23 квітня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бондаревої І.В., при секретарі - Гудзенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Елавус ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди,
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, відшкодування моральної шкоди, вказуючи, що 20.04.2010 р. її було прийнято на роботу на посаду інженера з охорони праці на ДП «Харківський дослідний цементний завод», який є правонаступником відповідача. 28.01.2014 р. вона звільнилась з роботи за згодою сторін, відповідно п.1 ст.36 КЗпП України. При звільненні їй не була виплачена заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2013 по 28.01.2014 р., не надана довідка про її розмір. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2013 р. по 28.01.2014 р. у розмірі 4 367 грн. 76 коп., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 2 793 грн. 81 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28.01.2014 р. по 26.01.2015 р. у розмірі 46 522 грн. 32 коп. та 5000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та пояснила, що завдана їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, пов'язаних з протиправною поведінкою відповідача.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про поважність причини неявки суд не повідомив, заперечень та доказів на їх обґрунтування суду не надав.
За таких обставин суд вважає можливим розгляд справи у відсутність відповідача
Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
У відповідності зі ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми повинні бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.
Згідно ст.117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.
В судовому засіданні встановлено, що з 20.04.2010 р. по 28.01.2014 р. сторони перебували у трудових правовідносинах, що підтверджується записами у трудовій книжці ОСОБА_1
Позивач працювала інженером з охорони праці та розмір її посадового окладу становив 4000 грн., що підтверджується наказом №62 від 01.06.2011 р.
У січні 2014 р. позивач пропрацювала 7 робочих днів, та використала 7 днів щорічної відпустки.
28.01.2014 р. позивач звільнився з роботи за угодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України.
Остаточний розрахунок з позивачем ані в день звільнення, ані пізніше проведений не був, довідку про заборгованість по заробітній платі не видавалась.
Згідно пояснень свідка ОСОБА_2, їй як інспектору по кадрам ТОВ «Елавус ЛТД», відомо, що згідно колективного договору, окрім щорічної відпустки тривалістю 24 дні, встановленої для всіх категорій працівників, позивач має право на отримання додаткової відпустки тривалістю 6 днів, про що зазначено у переліку посад і професій з ненормованим робочим днем.
Таким чином, на час свого звільнення у позивача залишились не використані 23 дні відпустки ( 24 дні + 6 днів - 7 днів).
Згідно наданого суду розрахункового листа за грудень 2013 р., позивачеві за цей місяць було нараховано 3034,43 грн.
Виходячи з розміру посадового окладу (4000 грн.), та кількості відпрацьованих позивачем робочих днів у січні 2014 р. (7 днів), їй мала бути нарахована заробітна плата у розмірі 1333,33 грн. (4000 : 21 х 7).
Відповідно до даних про нарахування, зазначені у розрахункових листах за 2013 р., розмір середньоденної заробітної плати позивача складає 187,59 грн., у зв'язку з чим компенсація за невикористані дні щорічної відпустки становить 2 793,81 грн. (23 х 187,59).
Крім того, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 500 грн., яка полягає у її душевних стражданнях, пов'язаних з протиправними діями відповідача, який при звільненні позивача не провів з нею остаточного розрахунку та не виплатив належні їй суми.
За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116, 117, 237-1 КЗпП України, ст.ст.10, 60, 88, 209, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, суд-
Позовні вимоги задовільнити .
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елавус ЛТД» (код 14093152) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) заборгованість по заробітній платі за період з 01.12.2013 р. по 28.01.2014 р. у розмірі 4 367 грн. 76 коп., компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 2 793 грн. 81 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 28.01.2014 р. по 26.01.2015 р. у розмірі 46 522 грн. 32 коп. та 5000,00 грн. як відшкодування моральної шкоди, а всього стягнути 58 683 грн. 89 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Елавус ЛТД» на користь держави судовий збір у розмірі 586 грн. 84 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: