Справа № 199/3739/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

23 липня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Богун О.О.

при секретарі Хлус Ю.А.,

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди,завданої внаслідок злочину, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування майнової і моральної шкоди,завданої внаслідок злочину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач 28.06.2014 року завдав їй тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу зі зміщенням уламків, що підтверджується відкриттям відносно нього кримінального провадження №0001629 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Під час підготовчого судового засідання 02.02.2015 року відповідач попросив її відмовитися від свого обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення під умовою. В результаті дане провадження було закрито за її клопотанням. Проте відповідач відмовився від свої обіцянок та умов, яких вони досягли не надав ні вибачень, ні компенсації за отриманні страждання внаслідок завданої їй травми облич, яка потребує косметологічної операції. Так, вартість такої операції з посттравматичної радресації кісток носу складає 8350 грн., яку вона і просить суд стягнути з відповідача, а також суму спричиненої моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

У судовому засіданні предявлені позовні вимоги позивачка підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в змісті позову.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, в своїх запереченнях послались на необґрунтованість позовних вимог та суперечність їх нормам діючого законодавства та невідповідність їх дійсним обставинам справи, оскільки позивачка в результаті конфлікту нанесла сама йому подряпини в області обличчя та рвала на ньому речі, через що, намагаючись закритись руками, він випадково зачепив і її, а під час нанесення йому подряпин, вона зачепила драбину, яка можливо впала їй на обличчя, що підтверджується постановою слідчого СВ АНД РВ ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області від 15 вересня 2014 року, яка позивачкою не оскаржувалась. Даною постановою встановлено, що поведінка позивача була неправомірною. Заперечуючи проти стягнення з нього майнової шкоди у розмірі 8350 грн., посилається на те, що доказами таку шкоду не підтверджено не надано суду лікарських листів призначень такої операції, чеків про вартість операції, тому просив в позові відмовити.

Згідно ст.. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що 28.06.2014 року в результаті виниклої між сторонами суперечки ОСОБА_2 ОСОБА_1 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: перелому кісток носу зі зміщенням уламків, забійної поверхневої рани спинки носу, підшкірної гематоми лобної області, що за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що підтверджується ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 02.02.2015 року закриття кримінального провадження №0001629 відносно ОСОБА_2, набравшої законної сили.

Згідно даної ухвали ОСОБА_2 свою вину у спричинені ОСОБА_1 вказаних тілесних ушкоджень визнав в повному обсязі.

Як наголошує п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи

Згідно п. 3 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд погоджується зі слушністю доводів позивача відносно стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої в результаті вчинення останнім відносно неї протиправних дій та спричинення їй тілесних ушкоджень (фізичного болю), та наявністю передбачених законом підстав для її відшкодування, які передбачені ст..ст. 11, 16, п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд керується принципами виваженості та розумності, при цьому суд враховує фактичні обставини, при яких позивачеві було завдано тілесні ушкодження, а також фізичні та моральні страждання, перенесені потерпілою внаслідок отриманого ушкодження здоров»я, тяжкість тілесних ушкоджень, виходячи з чого суд вважає суму у 2000 грн. достатньою для компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок ушкодження її здоров»я. Тому, вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При цьому, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 8350,00 грн., виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази мають бути належними та допустимими (ст..ст. 58, 59 ЦПК України).

На підтвердження даної вимоги позивачем надано суду роздруківку інтернет ресурсу із зазначенням вартості косметологічної операції. Проте, суд не розцінює даний доказ як належний, тому до уваги його не приймає. Окрім того, позивачем суду не надано доказів необхідності проведення такої операції.

Вирішуючи дане питання, суд також виходить з того, що дані витрати спрямовані позивачем на майбутнє, а не понесені нею фактично.

Питання про розподіл судових витрат судом вирішено на підставі вимог ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 222, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди,завданої внаслідок злочину задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 Григорівни- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: