Справа №645/2825/14-ц
Провадження № 2/645/50/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Бабкової Т.В.,

при секретарі - Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору найму транспортного засобу дійсним, стягнення заборгованості за договором найму транспортного засобу, стягнення майнової та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 3-тя особа: ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, остаточні вимоги якого викладені в уточненій позовній заяві від 02.03.2015р. (а.с.108-110). Посилався на те, що 30.05.2012р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір найму транспортного засобу, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у тимчасове користування відповідача ОСОБА_2 на строк з 01.06.2012р. до 01.06.2013р. автомобіль FORD SIERRA, 1988 року випуску, державний номер НОМЕР_1, а відповідач зобов'язався прийняти у тимчасове користування для здійснення господарської діяльності вказаний автомобіль та провадити за це оплату 150 грн. за день. На виконання умов договору сторонами було складено акт прийому-передачі автомобіля від 30.05.2012р. Усно сторони домовилися в подальшому посвідчити вказаний договір, укладений у простій письмовій формі, нотаріально. Проте, ОСОБА_2 всіляко ухилявся від нотаріального посвідчення угоди, а тому ОСОБА_1, посилаючись на положення ч.2 ст.220 ЦК України, просив суд визнати вказаний договір найму транспортного засобу дійсним.

Крім того, ОСОБА_1 посилався на те, що з 07.08.2012р. ОСОБА_2 припинив сплачувати кошти за найм транспортного засобу, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 134 400 грн. за період з 07.08.2012р. по 18.01.2015р., т.б. за 895 дн., 26 953,65 грн. - пеня за порушення строків виконання договору (відповідно до п.7.1 договору 20% від простроченого платежу). Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України позивач просить також стягнути інфляційні витрати за весь час прострочення з 22.06.2013р. 29 018,38 грн. та 3% річних 6362,83грн. Також у позові ставилося питання зобов'язати відповідача ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу - автомобілю FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1.

Поряд з цим позивач посилався, що 23.08.2012р. о 20год.35хв. на вул. Пушкінській м. Харкова в районі АЗС «Ліон» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21121, державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої автомобілю було завдано технічні пошкодження. Винним в порушенні Правил дорожнього руху України, через які сталася пригода, відповідно до постанови Київського районного суду м. Харкова від 02.10.2012р. є ОСОБА_3 Згідно з розрахунком ТОВ «Радар-1» автомобілю FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, завдано майнової шкоди на суму 10 428,24 грн. 05.08.2014р. Моторним (транспортним) страховим бюро України здійснено відшкодування шкоди, завданої FORD SIERRA державний номер НОМЕР_1, у розмірі 8274,99 грн. За таких обставин, суму матеріальної шкоди, не відшкодовану з боку страхової компанії - 2153грн., ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 Крім того, у позові вказувалося, що внаслідок пошкодження власності та неможливості тривалий час користуватися автомобілем за його призначенням, через порушення нормальних життєвих зв'язків, позивачу були спричинені душевні страждання, а тому на відшкодування завданої моральної шкоди ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_3 3000 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 викладені вище позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Під час надання особистих пояснень в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що 30.05.2012р. на підставі договору найму він передав у користування ОСОБА_2 автомобіль FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, проте через нестачу коштів у останнього вказаний договір не був посвідчений нотаріально. На протязі двох місяців ОСОБА_2 сплачував кошти за найм автомобіля, однак 23.08.2012р. автомобіль потрапив в аварію і був пошкоджений. За пошкодження автомобіля ОСОБА_1 отримав страхове відшкодування. Після аварії з відома ОСОБА_1 автомобіль було залишено для ремонту на СТО, де на теперішній час він і досі перебуває. Посилаючись на те, що отриманих страхових виплат не достатньо для повного відновлення технічного стану автомобіля, а умовами договору найму обов'язок по ремонту автомобіля покладений на ОСОБА_2, позивач заявив, що не має наміру забирати автомобіль з СТО та провадити оплату ремонтних робіт, вважає що це повинен за власний рахунок здійснити ОСОБА_2, після чого повернути йому автомобіль в відремонтованому стані, сплативши за весь час плату за найом автомобілю.

