АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/14/15-ц Номер провадження 22-ц/786/907/15Головуючий у 1-й інстанції Кравець С. В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.

суддів: Лобова О.А., Мартєва С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2015 року

у справи за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із вказаним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2011 року у розмірі 26 765,19 грн та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог вказувало, що 16 грудня 2011 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір без номера за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30 % річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Оскільки відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, тому станом на 30 листопада 2014 року має заборгованість у розмірі 26 765,19 грн.

Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2015 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 16 грудня 2011 року у розмірі 26 765,19 грн. та судовий збір у розмірі 267,65 грн.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, просила скасувати його та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме на те, що досліджені судом докази не є достатніми для встановлення типу правовідносин між нею та банком, а також безпідставне ототожнення договору про надання банківських послуг та кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 16 грудня 2011 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 укладений кредитний договір без номера, що складається із Заяви позичальника, памятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умов), а також Тарифів, що викладено у анкеті-заяві.

Кредитування здійснюється за допомогою платіжної картки з максимальною сумою кредитної лінії у розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розміпі 30% на суму залишку заборгованості. Платіж вноситься щомісячно до 25 числа в мінімальному розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн.

За умовами договору (п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов) після отримання від клієнта всіх документів, банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити.

31 травня 2013 року ОСОБА_2 було видано кредитну картку mini Gold та знижено кредитний ліміт до 15 000 грн.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30.11.2014 відповідач має заборгованість за кредитним договором перед банком в розмірі 26 765,19 грн, з яких: 15578,69 грн заборгованість за кредитом; заборгованість за процентами 8 806,82 грн, комісія628,96 грн, заборгованість по судовим штрафам 1750,72 грн. (а.с. 5).

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок невиконання зобов'язань за кредитним договором б/н від 16 грудня 2011 року утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Посилання апелянта на не встановлення у заявці на надання банківських послуг, підписаній нею, розміру кредитного ліміту, є неспроможним, оскільки як було встановлено, згідно умов кредитного договору банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити.

Окрім того, кредитний договір б/н від 16 грудня 2011 року містить усі істотні умови кредитного договору, що передбачені ст. 1054 ЦК України.

Зокрема ним визначена відсоткова ставка у розмірі 2,5% на місяць без урахування індивідуального тарифу.

Посилання на невідповідність відсоткової ставки, зазначеної в розрахунку заборгованості, умовам кредитного договору б/н від 16 грудня 2011 року, є безпідставними, оскільки, відповідно до наданих позивачем відомостей, заборгованість у розмірі 5135,66 грн. була переведена на рахунок НОМЕР_1 по кредиту №SAMDN9612 від 31 травня 2013 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала платіжну картку класу GOLD, з відповідними умовами щодо кредитного ліміту та відсоткової ставки.

Із зазначених підстав розрахунок заборгованості починається саме з цієї дати, оскільки рахунки відповідача були закриті, а заборгованість за ними переведена на рахунок НОМЕР_1 по кредиту №SAMDN9612 від 31 травня 2013 року.

Інші посилання на недійсність кредитного договору б/н від 16 грудня 2011 року є неспроможними, оскільки вказаний договір ОСОБА_2 не оскаржувався, будь-яких заяв до ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо незгоди з його умовами нею не подавалось. Окрім того, з розрахунків заборгованості та руху коштів по рахункам, наданих банком вбачається, що відповідач усвідомлювала наявність у неї кредитного ліміту на платіжну карту.

Правовідносини між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» за межами кредитного договору б/н від 16 грудня 2011 року та видачею платіжної картки класу GOLD 31 травня 2013 року, істотного значення для вирішення вказаного спору не мають.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставтного ототожнення понять «Кредитний договір» та «договір про надання банківських послуг» спростовуються нормами чинного законодавства.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність до банківських послуг належить розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Згідно ч.1 ст. 49 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» як кредитні в цій статті розглядаються операції, зазначені в пункті 3 частини третьої статті 47 цього Закону.

Таким чином, надання банком кредиту є одним з видів банківських послуг.

Виходячи з викладеного, доводи апеляційної скарги про помилковість судового рішення спростовуються матеріалами справи і не дають підстав вважати, що судом першої інстанції допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які передбачені ст.309 ЦПК України як підстави для скасування або зміни рішень.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді О.А. Лобов

С.Ю. Мартєв

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО: