Номер провадження 2/754/168/15
РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого суддіБуша Н.Д.
при секретаряхЛісовській А.О., Москович В.О., Юрчук Р.Є., Слободянюк О.А., Марченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Заступника Дарницького прокурора з нагляду за додержанням законнів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України до ОСОБА_7 про стягнення витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора звернувся до суду в інтересах позивача з позовом, який в ході розгляду справи було неодноразово зменшено та збільшено, та яким позивач просив стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 98 416,56 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що ОСОБА_7 у період з 01.01.2007 року по 26.07.2011 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут». Начальником Інституту з відповідачем був укладений контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу від 03.08.2007 року на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку. Наказом Інституту від 31.08.2012 року № 135-ос «Про особовий склад» відповідача було звільнено у запас Збройних Сил України за підпунктом 6 пункту 92 «Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828 у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту. Відповідно до пункту 3 контракту відповідач взяв на себе зобов'язання проходити службу в Держспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання, а у разі звільнення із служби під час навчання або протягом 5 років після закінчення навчання в Інституті добровільно відшкодувати витрати Держспецзв'язку, пов'язаних з його утриманням в Інституті. Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних втрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою житлово-комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Зобов'язання щодо відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, виникло у відповідача з наступного дня після настання події - звільнення його зі служби в Держспецзв'язку у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту, а саме з 01.09.2012 року. Відповідач під час проведення службового розслідування, що передувало звільненню, був ознайомлений з сумою заборгованості в розмірі 58 294,48 грн. 23.08.2013 року позивачем був направлений відповідачу лист № 25/17-2773 з рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення з повідомленням про необхідність відшкодування витрат, пов'язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, однак грошові кошти у добровільному порядку не сплачено.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, зазначивши, що їх вимоги пов'язані з виконанням зобов'язань договору - контракту на навчання, правову природу якого визначено як договірні відносини.

Відповідач та представник відповідача проти позову заперечували, посилаючись на те, що позивачем надано довідку-розрахунок від 12.03.2014 року №25/19-33, відповідно до якої сума розрахунку становить 58 294, 48 грн. Отже, розрахунок фактично проведено зі спливом майже після двох років від звільнення відповідача, що не відповідає вимогам п. 3.2 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ ДС СЗ та захисту інформації України, відповідно до якої орієнтовний строк, протягом якого курсант (випускник) зобов'язується відшкодувати кошти не повинен перевищувати річного строку з дня виключення курсанта (особи начальницького складу Держспецзв'язку) зі списків особового складу Держспецзв'язку. Крім того, позивачем подано 06.02.2015 року заяву про уточнення позовних вимог та додано іншу довідку - розрахунок №25/19 без зазначеної дати розрахунку, відповідно до якої сума розрахунку становить 54 302,18 грн. 29.04.2015 року позивач подає довідку-розрахунок №100 від 06.08.2012 року, відповідно до якої сума розрахунку становить 58 294, 48 грн. На думку сторони відповідача довідка - розрахунок не відповідає вимогам Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ ДС СЗ та захисту інформації України, оскільки містить різні суми. 04.06.2015 року позивач надає повторну заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої сума заборгованості становить 53 944, 29 грн., яка не підтверджена розрахунком. Також вимоги про стягнення збитків в порядку ст. 625 ЦКУ, а саме інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних не підлягають задоволенню, оскільки на правовідносини, які виникли між сторонами, не розповсюджуються положення цієї статті та їх нарахування є подвійною мірою відповідальності. У позові зазначено, що відповідач узяв на себе зобов'язання відшкодувати витрати відповідно до контракту, але контрактом не передбачено відшкодування фактичних витрат.

Дослідивши матеріали та обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення сторін, давши їм належну оцінку, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.10, ч. 2 ст. 27 і ст. 60 ЦПК України сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 у період з 01.01.2007 року по 26.07.2011 року навчався в Інституті спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут».

03.08.2007 року між Інститутом спеціального зв'язку та захисту інформації Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» в особі директора та ОСОБА_7 як рядовим Дерспецзв'язку відповідно до пунктів 9, 36-41 Порядку про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу укладено контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку (а.с. 5-6, том І).

За умовами контракту відповідач добровільно взяв на себе зобов'язання проходити службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу в Дерспецзв'язку протягом строку дії контракту (п. 1 Контракту).

Сторони домовились, що відповідач зобов'язується проходити службу в Дерспецзв'язку протягом п'яти років після закінчення навчання ( п. 3 Контракту).

Умови контракту можуть бути змінені тільки за згодою сторін у письмовій формі.

Контракт укладено на строк навчання з 03.08.2007 року по 30.06.2011 року.

Не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії контракту сторони зобов'язались повідомити одна одну про намір укласти новий контракт.

Відповідно до даних витягу з послужного списку ОСОБА_7, останній з 26.07.2011 року по 31.08.2012 року проходив службу за контрактом осіб рядового і начальницького складу в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України на посадах осіб середнього начальницького складу.

Відповідно до акту за матеріалами службового розслідування з метою з'ясування обставин невиходу на службу інженера за рахунок посади інженера І категорії 2 науково - дослідної лабораторії 3 науково - дослідного відділу 3 науково -дослідного центру ДНДІ Спецзв'язку старшого лейтенанта Дерспецзв'язку ОСОБА_7 на останнього накладено дисциплінарне стягнення та вирішено клопотати перед керівництвом про вирішення питання щодо звільнення ОСОБА_7 за підпунктом 6 пункту 92 «Положення про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828.

14.08.2012 року з відповідачем згідно листа бесіди було проведено Лисенком С.С. начальником 3 науково -дослідного центру бесіду та відповідно до якої з'ясовано, що ОСОБА_7 не бажає проходити службу в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України за контрактом осіб рядового і начальницького складу, а також ОСОБА_7 під підпис була доведена Довідка - розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 58 294,48 грн. (а.с. 7, том ІІІ).

Наказом Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України від 31.08.2012 року за № 135-ос про особовий склад ОСОБА_7 було звільнено у запас Збройних Сил України за підпунктом 6 пункту 92, а саме - у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту особою начальницького складу (а.с. 3, том ІІІ).

Із встановлених судом обставин можна дійти висновку, що правовідносини, які склались між сторонами регламентуються Конституцією України, Законом України «Про освіту», Законом України «Про вищу освіту», Законом України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», Порядком розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Положенням про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2006 року № 1828.

Відповідно до ст.53 Конституції України, держава забезпечує доступність та безоплатність вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах.

Рішенням Конституційного суду України від 04.03.2004 року у справі №1- 4/2004 про доступність та безоплатність вищої освіти у державних і комунальних навчальних закладах необхідно розуміти як можливість здобуття освіти у цих установах без оплати, тобто без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги. Безоплатність вищої освіти означає, що громадянин має право здобути її відповідно до стандартів вищої освіти без внесення плати в державних і комунальних: навчальних закладах на конкурсній основі в межах обсягу підготовки фахівців для загальносуспільних потреб.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про освіту», випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Наказом Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України та Міністерством Фінансів України за №623/1358 від 18.12.2012 року затверджено порядок розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України.

Відповідно до п 1.1. Порядок розроблений з метою впорядкування діяльності посадових осіб вищих навчальних закладів, Адміністрації, регіональних органів, територіальних підрозділів, закладів та установ Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України - Держспецзв'язку щодо відшкодування курсантами, які проходять підготовку на посади осіб начальницького складу Держспецзв'язку, витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Держспецзв'язку (далі - ВНЗ), у разі звільнення їх зі служби з підстав, визначених пунктами 6, 8 і 9 частини другої статті 12 Закону України "Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України", а також особами начальницького складу Держспецзв'язку у разі звільнення їх зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення ВНЗ, у яких вони навчалися за державним замовленням і після закінчення яких були прийняті на службу осіб начальницького складу Держспецзв'язку.

