Справа № 666/1255/15-п
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Херсон

Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

Головуючого судді Єпішина Ю.М.,

при секретарі - Поліщук Н.Л.

за участю: заявника ОСОБА_1

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Херсона цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України,

ВСТАНОВИВ:

02.03.2015 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, який полягає у тому, що вона станом на 24.08.1991 року постійно проживала на території України. Встановлення зазначеного факту повязано з необхідністю працевлаштування, реєстрації місця проживання та оформлення пенсії з інвалідності. В обґрунтування заявленої вимоги ОСОБА_1 зазначила, що народилася 03.08.1964 року в с. Сорочинка Урицького району Кустанайської області. Одразу після її народження вона з батьками виїхала до с. Білоріченського Лутугинського району Луганської області, де мешкала до 1985 року. В 1985 році виїхала до міста Миколаєва, влаштувавшись працювати на ТОВ Миколаївський хлібозавод № 1, де працювала до 1989 року. В період з 1989 року до 1994 року працювала в Райсільгоспенерго у місті Миколаєві. В період з 1994 року до 1999 року мешкала у Братському району Миколаївської області. Починаючи з 1999 року вона разом із ОСОБА_3, з яким спільно проживає без реєстрації шлюбу, мешкає у місті Херсоні за адресою: АДРЕСА_1. Таким чином, заявник вказує, що починаючи з 1965 року ї до теперішнього часу вона постійно проживає в Україні. У зв'язку з тим, що втратила паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, після проголошення незалежності України своєчасно не отримала паспорт громадянина України. Неодноразово зверталася приводу отримання паспорта громадянина України до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області, Херсонського міського Центру обліку бездомних осіб, однак у видачі паспорта заявнику було відмовлено.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити надала пояснення, аналогічні тим, що викладені нею у заяві, при цьому також пояснила, що окрім паспорту громадянина СРСР нею втрачено абсолютно усі документи, в тому числі і свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, трудова книжка тощо.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 у судовому засіданні просила у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі, зазначивши, що заявником до суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту її постійного проживання на території України та надала до суду письмові заперечення проти заяви (а.с. 27-29).

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив, що з 1999 року він спільно проживає з ОСОБА_1 у місті Херсоні, шлюб між ними не зареєстрований та пояснив, що на теперішній час ОСОБА_1 не може отримати паспорт громадянина України. Про обставини втрати ОСОБА_1 належних їй документів та де вона проживала до моменту їх спільного проживання йому не відомо.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вислухавши пояснення сторін та свідка, суд вважає заявлені вимоги не обґрунтованими, та такими що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з положеннями п. 5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або порушення особистих чи майнових прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено та підтверджується наявною в матеріалах справи копії довідки Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України від 07.11.2014 року № 6833 ОСОБА_1 зверталася із заявою щодо видачі паспорта замість втраченого. Проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 5).

В судовому засіданні досліджено матеріали справи № 2658/379 Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України в Херсонській області за заявою ОСОБА_1 про втрату паспорту (а.с. 38-52).

З висновку, затвердженого начальником Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України вбачається, що 23.09.2014 року ОСОБА_1 дійсно зверталася до Дніпровського РВ у м. Херсоні УДМС України із заявою про втрату паспорту (а.с. 39). Перевіркою встановлено, що 20.07.1985 року Миколаївським РС МВС в Миколаївській області ОСОБА_1 був виданий паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії V-ФП № 654417 із внесенням наступних даних про власника паспорту, а саме: ПІБ - ОСОБА_1; дата народження - 03.08.1964 року; місце народження - Кустанайська область, Урицький район, с. Сорочинка; стать жіноча. За результатами перевірки прийнято рішення не видавати ОСОБА_1 паспорт замість втраченого та рекомендовано звернутися для набуття громадянства.

Згідно ст. 3 Закону України Про громадянство України громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" проживали в Україні і не були громадянами інших держав; особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Відповідно до п. 7 а Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215/2001 встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання на території України за станом на 13 листопада 1991 року;

Пунктом 8 зазначеного Порядку встановлено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає такі документи: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР; рішення суду, яке підтверджує факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно п.4 Порядку Заяви та інші документи з питань громадянства подаються: особою, яка проживає в Україні, - до районного, районного у місті, міського управління або відділу МВС України за місцем проживання особи.

З довідки виданої обєднанням співвласників багатоквартирного будинку Тріумф від 25.02.2015 року б/н вбачається, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2, період проживання не зазначено (а.с. 7).

Відповідно до п.п. 4. п. 4 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360 Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасування.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.256 ЦПК України та розяснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються у судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

В судовому засіданні встановлено і сторони про це не заперечують, що ОСОБА_1 у визначеному порядку із заявою про встановлення належності до громадянства України до органів МВС України, визначених п.4 Порядку, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року N215/2001, а саме: Дніпровського РВ у місті Херсоні УДМС України та Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області не зверталася.

Заявником ОСОБА_1 до суду не надано будь-яких належних доказів на підтвердження факту її постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10-11, 57- 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, про встановлення факту постійного проживання на території України відмовити.

Вступна та резолютивна частина рішення складена і підписана у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 29 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Херсонської області через Дніпровський районний суд м. Херсона шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.М.Єпішин