Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1952/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В. В.
Доповідач Черненко В. В.
УХВАЛА

Іменем України

01.09.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Черненко В.В.

суддів: Чорнобривець О.С., Потапенка В.І.

за участю секретаря: Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що 22.12.2014 року ОСОБА_3, яка проживає за адресою АДРЕСА_5 скоїла затоплення квартири в якій вона проживає за адресою АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 зазначила, що затоплення квартири сталося внаслідок не закриття кранів розподілу води на кухні відповідача, про що свідчить акт обстеження квартири АДРЕСА_1.

Відповідач в добровільному порядку відшкодовувати майнову шкоду відмовляється.

Згідно висновку експерта Науково-дослідної лабораторії судових експертиз від 05.01.2015 року сума шкоди, яка завдана відповідачем складає 10 424 грн.

ОСОБА_2 зазначила, що в результаті затоплення її квартири, вона вимушена переїхати разом зі своїми дітьми до іншого найманого помешкання, в результаті чого понесла сильні моральні страждання і постійно перебуває в стресовому стані. Просила суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10 424 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000 грн., витрати пов'язані з проведенням судової експертизи в розмірі 2 500 грн. та витрати пов'язані з наданням правової допомоги в розмірі 3 000 грн.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 104 24 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 2 500 грн. вартості проведеної будівельно-технічного експертного дослідження, 500 грн. на відшкодування моральної шкоди. В задоволенні інших позовних вимогах відмовлено.

В апеляційних скаргах зазначається, що судом першої інстанції при винесені рішення були порушені норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції встановив, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6).

Відповідач є власником квартири АДРЕСА_5 (а.с.70).

Суд першої інстанції встановив, що 22 грудня 2014 відбулося затоплення водою з верхнього поверху, з кухні квартири № 92, квартири №88.

З пояснень жителів квартири № 92 затоплення відбулось у зв'язку з не закриттям крану на кухні (а.с.7).

Відповідно до висновку та пояснення експерта, вартість ремонтно-відновлювальних робіт квартири АДРЕСА_1 10424 грн (а.с.8-17). Вартість проведеної експертизи складає 2500 грн. (а.с.18).

Суд першої інстанції зазначив, що згідно ст.322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст.10, 151, 177 ЖК України, громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об'єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач, як власник квартири, в якій виникло витікання води із незакритих кранів водопроводу, не вжила заходів щодо їх закриття та належного догляду, внаслідок чого і виникло затоплення квартири нижнього поверху, в результаті якого позивачу було завдано шкоди.

Суд першої інстанції зазначив, що у відповідності до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого визнаються втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд першої інстанції дійшов висновку , що позовні вимоги в частині стягнення 10424 грн. матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її спричинила.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті порушення її прав, яка полягає: 1) фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р, з подальшими змінами " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди " п.9 , відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Суд першої інстанції зазначив, що розмір моральної шкоди, який заявлений позивачем не відповідає обставинам справи та вимогам розумності і справедливості, а тому визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500,00 грн., як такий, що відповідає матеріалам та обставинам справи.

Суд першої інстанції зазначив, що не приймає до уваги наданий в дебатах розрахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, так як він наданий не на тій стадії судового розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема зазначається, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволені позовних вимог в частині стягнення 20000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про часткове скасування рішення суду першої інстанції в зв'язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема зазначається, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача вартість проведеної будівельно-технічного експертного дослідження.

Таким чином предметом апеляційного розгляду відповідно до статті 303 ЦПК України, є рішення суду першої інстанції в частині обґрунтованості розміру який підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди з відповідача на користь позивача , відмова позивачу у стягненні витрат понесених за отримання правової допомоги та безпідставність стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат за проведення будівельно-технічного експертного дослідження.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Колегія суддів перевірила зазначені доводи і дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційних скаргах не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.. ст.. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з чим погодилась і колегія суддів, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Так суд першої інстанції вирішуючи питання в частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди , визначаючи розмір, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача по відшкодуванню моральної шкоди виходив із обставин встановлених судом при розгляді справи та доказів наданих позивачем на підтвердження позовних вимог.

Суд визначився , що обґрунтованою сумою на відшкодування моральної шкоди, виходячи із встановлених обставин справи, доказів наданих позивачем на підтвердження позову, вимог розумності і справедливості є сума у розмірі 500,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що докази які б спростували висновки суду першої інстанції в цій частині позовних вимог в матеріалах справи відсутні.

ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги в цій частині позовних вимог зазначала ,що в результаті затоплення водою, її помешкання вона вимушена була виїхати з квартири разом з дітьми , до іншого найманого приміщення , в результаті чого понесла сильні моральні страждання, однак докази на підтвердження зазначеного позивачем відповідно до статті 60 ЦПК України не надано.

Також зазначає, що відповідач не бажає добровільно відшкодовувати заподіяну шкоду тому зазначені обставини також завдають моральну шкоду.

Відповідно до діючого законодавства, не визнання позовних вимог відповідачем по справі не є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди.

З апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що в прохальній частині скарги, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в частині отриманої правової допомоги. В апеляційній скарзі, ОСОБА_2 не надає правового обґрунтування своїх вимог.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач користувався правовою допомогою адвоката під час судового розгляду.

Статтею 79 ЦПК України передбачені види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, тощо.

Відповідно до ст. ст. 84, 88 ЦПК, судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права підчас вирішення цивільної справи.

Відповідно до угоди між адвокатом Урсаленко О.М. та ОСОБА_2 про надання правової допомоги ОСОБА_2 розділ 3, клієнт зобов'язаний здійснити оплату правових послуг(гонорар) адвоката у відповідності з домовленістю та додатку до договору в день підписання.(а.с.19).

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того , що ОСОБА_2 здійснила оплату правових послуг(гонорар) адвоката у відповідності з домовленістю та додатку.

Посилання позивача на квитанцію(копія) до прибуткового касового ордера від 23.12.2014 року (а.с.20) є неналежним доказом , оскільки дана квитанція є копією, яка практично не читається, оригінал стороною по справі не наданий.

Зазначений доказ не відповідає вимогам ст.ст. 57.58.59.60.64 ЦПК України.

Крім того в матеріалах справи відсутній розрахунок з чого складається правова допомога надана позивачу по справі , особою яка надавала правову допомогу.

Колегія судів дійшла висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зокрема, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача вартість проведеної будівельно-технічного експертного дослідження не знайшли свого підтвердження, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 05.01.2015 року проведено будівельне - технічне дослідження №108 судовим експертом ОСОБА_5 , який відповідно до свідоцтва №1442 видане МЮ України мав право на проведення будівельно технічних експертиз.

З матеріалів справи вбачається, що сам експертний висновок сторонами не оскаржується.

Колегія суддів, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшла висновку, що суд першої інстанції розглянув справу в межах доводів позовної заяви та наданих сторонами доказів.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки не підтверджуються належними доказами, суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 26.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: