Справа № 450/184/15-ц Провадження № 2/450/641/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Мусієвського В. Є.

при секретарі Гук О.П.

з участю представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача: основну суму боргу в розмірі 300 (триста) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.01.2015 року, становить 4 046, 91 грн. (чотири тисячі сорок шість грн. 91 коп.); суму винагороди за користування коштами у розмірі 120 (сто двадцять доларів США), що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.01.2015 року становить 1618,77 грн. (одна тисяча шістсот вісімнадцять грн. 77 коп.); три проценти річних в сумі 26,19 (двадцять шість доларів 19 центів) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.01.2015 року, становить 353,30 грн. (триста п'ятдесят три грн. 30 коп.) ; інфляційне збільшення суми боргу за користування грошовими коштами в сумі 40,80 (сорок доларів 80 центів) доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.01.2015 р. становить 550,38 грн. (п'ятсот п'ятдесят грн. 38 коп.); вартість судового збору.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 26.07.2014 року між сторонами у цій справі було укладено Угоду №8 про користування коштами на інвестиційному рахунку. Згідно даного договору власник (позивач) передала користувачу (відповідачу) власні кошти в сумі 300 (триста) доларів США на інвестиційний рахунок № НОМЕР_1, що належить користувачу, а користувач зобов'язувався виплачувати щомісячну винагороду в розмірі 20% від суми переданих у користування коштів. Даний Договір було укладено терміном на 90 календарних днів до 26 жовтня 2011 року. Проте, відповідач на момент подання позовної заяви до суду, а саме станом на 29.01.2015 р. не виконав покладені на нього обов'язки, не повернув позивачу початкову суму та не виплатив винагороду за користування переданими коштами (крім винагороди за 1 місяць), через що, позивач змушений звернутися до суду.

Позивач в судове засіданні не з'явився, однак з'явився її представник ОСОБА_2 який надав пояснення аналогічні викладеному, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити з підстав, вказаних ньому, та щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечує.

У судові засідання призначені на 28.04.2015 року та 15.06.2015 року відповідач ОСОБА_4 не з'явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а саме через публікацію газеті Львівська пошта № 59 (1632) від 04.06.2015 року оголошення про виклик відповідача в судове засідання.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.07.2011 року позивач (власник) ОСОБА_5 з однієї сторони, яка внаслідок укладення шлюбу отримала прізвище «ОСОБА_3», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 05.10.2013 р. та відповідач (користувач) ОСОБА_4 з другої сторони уклали Угоду №8 (надалі-Договір), терміном на 90 календарних днів до 26 жовтня 2011 року, за якою власник передає користувачу у тимчасове користування власні кошти в сумі 300 (триста) доларів США на інвестиційному рахунку № НОМЕР_1, а користувач зобов'язувався виплачувати щомісячну винагороду в розмірі 20% від суми переданих у користування коштів. Своє зобов'язання по Договору позивач (власник) виконав, що підтверджується Актом Прийняття передачі коштів згідно Угоди №8 від 26 липня 2011 року.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Положеннями ст. 1047 ЦК України встановлено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В свою чергу, відповідач (користувач) повернув лише винагороду за 1 календарний місяць в розмірі 60 (шістдесят) доларів США, що підтверджується Актом Прийняття передачі коштів згідно Угоди №8 від 26 липня 2011 року. Оригінали документів названих вище оглянуті судом в судовому засіданні.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів невстановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, згідно офіційного курсу НБУ станом на 29.01.2015 року за 1 долар США - 15, 95 грн., 300 доларів США, що еквівалентно 4 785, 00 грн. - сума основного боргу, 120 доларів США, що еквівалентно 1 914, 00 грн. - винагорода за користування кредитом, 26, 19 доларів США, що еквівалентно 417, 73 грн. - три проценти річних від простроченої суми. Не зважаючи на це позивач просить стягнути з відповідача заборгованість, з розрахунком за 1 долар США - 13, 4897 грн., яка становить, 4 046, 91 грн. - сума основного боргу, 1 618, 77 грн.- винагорода за користування кредитом, 353, 30 - три проценти річних від простроченої суми. Беручи до уваги, норми ст. 11 ч.1 ЦПК України, згідно яких суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з розрахунком за 1 долар США 13, 4897 коп., є обгрунтовними та підлягають задоволенню.

Таким чином заборгованість відповідача становить 446, 19 доларів США., що становить 4 046, 91 грн. - сума основного боргу, 1 618, 77 грн.- винагорода за користування кредитом, 353, 30 - три проценти річних від простроченої суми, а загалом у розмірі 6 018, 48 грн.

Разом з тим, як передбачено нормами Закону України від 3 липня 1991 року за № 1282 - ХІІ «Про індексацію грошових коштів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного суду України від 28.03.2012 року у справі № 6 - 36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні.

Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині інфляційного збільшення суми боргу за користування грошовими коштами в сумі 300 доларів США задоволенню не підлягають.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі243, 60 грн., відповідно до частини позовних вимог, яка була позивачеві задоволена.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 197, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, заборгованість в розмірі 6 018, 48 гривень, що еквівалентно 446, 19 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 243,60 гривень судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СуддяВ. Є. Мусієвський