Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 236/162/15
№ провадження 22-ц778/2475/15 Головуючий у 1 інстанції: Мірошниченко О.В.
Суддя-доповідач: Стрелець Л.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Стрелець Л.Г.

суддів Гончар М.С.,

Каракуші К.В.,

при секретарі: Мосіній О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_3 про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівка Донецької області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Жданівка Донецької області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо судом першої інстанції ухвалу поставлено з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що заявник була прийнята на державну службу у лютому 2001 року до Жданівського міського відділу Донецького обласного управління Пенсійного Фонду України і працювала в Управлінні пенсійного фонду України у місті Жданівка Донецької області з 19.02.2001 року по 28 листопада 2014 року включно, на посаді головного спеціаліста відділу з виплати пенсій.

Заявник вважає, що після звільнення з роботи її трудові відносини з Управлінням припинилися, а отже припинилася і державна служба, а тому заявлений спір має бути вирішено у суді загальної юрисдикції.

Проте з такою думкою заявника погодитися не можливо, виходячи з наступного. У суді порушено питання про виплату заробітної плати. Цивільні права та обов'язки можуть виникати із договорів (ст.11 ЦК).

За нормами ст.1 Закону України "Про працю" та ст.94 КзПП заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (ст.21 КзПП).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами та має виконуватись належним чином.

У разі виникнення спору про оплату такі трудові спори розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (ст.4 КЗпП).

У статті 1 Закону України "Про державну службу" йдеться, що - державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Під публічною службою відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України, розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування

За приписами пункту 1 частини першої статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції (адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За змістом пункту 2 частини другої статті 17 КАС України спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

За своєю суттю правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються звільнення з публічної служби, тобто не є цивільно-правовими, а отже з огляду на суб'єктний склад та предмет спору, справа підлягає розгляду в порядку у адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала прийнята суддею з дотриманням норм цивільно-процесуального закону, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 22 січня 2015 року у цій справі про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: