Єдиний унікальний номер №243/2898/15-ц
Номер провадження №2/243/1631/2015
«08» травня 2015 року м. Слов'янськ
Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого - судді Старовецького В.І.
при секретарі - Фатіховій А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання угоди дійсною, визнання права власності,
31 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання угоди дійсною, визнання права власності, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вона 14.12.1994 року уклала договір купівлі-продажу, згідно якого вона придбала у ОСОБА_2 квартиру, розташовану АДРЕСА_1. Договір купівлі - продажу було посвідчено товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа» та зареєстровано в КП «БТІ» м. Слов'янська. Усі істотні умови договору купівлі-продажу сторонами були виконані, але договір не був посвідчений нотаріально, оскільки на час укладання цього договору законодавство не передбачало додаткового нотаріального посвідчення такої угоди. На теперішній час посвідчити нотаріально зазначену угоду позивач не має можливості, оскільки оригінал договору купівлі-продажу було втрачено, а отриману позивачем в Державному міському архіві виконкому Слов'янської міської ради копію за відсутності однієї із сторін за договором нотаріально посвідчити неможливо. Таким чином, позивач не має можливості розпорядитися належним їй майном та посвідчити зазначений договір у нотаріуса, оскільки відповідач ухиляється від виконання відповідних дій, а її місцеперебування позивачеві невідоме. У зв'язку з тим, що всі істотні умови договору були сторонами виконані, позивач звернулася до суду та просила визнати договір дійсним та визнати за нею право власності на спірну квартиру.
В судове засідання позивач, ОСОБА_1, належним чином повідомлена про час, дату та місце судового розгляду не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглянути без її участі, зазначила, що наполягає на задоволенні позову, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. наполягала на задоволенні своїх позовних вимог, викладених в позовній заяві, зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Представник позивача, ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 30.03.2015р., в судове засідання не з'явилася, про час, дату та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Відповідач, ОСОБА_2, будучи повідомленою про час і місце розгляду справи через оголошення у пресі, без поважних причин у судове засідання не з'явилася і не повідомила суд про причину своєї неявки, з заявою про розгляд справи у її відсутність відповідач до суду не зверталася, у зв'язку з чим ухвалою суду від 08 травня 2015 року суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з доданих до справи документів, 14.12.1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на «Міжрегіональній агропромисловій біржі» м. Слов'янська був укладений договір купівлі-продажу № 484, згідно якого ОСОБА_1 придбала, а ОСОБА_2 продала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 19,7 кв.м та загальною площею 38,2 кв.м. Ця квартира належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого товарною біржею «Міжрегіональна агропромислова біржа» 30.04.1994р. №169 і зареєстрованого БТІ м. Слов'янська 11.07.1994р. за №4727/1а (а.с.7).
З огляду на наведене суд визнає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, однак не здійснене його нотаріальне оформлення.
Також, право власності позивача на квартиру підтверджується довідкою КП «БТІ» м. Слов'янська за №852-2/0.83/01 від 09.04.2015р. (а.с.28) та інвентаризаційною справою домоволодіння АДРЕСА_1, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.3-4).
Проте, постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області Бігун В.В. від 30.03.2015р. ОСОБА_1 було відмовлено в посвідчені вищевказаного договору купівлі-продажу, оскільки останньою не були надані нотаріусу необхідні документи, що підтверджують право власності та реєстрацію права власності в органах БТІ або у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9).
З вищевикладеного вбачається, що правовідносини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникли під час дії ЦК УРСР в редакції 1963 року, тому до них слід застосовувати норми цього кодексу щодо зобов'язань за договором купівлі-продажу.
Приписами ст. 47 ЦК УРСР визначено: 1) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу; 2) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з відповідними змінами і доповненнями) роз'яснив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини.
Якщо така угода виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладання її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК УРСР).
Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, суд повинен перевірити, чи не підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Відповідно до ст.224 ЦК УРСР 1963р., за договором купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати майно у власність покупця, а покупець зобов'язаний прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
За правилами ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Аналіз тексту договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, від 14.12.1994 року свідчить, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 при його укладені домовилися щодо усіх істотних умов: як по предмету, так і по його вартості. Волевиявлення продавця та покупця щодо зазначених умов зафіксовано у тексті письмового правочину та підтверджено власноручними підписами. Сторони виконали повністю умови договору: ОСОБА_2 добровільно передала у користування ОСОБА_1 належну їй на праві власності квартиру та отримала від останньої у повному обсязі - у розмірі 200 млн.крб., обумовлену вартість майна, а ОСОБА_1 прийняла вказану квартиру, в якій мешкає по теперішній час.
ОСОБА_2 не зверталася до суду з позовом про визнання недійсним цього договору.
Отже, ОСОБА_1 придбала майно в результаті здійснення угоди, не забороненої чинним на час укладення угоди законодавством, що була зареєстрована юридичною особою («Міжрегіональна агропромислова біржа» м. Слов'янська), яка мала на це повноваження.
На підставі ч.1 ст. 328 ЦК України у ОСОБА_1 виникло право власності на придбане майно, на підставах не забороненого законом правочину, яким вона у відповідності зі ст. 319 ЦК України мала право користуватися, володіти й розпоряджатися, не дивлячись на протиріччя чинного законодавства.
У відповідності зі ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо всіх важливих умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Проаналізувавши встановлені по справі конкретні обставини, оцінивши надані в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відповідність позовних вимог чинному законодавству, у зв'язку з чим є достатні підстави для повного задоволення позову.
На підставі викладеного й керуючись ст.ст.10, 11, 209, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання угоди дійсною, визнання права власності - задовольнити повністю.
Визнати договір купівлі-продажу (біржовий контракт на угоду з нерухомості №484), квартири АДРЕСА_1, укладений 14 грудня 1994 року на «Міжрегіональній агропромисловій біржі» між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на квартиру АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Запорізької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду В.І. Старовецький