АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/1883/14-ц 22-ц/774/1031/К/15
Справа № 214/1883/14-ц Головуючий у 1-й інстанції
Провадження №22ц/774/1031/К/15 суддя Попов В.В.
Категорія - 25 (IV) Доповідач Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.

суддів: Зубакової В.П., Соколан Н.О.

при секретарі: Петренко К.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, представника відповідача Пилипця Антона Юрійовича, представника третьої особи - Колісниченка Євгена Юрійовича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «СК «Уніка» про стягнення страхового відшкодування, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» страхове відшкодування в розмірі 200800 грн., а на свою користь - пеню за несвоєчасну виплату такого відшкодування в розмірі 41087 та 3% річних в розмірі 5305 грн. 10 коп.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що 11 червня 2012 року та 07 червня 2013 року він уклав з відповідачем договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби, вигодонабувачем за вказаними договорами є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Сума страхового відшкодування в разі настання страхового випадку була визначена в розмірі 207105 грн.

30 травня 2013 року йому було встановлено важку хворобу серця, у зв'язку з чим 11 листопада 2013 року встановлено другу групу інвалідності, в результаті чого позивач звернувся з відповідним листом до відповідача, додавши до нього пакет медичних документів, однак в отриманні страхової виплати йому було безпідставно відмовлено у зв'язку з тим, що хвороба виникла в нього, начебто, до укладення зазначених договорів страхування.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції посилався на те, що позивач не має можливості вимагати стягнення коштів з відповідача за власної ініціативи на користь вигодо набувача. Проте такий висновок суду ОСОБА_1 вважає неправомірним, посилаючись при цьому на вимоги ст.ст. 985 т 636 ЦК України, згідно яких він як страхувальник має право укладення із страховиком договору на користь третьої особи, якій страховик повинен здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. До того ж виконання на корись третьої особи може вимагати як особа, що укладала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання. При цьому особа яка укладала договір має право вимагати його виконання, у разі відмови вигодо набувача від права, наданого йому на підставі договору. Проте, ОСОБА_1 зазначив в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції не з'ясував думку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з цього приводу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги та письмових заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем, оскільки вигодо набувачем за договором страхування є установа банку, а не ОСОБА_1 При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення штрафних санкцій, в цій частині позову, право вимоги також належить ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як вигодо набувачу за договором страхування.

Колегія суддів не погоджується з матеріалами справи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 11 червня 2012 року та 07 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Уніка» укладено договори добровільного страхування від нещасних випадків та здоров'я на випадок хвороби позичальника кредиту № 005017/0136/0000853 (а.с.11-13, 15-17 відповідно).

30 травня 2013 року ОСОБА_1 було встановлено діагноз гострий задньодіафрагмальний, базальний, боковий, верхівки інфаркт міокарда. Шлуночкова екстрасистолія. Системний тромболіз стептокіназою. Ангіоневротичний набряк Квінке (а.с.4-5).

Висновком МСЕК ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності з 11 листопада 2013 року, що підтверджується копією довідки МСЕК від 26.11.2013 року (а.с.10).

У відповідності до п. 4 Договору при встановлені застрахованій особі ІІ групи інвалідності внаслідок хвороби, здійснюється виплата в розмірі 80% від страхової суми, що в даному випадку становить 165685,00 грн., оскільки згідно умов договору страхова сума складає 195356 грн. При цьому згідно п. 4.2 договору, страхова виплата, в межах одного страхового випадку, здійснюється страховиком за його остаточними наслідками, тобто за наслідками встановлення ОСОБА_1 ІІ групи інвалідності.

Звернувшись до відповідача із заявою про страховий випадок та проведення у зв'язку з цим страхового відшкодування , листом від 17.01.2014 року ПрАТ «СК «Уніка» відмовило ОСОБА_1 у виплаті з тих підстав, що відповідно листа, отриманого від КЗ «Криворізька міська лікарня №9» встановлено, що діагнози на захворювання, наслідки яких призвели до стійкої втрати працездатності, ОСОБА_1 встановлено понад десять років тому, тобто до початку дії Договору і відповідно до п.п.1.5 та 1.6 Умов договору страхування та згідно отриманих документів, правові підстави для здійснення страхової виплати відсутні.

Однак, колегія суддів не погоджується з такими висновками страхової компанії, з огляду на наступне.

У відповідності до п. 1 умов договору страхування від 07.06.2013 року страховими випадками визнаються передбачені договором наслідки нещасного випадку та хвороб, що сталися в строк та в місці дії договору, які підтверджені документами, виданими компетентними органами (медичними установами, правоохоронними органами тощо) у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що діагноз гострий задньодіафрагмальний, базальний, боковий, верхівки інфаркт міокарда; шлуночкова екстрасистолія; системний тромболіз стептокіназою; ангіоневротичний набряк Квінке ОСОБА_1 встановлено 30 травня 2013 року.

При цьому, другу групу інвалідності ОСОБА_1 МСЕК встановлено з 11 листопада 2013 року.

Посилання відповідача на те, що захворювання ОСОБА_1 існувало протягом більше десяти років, тобто до моменту укладення договору страхування, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції було допитано в якості експерта лікаря ОСОБА_5, який пояснив, що протікання існуючих у ОСОБА_1 гіпертонії, якою позивач хворіє понад десять років, а також ішемічна хвороба серця, якою позивач хворіє понад трьох років, далеко не завжди тягне за собою виникнення хвороби інфаркт міокарда та не є причиною встановлення хворим інвалідності.

У відповідності до п. 4.3.1 умов договору страхування у разі настання страхового випадку та за умови існування на цю дату існує заборгованість Страхувальника (Застрахованої особи) за Кредитним договором та якщо інше не було письмово погоджено з Вигодонабувачем, Страхових сплачує суму страхової виплати Вигодонабувача у розмірі фактичної заборгованості Страхувальника (Застрахованої особи) за договором кредиту, на дату настання страхового випадку.

Судом не встановлено, а стороною відповідача не доведено, що між страховою компанією та банком письмово погоджено будь-які умови, щодо здійснення відповідачем страхової виплати у разі настання страхового випадку.

Як вбачається з наданих представником ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» довідок, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором перевищує суму страхової виплати.

Таким чином, враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що захворювання ОСОБА_1, із встановленим йому 30.05.2013 року діагнозом та відповідно встановленою другою групою інвалідності 11.11.2013 року, на думку колегії суддів, є таким, що виникло в період дії договору страхування, отже є страховим випадком у відповідності до умов договору страхування та, відповідно, у суду є достатні правові підстави для стягнення з ПрАТ «СК «Уніка» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» коштів в розмірі 80% від страхової суми, що відповідає вимогам п.п. в п. 4.1 умов договору страхування.

Разом з тим, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В розумінні вказаної правової норми, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові по цивільній справі № 6-113цс14 від 01 жовтня 2014 року.

У відповідності до ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

На думку колегії суддів, вимоги ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин, оскільки вони виникли на підставі договору страхування та враховуючи невчасне виконання відповідачем грошового зобов'язання, слід дійти висновку, що ОСОБА_1 в даних правовідносинах є кредитором, а ПрАТ «СК «Уніка», відповідно, боржником.

Отже, страхова виплата, що підлягає стягненню з ПрАТ «СК «Уніка» з урахуванням інфляційних витрат становить 200046,08 грн., виходячи з наступного розрахунку:

156285,00 грн. - 80% від суми страхової виплати, оскільки ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності в наслідок хвороби.

43761,08 грн. - сума збитків, викликаних інфляцією виходячи з розрахунку:

156285,00 грн. - сума боргу х загальний індекс інфляції за період з січня 2014 року (відмова у виплаті страхового випадку) по березень 2013 року (звернення позивача до суду з уточненим позовом) - 1,36 (100,2 х 100,6 х 102,2 х 103,3 х 103,8 х 101,0 х 100,4 х 100,8 х 102,9 х 103,1 х 105,3 = 110,8).

Крім того, у відповідності до п. 7.3 умов договору страхування страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасну виплату страхового відшкодування шляхом сплати пені, що обчислюється, виходячи із суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожен день затримки.

Застережень щодо особи, яка має право на отримання коштів в рахунок сплати штрафних санкцій від страховика у випадку несвоєчасної виплати страхового відшкодування, договір страхування та додані до нього умови не встановлюють. У зв'язку з чим, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо належності третій особі прав на отримання від страховика штрафних санкцій за несвоєчасне виконання умов страхового договору та, відповідно, вважає за можливе стягнення з відповідача штрафних санкцій на користь ОСОБА_1

Згідно ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені);

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, в суді представником відповідача було заявлено клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за страховим договором.

Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за несвоєчасну виплату страхового відшкодування становить 38639,04 грн., виходячи з наступного розрахунку:

156285,00 грн. - сума боргу х 6,50% - облікова ставка НБУ х 2 = 13,00% / 100% / 365 днів х 36 днів (з 10.03.2014 року по 14.04.2014 року) = 2003,89 грн.

156285,00 грн. - сума боргу х 9,50% - облікова ставка НБУ х 2 = 19,00% / 100% / 365 днів х 93 дні (з 15.04.2014 року по 16.07.2014 року) = 7565,96 грн.

156285,00 грн. - сума боргу х 12,50% - облікова ставка НБУ х 2 = 25,00% / 100% / 365 днів х 119 днів (з 17.07.2014 року по 12.11.2014 року) = 12738,38 грн.

156285,00 грн. - сума боргу х 14,00% - облікова ставка НБУ х 2 = 28,00% / 100% / 365 днів х 85 днів (з 13.11.2014 року по 05.02.2015 року) = 10190,70 грн.

156285,00 грн. - сума боргу х 19,50% - облікова ставка НБУ х 2 = 39,00% / 100% / 365 днів х 26 днів (з 06.02.2015 року по 03.03.2015 року) = 4341,75 грн.

156285,00 грн. - сума боргу х 30,00% - облікова ставка НБУ х 2 = 60,00% / 100% / 365 днів х 7 днів (з 04.03.2015 року по 10.03.2015 року) = 1798,36 грн.

Також, згідно вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід тягнути 3% річних в сумі 5292,31 грн., виходячи з наступного розрахунку:

156285,00 грн. - сума заборгованості х 3 х 417 днів (з 17.01.2014 року по 10.03.2015 року) :365 : 100.

У відповідності до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до підпункту 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору, що має бути сплачена юридичними особами, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.

Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, приймаючи до уваги звільнення позивача від судового збору при подачі ним позову та апеляційної скарги, а також виходячи з розміру загальної суми, стягнутої з відповідача - 243977,43 грн., колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 7685,29 грн. за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 06 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» страхове відшкодування у розмірі 200046,08 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 38639,04 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 5292,31 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь держави судовий збір в розмірі 7685,29 грн. за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: