АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/1786/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1288/15Головуючий у 1-й інстанції Савинський Г. Б. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі :

Головуючого судді : Абрамова П.С.

Суддів : Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І.

При секретарі: Коротун І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року

в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся та визнання права власності на майно

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 20.02.2014 року між ним та ОСОБА_5 було досягнуто згоди щодо купівлі продажу житлового будинку в АДРЕСА_1.

З підстав визначених ст. 220 ЦК України прохав визнати таким, що відбувся договір купівлі продажу спірного домоволодіння.

Рішенням судді Лохвицького районного суду від 17 жовтня 2014 року позовні вимоги були задоволені.

Визнано таким, що відбувся договір купівлі - продажу укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житлового будинку з господарськими побудовами в АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_4 право власності на цей будинок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, ОСОБА_3 прохали рішення суду скасувати, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права, зазначали, що на цей будинок за ними визнано право власності рішенням Лохвицького районного суду від 19 червня 2014 року, тому суд не повинен був повторно визнавати право власності на цей будинок за іншими особами.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновкупро її задоволення.

Згідно з вимогами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в ходу судового засідання.

Постановлене судом першої інстанції рішення не можна визнати законним та обґрунтованим.

У відповідності з вимогами ст.ст. 209, 18 ЦПК України судові рішення ухвалюються судами України. Цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, є головуючим і діє від імені суду.

Ст. 215 ЦПК України визначені вимоги щодо змісту судового рішення в якому повинно бути зазначено найменування суду, що ухвалив рішення, прізвище судді та прізвища та ініціалів секретаря судового засідання.

В порушення зазначених норм процесуального права у вступній частині судового рішення не зазначено назву суду, не вказано, хто є головуючим у справі та не зазначено прізвище та ініціали секретаря судового засідання.

Зазначення у вступній частині судового рішення, що справа розглянута суддею Лохвицького районного суду Полтавської області Савинським Г.Б. не відповідає зазначеним вимогам процесуального права щодо змісту судового рішення.

Крім того судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, всупереч правовим позиціям Верховного Суду України викладеним у постанові Верховного Суду України від 30 січня 2013 року № 6-162цс12.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі статтею 210, частиною третьою статті 640 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обов'язків для сторін.

Договір купівлі-продажу житлового будинку (або його частини) підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, а тому не може бути визнаний дійсним на підставі частини другої статті 220 ЦК України.

На зазначені норми матеріального права місцевий суд уваги не звернув та постановив незаконне рішення.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 є спадкоємцем померлого ОСОБА_6, на праві власності якому належав спірний будинок в АДРЕСА_1.

В установленому законом порядку ОСОБА_5 спадкові права не оформила, та право власності на спірний будинок за собою не зареєструвала.

Зазначена обставина взагалі залишилася поза увагою місцевого суду.

Розписка згідно з якою вона отримала від ОСОБА_4 20000 грн. в якості оплати за домоволодіння в жодному випадку не може замінити собою договір купівлі продажу , та його укладення.

В зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Крім того, апелянти надали до суду копію рішення цього ж суду від 19 червня 2014 року постановленого суддею Савинським Г.Б., та у відповідності до якого суд визнав дійсним договір купівлі продажу даного домоволодіння та право власності на нього за апелянтами.( законність даному судовому рішенню колегія суддів не надає)

За таких обставин, керуючись ст.ст. 303, 307, п.3,4, ч.1 ст. 309, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2014 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти діб в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді:

З оригіналом згідно.