АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2511/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Черненко В. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Ювшина В. І.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 1 вересня 2015 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ТДВ СК «Кредо» звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_7 06.09.2014 року уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ 7270853, згідно якого позивач зобов'язався, у разі настання страхового випадку відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

15.12.2014 року, близько 11.30 год., по вул. Смілянська, 166 у м. Черкаси відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6, що належить ОСОБА_7 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8

Постановою Соснівського районного суду м.Черкаси від 02.02.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

В результаті ДТП, автомобілю потерпілої особи (ОСОБА_8) заподіяно матеріальну шкоду.

Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу № 310 від 15.01.2015 року, складеного ФОП ОСОБА_9, розмір заподіяної шкоди автомобілю потерпілої особи склала 27415,68 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи, на підставі Страхового акту № ОСГПО-396 від 30.03.2015 року, складає 27415,68 гривень.

Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі на підставі платіжного доручення в повному розмірі.

Ні страхувальник, ні водій забезпеченого транспортного засобу із заявою про настання страхового випадку, в порядку ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ТДВ СК «Кредо» не звертався.

Враховуючи викладене, ТДВ СК «Кредо» просило суд стягнути із ОСОБА_6 в порядку регресу, у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою страхового відшкодування - 27415,68 гривень та судові витрати.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 1 вересня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_6 оскаржив його в апеляційному порядку, та посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

З постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.02.2015 року, яка набрала законної сили, 13.02.2015 року, вбачається, що 15.12.2014 року близько 11.30 години, ОСОБА_6, керуючи по вул. Смілянська, 166 у м. Черкаси автомобілем НОМЕР_1, який належить ОСОБА_7, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , чим порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України.

Внаслідок ДТП, автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та його піддано адміністративному стягненню. (а.с. 5 зворот).

Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 310 від 15.01.2015 року, складеного ФОП ОСОБА_9, розмір заподіяної шкоди автомобілю потерпілої особи склала 27415,68 гривень. Сума страхового відшкодування до виплати потерпілій особі, з урахуванням визначеної договором страхування франшизи, на підставі Страхового акту № ОСГПО-396 від 30.03.2015 року, складає 27415,68 гривень. (а.с. 10-16)

Зазначене страхове відшкодування виплачено потерпілій особі в повному розмірі на підставі її заяви до страхової компанії та підтверджується платіжним дорученням. (а.с. 18)

Звертаючись із зазначеним позовом до суду, ТДВ СК «Кредо» вказувало, що про настання страхового випадку їм стало відомо із заяви потерпілої особи. (а.с. 4 зворот) Ні страхувальник, ні водій забезпеченого транспортного засобу із заявою про настання страхового випадку, в порядку ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», до ТДВ СК «Кредо» не звертався.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Ст. 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року

№ 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється.

Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності.

Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому, сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

З огляду на вищевказане, суд першої інстанцій неправильно застосував положення підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 і підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що призвело до неправильного вирішення спору.

За таких обставин судове рішення суду першої інстанцій підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити

Рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 1 вересня 2015 року у даній справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» до ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу - відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :