Справа № 683/1033/13-ц
У Х В А Л А

13 липня 2015 року м. Cтарокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Цимбалюка О.В.

секретаря Поважнюк О.Б.

розглянувши у судовому засіданні в м. Старокостянтинів подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

19 червня 2014 року державний виконавець відділу ДВС Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до погашення зобовязань за рішенням суду.

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні у відділі ДВС Старокостянтинівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у сумі 15 500 грн. та 229,40 грн. судового збору.

Боржник ОСОБА_2 самостійно не сплачувала заборгованість, за результатами виконавчого провадження з неї стягнуто кошти у сумі 1650 грн. За повідомленням стягувача ОСОБА_2 здійснює перетин кордону. Оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, тому просить обмежити її у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання за рішенням суду.

Державний виконавець Вовнянко Д.Л. будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду подання, до суду не зявився.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно положень ст.11 Закону України Про виконавче провадження державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до положень ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

В силу ст.33 ч.1 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Пунктами 2 і 5 частини 1 статті 6 цього Закону передбачено як підстави для тимчасового обмеження громадянина України у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобовязань, але лише до моменту виконання зобовязань, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, і ухилення від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Таким чином, питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 серпня 2014 року на виконанні у відділі ДВС Старокостянтинівського районного управління юстиції перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 борг у сумі 15 500 грн. та 229,40 грн. судового збору.

Однак, державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду. Невиконання боржником рішення суду щодо повної сплати заборгованості у строк, встановлений державним виконавцем, достатньо не вказує на таке ухилення. Також державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2, документована паспортом громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України.

Із доданих до подання документів також не вбачається обставин, які б вказували на доведеність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання зобовязань, хоча законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон не за сам факт невиконання зобовязань, а саме за ухилення від виконання зобовязань.

Зміст подання державного виконавця не містить посилань на ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду, а наявність у неї невиконаних майнових зобовязань, не є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, що є крайньою мірою, спрямованою на забезпечення виконання рішення суду.

З огляду на викладене та за відсутності доказів про свідоме невиконання ОСОБА_2 належних до виконання зобовязань, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні даного подання.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволені подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязання за рішенням суду відмовити.

На ухвалу через суд першої інстанції, який її ухвалив, може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя