10 квітня 2015 року м.Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області
у складі: головуючого - судді Здоровиці О.В.
при секретарі Сисенко Ю.В.
позивача ОСОБА_1
представника органу опіки та піклування Бажинової О.М.
прокурора Бевз О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, заочно, в залі суду м.Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської міської ради,
В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві і просила суд задовольнити позов. Суду пояснила, що відповідач вихованням та утриманням дитини не займається і не має бажання займатися, аліменти не сплачує, долею свого сина не цікавиться, проявляє до ОСОБА_4 абсолютну байдужість щодо його стану здоров'я та розвитку. У зв'язку з неявкою відповідача, проти заочного вирішення справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Причину своєї неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв від відповідача щодо розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлений ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував.
Представник третьої особи, органу опіки та піклування - Бажинова О.М. позов підтримала і суду пояснила, що орган опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради, приймаючи до уваги, що ОСОБА_3 не виконує батьківських обов'язків, що передбачені ст..150, 155 СК України, вважає доцільним позбавити відповідача, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що вона є хрещеною матір'ю малолітнього ОСОБА_4, їй відомо, що відповідач зловживає алкоголем і він не цікавиться долею свого сина.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є класним керівником класу, в якому навчається малолітній ОСОБА_4, рідного батька ОСОБА_5 вона не знає оскільки він жодного разу не з'являвся до школу.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона знає відповідача, як колишнього сусіда, їй відомо, що відповідач не виконує свої батьківські обов'язки, не приходить до дитини додому, участі у вихованні ОСОБА_4 не приймає і взагалі не цікавиться своєю дитиною.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача по дачі, їй відомо відповідач приходив останній раз до свого сина ОСОБА_5 близького двох років тому назад в п'яному вигляді, відповідач з позивачем вже давно не мешкають разом, відповідач не займається утриманням свого сина ОСОБА_5.
Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи - органу опіки та піклування Добропільської міської ради, свідків та малолітнього ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованим і такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
У Принципі 6 Декларації прав дитини, що була проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратіфікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
За змістом п.2 ч.1 ст. 164 СК України суд може позбавити матір, батька батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.
Пленум Верховного Суду України в п.п. 15,16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють належних умов для проживання дитини, умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.
В судовому засіданні встановлено.
З копії свідоцтва про народження вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року і його батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.5).
Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №267 від 02.10.2007 року (а.с.6).
З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що ОСОБА_1 24.11.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 і після реєстрації шлюбу їй змінено прізвище на «ОСОБА_1» (а.с.10).
Довідкою, виданою виконкомом Добропільської міської ради №260 від 05.03.2015 року підтверджується, що малолітній син ОСОБА_4, 2003 року народження, мешкає разом зі своєю матір'ю - ОСОБА_1, 1981 р.н., в АДРЕСА_1 (а.с.11).
З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання родини ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 від 27.03.2015 року (а.с.31) вбачається, що за вказаною адресою проживає родина з чотирьох осіб: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_7, ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_9, позивачем з вітчимом ОСОБА_11 створено всі належні умови для навчання та проживання малолітнього ОСОБА_4
З побутової характеристики на ОСОБА_3, яка видана директором ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство №2» 24.03.2015 року (а.с15) вбачається, що ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_2, за час проживання за вказаною адресою характеризується негативно, не працює, веде аморальний спосіб життя, помічений у зловживанні спиртними напоями.
З акту обстеження матеріально-побутового умов проживання родини ОСОБА_3 від 30.03.2015 року, (а.с.30) вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 обстеження умов проживання гр.ОСОБА_3 не відбулось, у зв'язку з відсутністю останнього вдома, хоча про день та час відвідування був повідомлений завчасно.
Вироком Добропільського міськрайонного суду від 02.02.2015 року, який набрав чинності 05.03.2015 року (а.с.16) підтверджується факт того, що відповідач навмисно ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не надавав матеріальної допомоги на утримання свого сина ОСОБА_4. участі в його матеріальному утримання не приймав, вихованням дитини не займався, у зв'язку з чим ОСОБА_3 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і йому призначено покарання у вигляді 120 годин громадських робіт.

Згідно довідки №20 від 04.03.2015 року, яка видана директором НВК «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №7 - дошкільний навчальний заклад» Добропільської міської ради Донецької обл., ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається в 6-а класі вказаного навчального закладу, його батько ОСОБА_3 вихованням дитини не займається, з сім'єю не проживає, в школу жодного разу не з'являвся (а.с.9).

З інформаційної довідки Начальника СКМСД Добропільського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 30.03.2015 року №3375 вбачається, що за результатами перевірки 24.03.2015 року ОСОБА_3, який мешкає за адресою м.Добропілля, просп..Шевченка, 18/8 встановлено, що останній впродовж тривалого часу не працює, веде аморальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок (а.с.32).

Як вбачається з психолого-педагогічної характеристики ОСОБА_4, вихованням та розвитком останнього займається його мати ОСОБА_1 та вітчим ОСОБА_11, які користуються авторитетом у хлопця, батько - ОСОБА_3 не приділяє належної уваги вихованню сина, не відвідує батьківські збори, не цікавиться навчальними досягненнями, контроль з боку батька відсутній взагалі, має місце емоційна дистанція та байдужий стиль виховання (а.с.27-28).

Частина 5 ст. 19 СК України покладає на орган опіки та піклування подати суду письмовий висновок щодо розв'язання спору.

Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Добропільської міської ради від 07.04.2015 року вбачається, що орган вважає доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, так як ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, вихованням та утриманням свого сина не займається (а.с.26).

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 СК України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст..171 СК України, в судовому засіданні була врахована думка малолітнього ОСОБА_4, щодо позбавлення його батька батьківських прав відносно нього.

Малолітній ОСОБА_4, в судовому засіданні, пояснив, що він мешкає зі своєю матір'ю та вітчимом, якого він вважає своїм справжнім батьком, вони його доглядають, виховують та забезпечують, а відповідач, його батько ОСОБА_3 з ним не спілкується, його життям не цікавиться, ніякої участі в його долі не приймає. Тому він погоджується з тим, щоб його батька, ОСОБА_3, позбавили батьківських прав відносно нього.

Враховуючи наведене, а також те, що судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 не займається вихованням та утриманням дитини, не створює належних умов проживання, розвитку дитини, самоусунувся від виховання і ухиляється від утримання свого сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та не має наміру і бажання вчинити будь-які дії на виправлення цієї ситуації, суд вважає позовні вимоги про позбавлення батьківських прав слід задовольнити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд, керуючись ст..88 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір в розмірі 243,60 грн., сплата якого підтверджується доданою до матеріалів справи квитанцією (а.с.1).

Керуючись ст.ст.164-167 СК України, ст.60 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213, 215, 218, 224, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Добропільської міської ради - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця м.Добропілля Донецької області, громадянина України, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_10, уродженця м.Добропілля Донецької області, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН НОМЕР_1, понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію заочного рішення, не пізніше трьох днів з дня його проголошення, направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням для відома.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Головуючий суддя О.В.Здоровиця

10.04.2015