Провадження № 2/193/368/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
15 жовтня 2015 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі: судді Шумської О. В.
при секретарі Палій Л. Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, -
16 липня 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В позові позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 являється її племінником. 20.11.2007 року на його прохання позивач зареєструвала його у належному їй житловому будинку на праві приватної власності у будинку АДРЕСА_1. При цьому відповідач запевнив позивача, що зареєструється у житловому будинку тільки на 1 рік . Відповідач зареєстрований у житловому будинку, але ні одного дня не проживав в не проживає. В 2007 році він поїхав на заробітки в Російську Федерацію і 7 років про нього не було чути. Про те що він живий і знаходиться у Російській Федерації стало відомо із соціальної мережі. В даний час він не планує повертатися до України та зніматися із реєстрації. Місцезнаходження ОСОБА_2 позивачу не відоме, тільки знає, що він проживає у м. Красноярську. Позивачка має похилий вік 73 роки і вона має намір заповідати своє майно своїм дітям, але не бажає, щоб діти отримали будинок з зареєстрованому в ньому сторонньою особою.
Позивач являється єдиним власником житлового будинку АДРЕСА_1. ОСОБА_2 ніякого відношенні до цього будинку не має і не мав, членом її сім'ї ніколи не був, і ніяких особистих речей в її будинку немає.
ОСОБА_1 зверталась в Сектор громадянства, реєстрації та міграції Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням зняти відповідача з реєстрації в належному її на паві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1, але їй було відмовлено, так як знятись з реєстрації має право тільки зареєстрована особа. В примусовому порядку таку дію можливо провести тільки згідно рішення суду. Позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням знятись з реєстрації , але він повідомив що до України не повернеться.
Відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 20.11.2007 року . Вичерпавши всі способи зняти відповідача з реєстрації, позивачка вирішила звернутися до суду.
Вичерпавши всі способи зняти відповідача з реєстраційного обліку в будинку , позивач звернулась до суду з заявою про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Позивач у судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності .
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про місце, час, дату розгляду справи у судове засідання не з»явився, заяву про розгляд справи без його відсутності не надавав.
Представник третьої особи Софіївського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву, просить справу розглянути у її відсутність.
Суд, керуючись ст.224 ЦПК України, так як проти цього не заперечує позивач, розглядає справу заочним розглядом на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши докази подані сторонами, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом було встановлено, що позивач ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 09.09.1999 року являється власником житлового АДРЕСА_1 (а.с. 4). З 20.11.2007 року у належному позивачу житловому будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 (а.с 6, 10). З 20.11.2007 року відповідач в належному позивачу житловому будинку не проживає. Факт не проживання відповідача в належному позивачці житловому будинку підтверджується відповідним актом від 12.07.2015 року, складеним депутатом Ордо-Василівської сільської ради Матляк О. В., та жителями с. Мар'ївка-2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 6). ОСОБА_1 зверталась в Сектор громадянства, реєстрації та міграції Софіївського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області з проханням зняти відповідача з реєстрації в належному її на паві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1, але їй було відмовлено, так як знятись з реєстрації має право тільки зареєстрована особа. В примусовому порядку таку дію можливо провести тільки згідно рішення суду (а.с. 8,9). Згідно письмових пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_8, відповідач ОСОБА_2 не проживає у зареєстрованому будинку, і в селі його не бачили близько восьми років (а.с.31,32).
Не зняття з реєстрації відповідача порушує майнові права позивача, оскільки вона має намір заповісти все своє майно дітям .
Відповідач вибув з належного позивачу житлового будинку за власним бажанням, не користуються ним тривалий час, а тому має бути визнаний таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням.
Відповідно до ст.. 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Стаття 41 Конституції України закріплює право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися свою власністю.
Відповідно до ст.. 316 ЦК України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб.
Згідно ст.. 317 ЦК України, власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.. 391 ЦК України власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння.
Згідно п. 11 Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року вказано, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї зазначеної позивачем підстави, передбаченої ст.. 71 або 107 ЖК України.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач, без поважних причин, не мешкає у житловому приміщенні житловому АДРЕСА_1 з 2007 року, тобто більше ніж шість місяців, а у відповідності до ст. 71,72 ЖК України житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем на протязі шести місяців, а особи, які відсутні у житловому приміщенні понад встановлені строки, можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням житловим будинком АДРЕСА_1.
Керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.. 316, 317, 391 ЦК України, , ст.ст. 110, 76 п.9, 224, 226 ЦПК суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Софіївський районний сектор Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Ручайки, Новгородківського району, Кіровоградської області, таким, що втратив право користування житловою площею в належному ОСОБА_1 на праві приватної власності житловому будинку АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня проголошення рішення.

Суддя: О. В. Шумська