АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/429/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів: Бершадська Г. В., Шевчук Г. М.,

при секретарі Шмигельська І.З.

з участю представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, представника " ПАТ "УкрСиббанк" - Кущик А.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі ПАТ "УкрСиббанк") до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2014 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулося в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що 24 червня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір №0, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 30000 доларів США та зобов'язався повернути його не пізніше 24 червня 2011 року згідно з графіком погашення.

Відповідно до укладеної 02 лютого 2009 року додаткової угоди №1 сторони погодили кінцевий термін повернення кредиту - не пізніше 24 червня 2013 року та погодили на більш пізній період строки сплати відсотків нарахованих в 2008 році. Також 03 лютого 2009 року було укладено додаткову угоду №2, якою сторони змінили схему погашення кредиту, а саме: позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячного внесення ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 520 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 03 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, станом на 23.10.2014 р. виникла заборгованість, яка становить 1391,64 доларів США, що еквівалентно 18022,42 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 09 лютого 2015 року вирішено: " Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариство "УкрСиббанк" суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в сумі 1481,49 доларів США, що еквівалентно 15300,87 грн.; 2721,55 грн. заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів; 243,60 грн. сплаченого судового збору."

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким у позові відмовити, посилаючись на те, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору. Зазначив, що суд не дав належної правової оцінки доказам, які він надав для підтвердження дострокового погашення кредиту, а також до спірних правовідносин не застосував строків позовної давності, про що він просив у письмовій заяві.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 25 червня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" (в наступному перейменовано в ПАТ УкрСиббанк) та ОСОБА_1 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 30000 доларів США, зі сплатою 12,7% річних, і зобов'язався повернути його до 24 червня 2011 року, згідно з графіком погашення кредиту, що міститься в додатку №1 до кредитного договору.

02 лютого 2009 року сторони уклали Додаткову угоду №1 до кредитного договору, згідно якої позичальник зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі у термін не пізніше 24 червня 2013 року, також було частково перенесено строки сплати відсотків нарахованих в 2008 році на більш пізній період.

Відповідно до Додатку №1, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору.

Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. кредитного договору, відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти.

03 лютого 2009 року сторони уклали Додаткову угоду № 2, згідно якої позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 520 доларів США. День сплати ануїтетного платежу 03 число кожного календарного місяця строку кредитування, розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1, в порушення умов кредитного договору та вимог вищевказаного Закону, свої зобов'язання не виконував.

Так станом на 23 жовтня 2014 року заборгованість за кредитом склала 1181,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить 15300,87 грн., з яких:

124,83 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року, еквівалентно 1616,61 грн. - кредитна заборгованість;

1056,66 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить 13684,26 грн. - заборгованість по процентам;

210,15 доларів США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить 2721,55 грн. з яких:

22,55 доларів. США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить 292,04 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 187,60 дол. США, що за курсом НБУ станом на 23 жовтня 2014 року становить 2'429,51 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

Вказана заборгованість стверджується розрахунком наданого позивачем.

Суд першої інстанції дав належну правову оцінку доводам відповідача ОСОБА_1 про повну сплату заборгованості по кредиту 31 березня 2011 року.

На підтвердження цих доводів відповідач надав суду квитанцію №23 від 31 березня 2011 року про внесення на рахунок ПАТ "УкрСиббанк" 12648,34 доларів США на погашення кредиторської заборгованості, а також надав повідомлення начальника відділення №112 ПАТ "УкрСиббанк" від №565 від 29 березня 2011 року на ім'я начальника МРЕВ в Тернопільській області про зняття заборони відчуження автомобіля марки Богдан А09202, який перебував під заставою на забезпечення кредитного договору, у зв'язку з виконання ОСОБА_1 зобов'язань перед банком та відсутністю заборгованості по кредиту та відсотках. (69)

Разом з тим, як вбачається з розрахунку банку, із цієї суми на погашення заборгованості по кредиту було зараховано 12374,25 доларів США, а на погашення нарахованих процентів банком зараховано 166,04 доларів США.

Сума заборгованості по кредиту після зарахування коштів внесених 31 березня 2011 року становила 124,83 доларів США.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність заборгованості у ОСОБА_1 за кредитним договором №0, згідно наданого ПАТ "УкрСиббанк" розрахунку.

Письмове повідомлення начальника відділення №112 ПАТ "УкрСиббанк" від №565 від 29 березня 2011 року не є фінансовим документом, видано до внесення відповідачем коштів в розмірі 12648,34 доларів США і не може бути належним та достовірним доказом щодо повної сплати відповідачем кредитної заборгованості.

В той же час колегія суддів не погоджується з рішенням суду в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами у розмірі 1056,66 доларів США.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності, встановлені ст. 257 ЦК України.

Відповідно до цієї статті загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 1 статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що строки позивачем не були пропущені, оскільки між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 згідно якої позичальник отримав право погасити кредит у повному обсязі не пізніше 24 червня 2013 року, то саме з цього моменту слід розпочати обчислення строку звернення до суду з позовом щодо невиконання умов кредитного договору і позов було подано з дотриманням трьохрічного строку позовної давності.

Однак з цими висновками суду в частині заборгованості по сплаті процентів, колегія суддів не погоджується.

Згідно умов договору відповідач зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячного внесення платежів згідно графіку погашення кредиту.

У зв'язку з цим право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу.

Початок перебігу позовної давності за кожний черговий транш починається з моменту порушення строку його погашення.

Як вбачається з розрахунку даного позивачем, залишок простроченої заборгованості по процентам, що обчислювався щомісячно, нарахований за період з 04 травня 2011 року по 23 жовтня 2014 року.

Позов пред'явлено 03 листопада 2014 року.

Отже, відповідно до вимог закону, перебіг позовної давності починається з 05 листопада 2011 року, оскільки позивачу було відомо про порушення відповідачем графіку погашення сплати процентів за користування кредитом та про порушення свого права на вчасне отримання процентів.

Таким чином, підстав для стягнення нарахованих процентів за період з 04 травня 2011 року по 05 листопада 2011 року, не було.

З розрахунку наданого позивачем вбачається, що станом на 03 листопада 2011 року прострочена заборгованість за процентами становила 676,32 доларів США.

Колегія суддів вважає, що цю суму слід виключити з розрахункового періоду і заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача за прострочення сплати процентів повинна становити 380,34 доларів США. (1053,60 - 676,32 = 380,34)

З урахуванням цього, рішення суду в частині стягнення простроченої заборгованості за процентами слід змінити і зменшити розмір стягнення до 380,34 доларів США, що еквівалентно 4925,40 грн.

В решті рішення суду є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 частково задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2015 року в частині стягнення заборгованості по сплаті процентів змінити, зменшивши розмір цього стягнення з 1056,66 доларів США, що становило 13684,24 грн., до 380,34 доларів США, що еквівалентно 4925,40 грн.

В решті рішення суду, а саме в частині стягнення заборгованості в розмірі 123,83 доларів США, що еквівалентно 616,61 грн., стягнення заборгованості по сплаті пені в розмірі 2721,55 грн та стягнення судового збору, залишити без зміни.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Тернопільської області З. Є. Ткач