Номер справи 220/1279/15-ц
Номер провадження № 2/220/489/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2015 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Пономарьова О. П.,

при секретарі Черновал І. В.,

в ході розгляду, у відкритому судовому засіданні в смт. Велика Новосілка, справи за позовом ОСОБА_1 до виконкому Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності на виробничий будинок в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Як зазначив позивач, 23.10.2011 року помер батько позивача ОСОБА_2. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася із виробничого будинку - комплекс будівель бригади № 2: будівля конюшні, будівля бійні, будівля нарядної, який розташований по пров. Кузнечному, 42, смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області. У встановлений законом строк ним спадщина була прийнята, але на теперішній час не оформлена, через те, що батьком не було зареєстроване право власності, а тому просить визнати за ним право власності на вказану будівлю.

В судовому засіданні позивач не зявилася, але надав заяву в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути позов за його відсутності.

Відповідач до суду не зявився, надав заяву в якій просить розглянути позов за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи судом фактично встановлено наступне.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серія 1-НО № 593013, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Великоновосілківського районного управління юстиції у Донецькій області 25.10.2011 року, ОСОБА_2, помер 23.10.2011 року в смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області.

Згідно Свідоцтва про народження серія VІІІ-НО № 282040, виданого 13.02.1990 року Великоновосілківським відділом ЗАГС Донецької області, батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2.

Згідно довідки № 02-28-1673, що була надана 03.04.2015 року виконкомом Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області, ОСОБА_2, на день смерті, яка настала 23.10.2011 року, мешкав в смт. Велика Новосілка по вулиці Інтернаціональній, б. 36 Великоновосіківського району Донецької області разом з сином ОСОБА_1, а тому, відповідно до ст. 1268 ЦК України, вважається таким, що прийняв спадщину.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не складав заповіту, тож спадкування відбувалося за законом.

Відповідно до приписів, що містить ст. 1258 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємиць, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до дослідженим в судовому засідання копій заяви № 156 від 20.05.2015 року та Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40442059 від 20.05.2015 року вбачається, що позивач звертався до приватного нотаріуса Великоновосілківського нотаріального округу ОСОБА_3 з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 237/02-31 від 11.06.2015 року, ОСОБА_3, приватним нотаріусом Великоновосілківського нотаріального округу відмовлялося позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, який помер 23.10.2011 року, на виробничий будинок, оскільки відсутня державна реєстрація цього обєкту.

Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14.05.2002 року угоду купівлі-продажу будівлі бригади № 2, прибудови до конюшні, нарядної бригади № 2 КСП «Родіна», укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та КСП «Родіна» визнано дійсною. Визнано за ОСОБА_2 право власності на будівлю конюшні бригади № 2, прибудови до конюшні, нарядної бригади № 2.

Відповідно до відповіді КП «Великоновосілківське РБТІ» № 176 від 22.05.2015 року, право власності на обєкт нерухомого майна за адресою: провулок Кузнечний, 42, смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області не зареєстровано.

Згідно Технічного паспорта на виробничий будинок комплекс будівель бригади № 2: будівля конюшні, будівля бійні, будівля нарядної, який розташований по пров. Кузнечному, 42, смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області, складеного КП «Великоновосілківське РБТІ» станом на 07.05.2015 року, самочинне будівництво відсутнє.

Довідкою щодо показників на житловий, громадський чи виробничий будинок, господарські будівлі, захисні споруди № 42, пров. Кузнєчний в смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району, Донецької області встановлено, що у вказаному обєкті відсутнє самочинне будівництво.

П. 3.1 Листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» встановлюється, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК.

За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Таким чином, суд приходить до висновку, що право власності на виробничий будинок комплекс будівель бригади № 2: будівля конюшні, будівля бійні, будівля нарядної, який розташований по пров. Кузнечному, 42, смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області у спадкодавця виникло на підставі рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14.05.2002 року тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а тому виникнення права власності у ОСОБА_2 не залежало від державної реєстрації, тож вимоги позивача є цілком законними обґрунтованими і підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.. 15, 16, 23, 321, 1258, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на виробничий будинок комплекс будівель бригади № 2: будівля конюшні, будівля бійні, будівля нарядної, який розташований по пров. Кузнечному, 42, смт. Велика Новосілка, Великоновосілківського району Донецької області в порядку спадкування за законом після померлого 23.10.2011 року батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Великоновосілківський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Суддя: О. П. Пономарьов