3-тя особа по справі ОСОБА_4 пояснив суду, що саме він є безпосереднім власником автомобіля FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, проте 13.07.2011р. з його боку було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім'я ОСОБА_1 та ОСОБА_6, яких уповноважено усіма правами відносно вказаного транспортного засобу. За таких обставин, питання щодо передачі автомобілю в найом, відшкодування завданих йому збитків повинен на власний розсуд вирішувати позивач ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечував. В своїх усних та письмових запереченнях (а.с.32-34) посилався на те, що згідно вимог ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Ніяких пропозицій з приводу нотаріального посвідчення договору найму автомобіля FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, з боку ОСОБА_1 на його адресу не надходило, хоча кожного дня той приймав плату за користування автомобілем, будь-яких доказів ухилення від нотаріального посвідчення договору з боку позивача суду не надано. За таких обставин, договір найму транспортного засобу ОСОБА_2 вважає нікчемним, таким, що не створює юридичних наслідків. З серпня 2012р. після дорожньо-транспортної пригоди з відома та згоди позивача автомобіль FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, був залишений на СТО, працівникам якого на час ремонту переданий і технічний паспорт на вказаний транспортний засіб. Позивачем отримано страхову виплату за пошкодження автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди, проте оплачувати його ремонт та забирати з СТО він відмовляється, безпідставно вимагає відшкодування ремонту автомобілю за рахунок відповідача ОСОБА_2, в той час як винним в спричиненні шкоди є ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки , що відповідно до принципу юридичної визначеності , як складової частини конституційного принципу верховенства права зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, 3-ї особи, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому суд виходив з наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що 30.05.2012р. між позивачем ОСОБА_1, який на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 13.07.2011р. діяв від імені власника ОСОБА_4, та відповідачем ОСОБА_2 в простій письмовій формі було укладено договір найму легкового автомобілю FORD SIERRA , державний номер НОМЕР_1 (а.с.6-8). Відповідно до умов зазначеного договору ОСОБА_2 прийняв у тимчасове користування для господарської діяльності легковий автомобіль FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, на строк з 01.06.2012р. по 01.06.2013р., що підтверджується складеним сторонами актом прийняття - передачі від 30.05.2012р., зі сплатою плати за найом у розмірі 150 грн. за день.

Відповідно до вимог ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі , встановленій законом. Згідно ч.2 ст.799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Як встановлено у судовому засіданні вимоги щодо обов'язкової нотаріальної форми посвідчення договору найму транспортного засобу сторонами дотримано не було. Відповідач ОСОБА_2 не є приватним підприємцем, при укладанні договору виступав як фізична особа.

Частиною 2 ст.215 ЦК України встановлено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст.220 ЦК України встановлено, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Частиною 2 ст.220 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»

при розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

Частиною 3 статті 10, статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позов тим, що ОСОБА_2 ухилився від нотаріального посвідчення договору найму транспортного засобу від 30.05.2012р. позивач ОСОБА_1 жодних доказів цього суду не надав. Безпідставність даної вимоги обумовлена тим, що з боку позивача не було ніяких пропозицій щодо нотаріального посвідчення договору, при цьому на протязі червня 2012р. - липня 2012р. позивач щоденно отримував від ОСОБА_2 грошові кошти за експлуатацію автомобілем FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, що підтверджується наданими з боку позивача відомостями (а.с.12-13), був влаштований такими обставинами справ, будь-яких вимог по відношенню до ОСОБА_2 не висував до часу припинення останнім сплати коштів через пошкодження автомобілю під час дорожньо-транспортної пригоди.

Так, судовим розглядом встановлено, що 23.08.2012р. о 20год.35хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем ВАЗ 21121, державний номер НОМЕР_2, по вул.Пушкінській в м.Харкові в районі АЗС «Lion» не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2

Згідно постанови Київського районного суду м.Харкова про адміністративне правопорушення від 02.10.2012р. встановлено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_3 п. 12.1 Правил дорожнього руху України, порушень правил дорожнього руху з боку водія ОСОБА_2 не встановлено (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_3 зазначену постанову суду не оскаржив.

Відповідно до положень ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністратівній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що саме відповідач ОСОБА_3 винен в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 23.08.2012р., тому що винесена судом постанова про адміністративне правопорушення відповідає обставинам дорожньо - транспортної пригоди, які сторонами не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що після пошкодження в дорожньо - транспортній пригоді 23.08.2012р. автомобіль FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, відповідачем ОСОБА_2 не експлуатувався, за згодою та з відома позивача ОСОБА_1 він був залишений для ремонту на СТО, де перебуває і на теперішній час, разом з автомобілем працівникам СТО був залишений технічний паспорт на вказаний транспортний засіб. Місце знаходження автомобіля та технічного паспорту до нього позивачу добре відомо, проте він не має наміру оплачувати його ремонт, вважаючи, що це обов'язок ОСОБА_2 Вказані обставини з боку позивача в судовому засіданні не заперечувалися.

За таких обставин договір найму транспортного засобу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 30.05.2012р. є нікчемним правочином, який в силу ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, підставі для визнання його дійсним в судовому порядку не вбачається. На підставі наведеного вище, вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по договору найму транспортного засобу з 07.08.2012р. по 18.01.2015р. у сумі 134 400 грн., пені у сумі 26 953,65 грн., 3% річних в сумі 6362,83 грн., інфляційних витрат в сумі 29 018,38 грн. задоволенню не підлягають. В зв'язку з обізнаністю позивача про місце знаходження свідоцтва про реєстрацію автомобілю FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, вимоги про повернення цього свідоцтва до відповідача ОСОБА_2 суд вважає безпідставними.

Відповідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Цей висновок збігається із змістом ст.16 Закону України «Про дорожній рух України», відповідно до якої водій має право довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування , а тому власник транспортного засобу, передавши право керування іншій особі на законом встановлених підставах , не може нести відповідальність за завдану шкоду транспортним засобом особою, що керує цим транспортним засобом на законних підставах.

Таким чином, відповідальність за відшкодування завданої шкоди у повному обсязі лежить на ОСОБА_3 - особі, що винна у настанні події дорожньо-транспортної пригоди та на час пригоди керувала (володіла) транспортним засобом на відповідній правовій підставі.

Автомобіль FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1, якому завдані технічні пошкодження, на час дорожньо-транспортної пригоди 23.08.2012р. належав на праві власності 3-й особі ОСОБА_4, який в свою чергу на підставі нотаріально-посвідченої довіреності від 13.07.2011р. надав позивачу ОСОБА_1 та ОСОБА_7 право укладати договори страхування, отримати страховий поліс, у випадках пошкодження автомобіля іншими особами або пошкодження інших транспортних засобів під час експлуатації автомобіля, укладати від імені власника правочини про відшкодування завданої шкоди, одержувати та сплачувати за такими правочинами грошові суми, отримувати страхові відшкодування. Такі повноваження позивача підтверджені ОСОБА_4 під час розгляду справи, у зв'язку з чим саме ОСОБА_1 має право на звернення із позовом (а.с.14).

Матеріали справи свідчать про те, що зазначений автомобіль був оглянутий спеціалістом автотоварознавцем, в ньому встановлені технічні пошкодження, які відповідають тим обставинам, при яких було скоєно дорожньо-транспортна пригода, експерт встановив вартість матеріальної шкоди, що вказано в калькуляції та висновках автотоварознавця.

Згідно зазначеним документам вартість матеріальної шкоди автомобіля FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1 складає 10428,24 грн. (а.с.18)

Судовим розглядом встановлено, що Моторним (транспортним) страховим бюро України відповідно до п.41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 05.08.2014р. здійснило відшкодування шкоди 8274,99 грн. за пошкодження автомобіля FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_6 (а.с.52).

На підставі наведеного, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої через пошкодження автомобілю FORD SIERRA, державний номер НОМЕР_1 2153 грн. (10428,24-8274,99= 2153,25).

Суд вважає доведеним, що внаслідок пошкодження транспортного засобу ОСОБА_1 потребує непередбачених грошових витрат для поновлення технічного стану автомобіля, душевно страждає через неможливість протягом тривалого часу користуватися автомобілем за призначенням, а тому погоджується з доводами позивача про завдання моральної шкоди. При цьому суд виходить з того, що самим фактом пошкодження звичайного технічного стану автомобілю позивачу спричинено душевних хвилювань: він був змушений змінювати звичайний уклад свого життя у зв'язку з відсутністю засобу пересування, змушений був терпіти через це незручності, шукати додаткові фінансові джерела для здійснення ремонту автомобілю, відкладати звичайні справи та змінювати розпорядок життя для звернення в судові органи за захистом порушених прав. На підставі ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом виходячи з вимог розумності і справедливості, з урахуванням характеру дій відповідача ОСОБА_3, який завдав шкоди майну позивача неумисно, а з необережності. Приймаючи до уваги зазначене, розмір компенсації моральної шкоди призначається судом в 2000 грн.

На підставі ст.88 ЦПК України на відповідача ОСОБА_3 покладаються судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 при оплаті судового збору пропорційно задоволеного судом розміру позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди 2153 грн., а тому на користь позивача суд стягує мінімальний розмір судового збору щодо вимог майнового характеру 243,60 грн.

На підставі викладеного , керуючись ст.208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України , ст.ст. 22,23,203,215,216,220,799,1167,1187,1188,1193 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992р. №6, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. №9, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2153 грн. 00 коп. та 2000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 243 грн. 60 коп. витрати по сплаті судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору найму транспортного засобу дійсним, стягнення заборгованості за договором найму транспортного засобу, повернення свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя