Справа №584/163/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Токарєв С. М.
Номер провадження 22-ц/788/953/15 Суддя-доповідач - Білецький О. М.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

30 квітня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Білецького О. М.,

суддів - Семеній Л. І. , Кононенко О. Ю. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3,

третя особа - ОСОБА_5,

про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и л а :

23 лютого 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вказаним позовом.

Посилаючись на те, що з 29 грудня 2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, однак разом не проживають і чоловік ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення ним повноліття.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 27 березня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 23 лютого 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповноту з'ясування обставин, невідповідність висновків фактичним обставинам та порушення судом норм матеріального права, просить це рішення суду змінити, зменшивши розмір аліментів до 350 грн. щомісячно.

Зазначає, що суд не взяв до уваги його скрутне матеріальне становище, а саме: відсутність постійної роботи і отримання незначного доходу від тимчасових заробітків, наявність 3-ї групи інвалідності, витрати на утримання непрацездатної матері та сплату аліментів на дитину від іншого шлюбу.

Також вказує про витрачання ним значних коштів на спорудження будинку, який він залишив позивачці.

Сторони не з'явились, у письмових заявах просять розглянути справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони з 29 грудня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільного сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3, 5, 6, 7).

За відомостями Путивльського РС УДМС України в Сумській області, відповідач ОСОБА_3 зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.14, 35).

Із довідки Виконавчого комітету Путивльської міської ради від 16 лютого 2015 року №0087 вбачається, що позивачка ОСОБА_4 земельних ділянок у власності не має (а.с.8).

За даними Управління соціального захисту населення вона отримує допомогу при народженні дитини у розмірі 948 грн. 96 коп. на місяць (а.с.9).

Згідно з довідкою КЗ Путивльська центральна районна лікарня від 20 лютого 2015 року малолітній ОСОБА_6 перебуває на «Д» обліку з діагнозом: алергічний ринит, хронічний аденоідит (а.с.10).

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 08 квітня 2010 року з ОСОБА_3 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_8 на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісяця до його повноліття, починаючи з 24 березня 2010 року (а.с.31, 32).

Правильно і з достатньою повнотою встановивши вказані обставини на підставі наданих сторонами доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ураховуючи розмір доходів позивачки, малолітній син сторін потребує матеріальної допомоги на своє утримання з боку батька, який в силу ст.180 СК України зобов'язаний, та являючись працездатним повинен і може його утримувати шляхом сплати щомісячно на користь дружини аліментів.

Врахувавши відсутність у відповідача сталого заробітку, суд правильно визначив про необхідність стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, що узгоджується з вимогами ч.1 ст.184 СК України.

Ці висновки суду не оспорюються.

Визначаючи щомісячний розмір аліментів у 500 грн., суд належним чином відповідно ч.3 ст.213, п.5 ч.1 ст.214 ЦПК України та ч.1 ст.182 СК України з'ясував усі істотні обставини, які слід враховувати при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів та інші істотні обставини.

Вказаний розмір аліментів не є надмірним, він відповідає вимогам виваженості, розумності та справедливості, узгоджується із встановленим ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» прожитковим мінімумом для дитини віком до 6 років - 1032 грн.

Викладене відповідає закріпленим у національному та міжнародному законодавстві (ст.ст.2-4, 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.3 Конвенції про права дитини) принципам пріоритетності інтересів дітей в усіх діях щодо них.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неможливість відповідача працювати та отримувати доходи через інвалідність 3-ї групи.

Так, попереднє рішення Путивльського районного суду Сумської області від 08 квітня 2010 року по спору між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 про стягнення аліментів, не містить відомостей про наявність у відповідача інвалідності, навпаки встановлено, що він є працездатною особою, періодично працює у приватних осіб.

Доказів про те, що він є інвалідом 3-ї групи ОСОБА_3 у даній справі також не надав.

З довідки Путивльської ЦРЛ від 29 квітня 2015 року №318 убачається, що востаннє відповідач звертався за меддопомогою у 2008 році, а відомості щодо наявності у нього інвалідності відсутності (а.с.54).

Крім того, відповідно до підп.3 п.1, підп.2.3 п.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров'я від 07 квітня 2004 року №183, ст.ст.17, 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року № 875-XII, інваліди 3-ї групи відносяться до категорії працездатних осіб.

Неможливості свого працевлаштування він не довів.

При визначенні розміру аліментів судом першої інстанції було враховано і факт покладення на відповідача обов'язку по сплаті аліментів на іншу дитину.

Посилаючись на перебування на його утриманні непрацездатної матері, відповідач не надав щодо цього жодних доказів.

З огляду на відсутність передбаченого ст.190 СК України договору між сторонами, безпідставними є доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що факт залишення ним позивачці та сину будинку має враховуватися при вирішенні питання стягнення аліментів.

Таким чином, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, п.1 ч.1 ст.307. ст.ст.308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 27 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -