земельної ділянки підтверджується актом обстеження земельної ділянки від 20.07.2015. Між тим вказаний акт сам по собі не може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки, так як іншими доказами даний факт не підтверджено.

Також суд враховує тривалість часу, який минув з дати передачі коштів (тобто з 19.03.2005) за будинок та фактичного надання дозволу користування будинком після їх отримання до дати предявлення позову.

За таких обставин, виходячи з аналізу вищевказаних норм права, враховуючи межі позовних вимог та те, що будинок Позивачки як обєкт перестав існувати, право власності Позивача на земельну ділянку не підтверджено, а тому підстави для задоволення позову відсутні через його недоведеність.

Інші доводи сторін висновків суду не спростовують.

У зв'язку з тим, що Позивача звільнено від сплати судового збору та у зв'язку з відмовою в задоволенні позову, розподіл витрат щодо сплати судового збору не здійснюється. Клопотань про стягнення інших судових витрат до суду не надходило.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення буде виготовлено та підписано 22 жовтня 2015 року.

Суддя ОСОБА_4