Справа № 459/591/15 Головуючий у 1 інстанції: Жураковський А.І.
Провадження № 22-ц/783/3276/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бакус В. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого: судді Бакуса В.Я.,

суддів: Гірник Т.А., Левика Я.А.,

секретаря: Глинського О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Сокальського районного суду Львівської області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, -

встановила:

ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року відмовлено у відкритті провадження у справі за вищезгаданим позовом.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, просить її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті, посилаючись на те, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи та має місце порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого судом не виконано норми Конституції України, вимоги постанов Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року, № 7 від 30 травня 1997 року. Крім того, апелянт зазначає, що районний суд зобов'язаний був керуватися ч. 6 ст. 1176 ЦК України та захистити його конституційні права, гарантовані ст. 56 Конституції України, і задовольнити позов або на підставі ст. 40 Конституції України зазначити в ухвалі, що його права не порушувались і не порушуються, однак цього зроблено не було.

Сторони по справі у судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення щодо часу та місця розгляду справи.

За таких обставин, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розглядові справи, а відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовними вимогами про відшкодування моральної шкоди, заподіяної протиправними діями Сокальського районного Львівської області, що спричинило приниження його честі, гідності та ділової репутації. Вважає, що постановленням завідомо неправосудної ухвали від 16.11.2011 р. по справі № 2-1427/11, суддя мав намір позбавити його доступу до правосуддя, чим грубо порушив його конституційні права, гарантовані ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України.

Червоноградський міський суд Львівської області відмовляючи у відкритті провадження у справі виходив з того, що дана позовна заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду судом у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Конституцією України встановлено, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, та що однією із основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом. Згідно із ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» учасники судового процесу та інші особи у випадках та порядку, передбачених процесуальним законом мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень.

Виходячи із зазначених положень Конституції судові рішення і, відповідно, дії або бездіяльність судів (суддів) з питань здійснення правосуддя (пов'язаних з підготовкою й розглядом справи) можуть оскаржуватись у визначеному порядку до суду вищої інстанції, а не в суд першої інстанції. Останнє порушувало б і принцип незалежності суддів, і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно із процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності суддів і судів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Таким чином, суд (суддя) як орган (особа), що здійснює правосуддя, не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятками є лише випадки, коди суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійсненні правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя.

Стосовно доводів позивача у апеляційній скарзі щодо не врахування судом першої інстанції положення ст. 1176 ЦК України слід вказати, що застосування даної норми матеріального права можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади, що також вбачається з роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-182/0/4-12, від 13.02.2012 року.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Позивачем не надано суду доказів, що моральна шкода йому спричинена іншими діями суду, а не у зв'язку з розглядом цивільної справи.

Відтак, розгляд судом позовних вимог незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті, оскарження процесуальних дій судді (суду), пов'язаних із розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання), нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено. Таким чином, у відкритті провадження у такій справі слід відмовити на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України.

Посилання апелянта на те, що при постановлені оскаржуваної ухвали суд допустив порушення ст.ст. 8, 40, 55, 56 Конституції України, а сама ухвала не узгоджується з Рішеннями Конституційного Суду України № 6-зп від 25.11.1997 року, № 9-зп від 25.12.1997 р., № 12-рп/2001 від 03.10.2001 року та № 15-рп/2002 від 09.07.2002 року, ст.ст.6, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про те, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, є його суб'єктивним твердженням та суперечить чинному законодавству з урахуванням викладеного.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 305, п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий : Бакус В.Я.

Судді: Гірник Т.А.

Левик Я.А.