Зобов'язання про відшкодування особою начальницького складу Держспецзв'язку у разі її звільнення зі служби з підстав, зазначених у пункті 1.1 цього розділу, витрат, пов'язаних з її утриманням у ВНЗ, зазначаються в контракті про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу під час його укладення після закінчення ВНЗ ( п. 1.3. Порядку).

Частиною 9 ст. 11 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» встановлено, що курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу, в тому числі вищого військового навчального закладу чи військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, в якому вони навчалися за державним замовленням і після закінчення якого були прийняті на військову службу, відшкодовують центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України, іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Слід зазначити, що контракт про проходження служби в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації особами рядового і начальницького складу на навчання у вищому навчальному закладі Держспецзв'язку, який було укладено з ОСОБА_7 03.08.2007 року не містить умов щодо обов`язку відповідача відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у разі розірвання цього контракту з його ініціативи.

Контракт осіб рядового і начальницького складу в Держспецзв'язку, укладений з ОСОБА_7 в період після 26.07.2011 року, на який посилається сторона позивача та на підставі якого просить стягнути витрати на його утримання, не міститься в матеріалах справи, оскільки позивачем не було подано його у відповідності до вимог цивільного судочинства, що унеможливлює встановити умови, яких дійшли сторони при його підписанні.

Крім того, відповідач ОСОБА_7 під особистий розпис був ознайомлений 21.08.2012 року з розміром загальної суми фактичних витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі за період з 03.08.2007 року по 24.06.2011 року відповідно до довідки -розрахунку від 06.08.2012 року, що склав 58 294,48 грн.

В останній редакції уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача 53 944,29 грн. суми заборгованості з урахуванням даних довідки -розрахунку від 07.07.2015 року та 3% річних в сумі 4 464,81 грн., а також збитків, завданих інфляцією за період з вересня 2012 року по квітень 2015 року в розмірі 40 007,46 грн. З вказаною сумою заборгованості відповідача всупереч вимог п.3.2 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації Українине було ознайомлено, відповідно до якого Довідка-розрахунок складається у двох примірниках, підписується керівниками ВНЗ і фінансового підрозділу ВНЗ, а також скріплюється печаткою, перший її примірник із відміткою про ознайомлення курсанта (випускника) залишається у ВНЗ, другий видається фінансовим підрозділом ВНЗ курсанту (випускнику) під час підписання обхідного аркуша.

Отже, з урахуванням зазначеного судом не встановлено підстав для задоволення вимог позивача щодо стягнення з ОСОБА_7 суми заборгованості в розмірі 53 944,29 грн.

Що стосується вимог позивача щодо стягнення 3% річних в сумі 4 464,81 грн., а також збитків, завданих інфляцією за період з вересня 2012 року по квітень 2015 року в розмірі 40 007,46 грн., судом встановлено наступне.

Висуваючи вказані вимоги до відповідача позивач посилається на договірні відносини сторін, які виникли на підставі контракту як між кредитором та боржником та які відповідно регулюються ст.ст. 526, 530, 612, 625 ЦК України.

Але, як вже зазначалось, правовідносини сторін регламентуються спеціальним законодавством, в тому числі Законом України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України», яким встановлено, що курсанти, які звільняються зі служби через службову невідповідність або у зв'язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, а також військовослужбовці, які звільняються зі служби із зазначених підстав протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують витрати, пов'язані з їх підготовкою та утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку та умов, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, законом встановлено обов'язок відшкодувати тільки фактичні витрати, які були понесені на підготовку та утримання звільненої особи.

Крім того, стягнення 3% річних та суми інфляції є

додатковою мірою відповідальності боржника.

З огляду на зазначене, вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_7 3% річних та збитків, завданих інфляцією, не підлягають до задоволення.

Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 98 416,56 грн. не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 64, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя