Справа №406/2192/2012
Провадження №2-п/173/11/2015
У Х В А Л А

іменем України

05 травня 2015 р. Верхньодніпровський районний суд

Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську заяву ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення ухваленого по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася заявниця ОСОБА_1, представник відповідача ОСОБА_2М з заявою про перегляд заочного рішення, ухваленого 01.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди.

Скасувати заочне рішення заявниця просить за тими підставами, що ні вона, ні відповідач ОСОБА_2, не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому в суду не було підстав для ухвалення заочного рішення.

Крім того просить скасувати заочне рішення за тими підставами, що суд постановив незаконне та необґрунтоване рішення по справі. Ухвалюючи заочне рішення суд не врахував пояснення відповідача та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, свідчення яких підтверджують, що позивач добровільно не користується домоволодінням, що є предметом спору. Крім того суд прийняв до уваги лише недостовірні свідчення свідка ОСОБА_7, який стверджував, що відповідач чинить позивачці перешкоди у користування спірним домоволодіння.

Судом прийняті до уваги посилання позивача, що їй ніби - то чиняться перешкоди у користуванні спірним домоволодінням, які є голослівними та не підтверджуються жодними доказами.

При вирішення вимог про стягнення моральної шкоди суд взяв до уваги докази позивача про наявність захворювань, які позивач належним чином не обґрунтувала, а також використовувала при розгляді інших справ, даючи їм зовсім інше обгрунтування.

Крім того суд задовольняючи позовні вимоги частково, стягнув з відповідача всі понесенні позивачкою судові витрати в порушення вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

В судове засідання заявниця та відповідач не з»явились про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставлення СМС-повідомлень від 21.04.2015 року, а також поштовим повідомленням про вручення судової повістки заявниці ОСОБА_1О від 24.04.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦПК України неявка осіб, належним чином повідомлених, не перешкоджає розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Представник позивача в судовому засіданні проти скасування заочного рішення, ухваленого по справі, заперечував, пояснивши, що відсутні підстави для його скасування.

Суд вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягають на наступними підставами

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином для скасування заочного рішення потрібно дві обставини це неявка в судове засідання відповідача з поважних причин та докази, на які посилається відповідач мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Прохаючи скасувати заочне рішення заявниця посилається на те, що вона та її довіритель належним чином не були повідомлені про час та місце розгляду справи та про відсутність в матеріалах справи доказів їх належного повідомлення, проте дані обставини не відповідають дійсності, так як і відповідач і його представник, заявниця по справі двічі повідомлялись про час та місце розгляду справи, але в судове засідання не з»являлись. Доказами, які підтверджують належне повідомлення відповідача та його представника є довідки про доставлення СМС - повідомлень (а.с. 80, 91, 92), що відповідно до ч. 6 ст. 74 ЦПК України є належним повідомленням, а також поштовим повідомлення про вручення судової повістки представнику відповідач ОСОБА_1, від 19.03.2015 року (а.с. 94). Таким чином у суду були підстави для ухвалення заочного рішення і відсутні підстави для скасування заочного рішення з тих підстав, що відповідач та його представник не були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи тому не з»явились до суду з поважних причин.

Також, прохаючи скасувати заочне рішення заявниця посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення, ненадання судом належної оцінки поясненням відповідача та ряду свідків. Обґрунтування рішення суду поясненнями лише одного свідка. На неналежність доказів щодо спричинення моральної шкоди позивачці та неправильне вирішення питання щодо розподілу судових витрат.

Проте, суд не вбачає підстав для скасування заочного рішення за даними доводами, виходячи з наступного. Так посилання на незаконність та необґрунтованість судового рішення не є підставою для скасування заочного рішення. Дані підстави, при їх встановлені є підставою для скасування або зміни рішення суду, судами вищестоящих інстанцій.

Підставою для скасування заочного рішення є посилання відповідача на докази, які мають істотне значення для вирішення справи. Проте посилання на будь-які докази, які не досліджувались в судовому засіданні та не були враховані судом, у заяві про скасування заочного рішення відсутні.

Прохаючи скасувати заочне рішення по справі заявниця посилається на те, що суд не прийняв до уваги пояснення відповідача та свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ( тобто не надав оцінки даним доказам) проте дані посилання не відповідають дійсності, виходячи з вищевикладеного.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв»язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає у рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

В ухваленому судом рішенні від 01.04.2015 року судом прийняті докази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, дана належна їх оцінка. І з урахування даних доказів та їх оцінки судом ухвалене саме таке рішення по справі.

Також безпідставним є посилання на те, що суд прийняв до уваги лише показання свідка ОСОБА_7, які заявниця визначає як не достовірні. Проте будь-яких доказів того, що пояснення даного свідка є недостовірними суду не надано. Крім того приймаючи та оцінюючи ці докази, суд виходив із їх взаємозв»язку із показаннями відповідача ОСОБА_2М,. який в судовому засіданні не заперечував факт, що він не пускає позивачку до будинку, виходячи із її сварливого характеру, та неправомірних дій, спрямованих на псування будинку та речей, що знаходяться в ньому. Відповідно ухвалюючи саме таке рішення суд надав оцінку як поясненням відповідача, так і всіх свідків, допитаних в судовому засіданні, виходячи із взаємозв»язку їх пояснень. Так як будь-яких суттєвих суперечностей в поясненнях свідків та сторін судом не встановлено.

А сам факт не проживання позивачки у спірному домоволодінні, як зазначено в рішенні суду, відповідно до ст. 346 ЦК України не припиняє її право власності на частину спірного домоволодіння.

Несуттєвим суд вважає і посилання на те, що позивачка не зверталась до правоохоронних органів, з приводу перешкоджання їй у користуванні належною їй частиною домоволодіння, так як позивач є вільною у обранні способу захисту належного їй права і обрала саме такий спосіб, який відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Посилання на те, що при вирішення питання про стягнення моральної шкоди суд врахував докази про стан здоров»я позивачки, які в іншому рішенні позивачка обґрунтовувала іншими обставинами також є безпідставним, так як приймаючи рішення про відшкодування позивачці моральної шкоди та про розмір її стягнення, суд критично ставився до доказів, наданих позивачкою щодо погіршення її стану здоров»я від дій відповідача, і рішення про стягнення моральної шкоди було прийняте судом, виходячи із п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, а не з медичних документів про стан її здоров»я. Крім того ні відповідачем, ні його представником не було повідомлено суд про існування іншого рішення, в якому дані докази приймались та оцінювались іншим чином.

Ухвалюючи рішення, суд детально вказав, які судов витрати , понесені позивачкою, суд вважає такими, що підлягають відшкодування з відповідача, а які на думку суду не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Тому твердження про те, що суд задовольняючи позовні вимоги частково, стягнув з відповідача всі понесені позивачкою судові витрати є хибним. Про що свідчить і той факт, що позивачкою подана заява про ухвалення додаткового рішення, серед вимог якої є і стягнення з відповідача понесених нею судових витрат не в повному обсязі при ухвалені рішення від 01.04.2015 року.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення, ухваленого Верхньодніпровським районним судом 01.04.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди відсутні, а заяву про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду в загальному порядку потрібно залишити без задоволення.

Керуючись ст.231-232 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, ухваленого Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області 01.04.2015 року по цивільній справі № 406/2192/2012 (провадження № 2/173/30/2015) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди - залишити без задоволення.

Заочне рішення Верхньодніпровського районного суду від 01 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, що не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Верхньодніпровської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та стягнення моральної шкоди може бути оскаржене в загальному порядку: до судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Верхньодніпровський районний суд. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Петрюк Т.М.