Справа № 495/1442/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 квітня 2015 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого судді: Мишко В.В.
при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.
за участю представників сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/1442/15-ц
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»
про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії
03.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (далі по тексту - позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1(далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії(а.с.2-5).
У судові засідання представник ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» не з'явився, але згідно поданої до суду заяви, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.54-55).
Відповідач - ОСОБА_1, відзив або заперечення на позов ПАТ «АБ «Державний експортно-імпортний банк України» до суду не надав та в судові засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду.
Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи на 02.04.2015 року та 30.04.2015 року, а також копія позовної заяви ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» з додатками до неї були надіслані на адресу ОСОБА_1 (Одеська область, АДРЕСА_1), яка наявна в матеріалах справи та за якою він зареєстрований (а.с.27-28). Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.36-52).
Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на п'ятнадцять днів.
Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не з'явився, будь-яких клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судових засідань, позивач в судові засідання не з'явився, але просив розглянути справу без його присутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчується і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України розглянути справу без участі сторін або їх представників, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.
У відповідності до ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до умов Договору установа банку відкрила ОСОБА_1 картковий рахунок № НОМЕР_1 для зарахування заробітної платні та обліку операцій з платіжною карткою. В рамках цього Договору Кредитор відкрив Позичальнику кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки, виданої в рамках зарплатного проекту, з лімітом у сумі не більше 3 000 грн., строком погашення до 30.11.2017 року та оплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 36 % річних (п.п. 2.4.. 2.6, 2.7, Договору).
Позичальник зобов'язувався: сплачувати нараховані проценти за користування кредитом щомісяця не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані (п.4.2.14 Договору); у разі звільнення з роботи протягом З робочих днів з дати звільнення погасити усю існуючу на день такого погашення Р' заборгованість за кредитом (п.4.2.18 Договору).
При недотриманні Позичальником умов Договору Кредитор має право достроково вимагати повернення наданого кредиту (пп. 4.3.3. Договору). У випадку несвоєчасного виконання Позичальником зобов'язань по Договору Кредитор має право стягнути заборгованість шляхом звернення суми боргу за рахунок майна Позичальника у порядку, встановленому чинним законодавством України (п.4.3.14. Договору).
Згідно з вимогами п. 8.1.1. Договору, у разі прострочення сплати заборгованості та/або процентів за Кредитом Позичальник повинен сплатити Кредитору за кожний день прострочки, включаючи день сплати, пеню, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Крім цього, п.9.1. договору про відкриття кредитної лінії до карткового рахунку в рамках зарплатного проекту від 17.01.2008 р. № НОМЕР_5 передбачено, що з питань виконання умов договору сторони керуються чинним законодавством України, в тому числі нормативно-правовими документами Національного банку України, а також внутрішніми нормативними документами кредитора. Відповідно до вимог абз. 10 гл. 2 p. І «Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України», затверджених постановою правління НБУ від 18.06.2003 р. № 255, простроченою заборгованістю за нарахованими доходами визнається заборгованість за нарахованими доходами, яка не отримана в термін, передбачений угодою. Згідно з п.1.12 гл.1 р. ІІІ зазначених правил у разі непогашення боржником заборгованості за нарахованими доходами в строк, передбачений угодою, наступного робочого дня несплачена сума обліковується на відповідних рахунках з обліку прострочених нарахованих доходів. На виконання умов договору установа банку направляла боржнику листи з вимогою погашення простроченої заборгованості. Позичальник у встановлений термін цього не зробив.
Тому з 30.12.2014 року вся заборгованість за непогашеними процентами за кредитом та сума основного боргу за кредитом визнані простроченими і на них нараховується пеня.
Відповідно до ст.1 Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-ВР «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. У ст. З цього ж Закону визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Згідно з Постановою Правління Національного банку України від 15.07.2014 р. № 417 з 17.07.2014 р. облікова ставка НБУ встановлена у розмірі 12,5 % річних. Згідно з Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2014 р. № 719 з 13.11.2014 р. облікова ставка НБУ встановлена у-розмірі 14,0 % річних. З 06.02.2015 р. облікова ставка НБУ встановлена у розмірі 19,5 % річних.
Установа банку двічі (25 листопада та 18 грудня 2014 року) направляла ОСОБА_1 листи з вимогою погашення простроченої заборгованості, але ніяких дій щодо цього ОСОБА_1 не зробив. Згідно усної інформації, отриманої за останнім місцем працевлаштування ОСОБА_1, він звільнився з роботи. Станом на дату підготовки позовної заяви (24.02.2015 року) заборгованість за кредитом складає 2 997,03 грн., заборгованість за несплаченими процентами складає 526,15 грн. (2014 року: за вересень - 94,57 грн., за жовтень - 91,64 грн., за листопад - 82,77 грн., за грудень - 97,55 грн.; 2015 року за січень - 88,68 грн., за лютий - 70,94 грн.).
Між тим, такі повідомлення та вимоги позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення.
- 933,58 грн. - сума непогашених процентів за користування кредитом;
- 120,52 грн. - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;
- 2 997,03 грн. - сума непогашеного основного боргу за кредитом;
- 420,02 грн. - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом.
Невиконання відповідачем своїх зобов'язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.ст. 509. 510, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Загальними умовами зобов'язання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (ст.ст. 525, 625 ЦК України).
Згідно із ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст. 1047, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).
Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.
- 933,58 грн. - сума непогашених процентів за користування кредитом;
- 120,52 грн. - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом;
- 2 997,03 грн. - сума непогашеного основного боргу за кредитом;
- 420,02 грн. - сума нарахованої пені за несвоєчасне погашення основного боргу за кредитом.
Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).
Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість, правомірність та законність уточнених позовних вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», у зв'язку з чим позовна заява ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лініїпідлягає задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати понесені ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» при розгляді справи підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 509, 510, 525, 526, 530, 546, 548, 549, 611, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії- задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мишко