Справа №486/111/15-ц 29.04.2015 29.04.2015 29.04.2015
Провадження №22-ц/784/1110/15
Провадження № 22ц/784/1110/15 Головуючий у 1-ї інстанції Франчук О.Д.
Категорія 19 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

29 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

при секретарі: Шпонарській О.Ю.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

(далі - ДП «НАЕК «Енергоатом»)

на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 березня 2015 року

за його позовом

до ОСОБА_3

про стягнення витрат на підготовку фахівця,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ДП «НАЕК «Енергоатом» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення 56 029 грн. витрат на підготовку фахівця.

В обґрунтування позову зазначало, що 1 вересня 2008 року між ДП «НАЕК «Енергоатом», ОСОБА_3 та Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості було укладено договір №2207-4/07-125-Ю про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», відповідно до умов якого університет проводить навчання відповідача на денній формі. За договором №2-10-05-Ю між тими ж самими сторонами від 1 січня 2010 року строк навчання встановлено до 31 липня 2012 року. На виконання зазначених зобов'язань позивач перерахував університету на навчання відповідача 56 029грн. 00коп..

Посилаючись на те, що наказом по університету 6 вересня 2013 року відповідача за його заявою переведено на комерційну форму навчання з 2 вересня 2013 року, останній повинен відшкодувати позивачу витрати на його підготовку як фахівця у відповідності до пунктів 5.1, 5.1.2 договору.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 березня 2015 року позов ДП «НАЕК «Енергоатом» задоволено частково, ухвалено про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача 43 591 грн. 00 коп. витрат на підготовку фахівця та 435 грн. 91 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі позивач ДП «НАЕК «Енергоатом» ставить питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні інших вимог та ухвалення нового про стягнення з відповідача на його користь 12 438 грн. витрат на оновлення учбово-матеріальної бази і розвиток університету, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, оскільки сума витрат на навчання була узгоджена усіма сторонами за договором.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідача було переведено на контракту форму навчання за власним бажанням, він згідно з умовами договору має повернути витрати на його навчання без відшкодування витрат на оновлення і розвиток бази навчального закладу.

З такими висновками суду слід погодитися, так як вони відповідають обставинам справи та нормам матеріального права.

Судом встановлено, що 1 вересня 2008 року між ДП «НАЕК «Енергоатом», ОСОБА_3 та Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості було укладено договір №2207-4/07-125-Ю про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» та 1 серпня 2009 року додаткова угода №1 до цього договору, відповідно до умов яких університет проводить навчання відповідача ОСОБА_3 на денній формі навчання з освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр по спеціальності «електричні станції». Термін навчання встановлено 4 роки. Згідно з умовами договору позивач оплачує навчання відповідача, вартість якого за 2008 навчальний рік складає 7 623 грн.00 коп., за 2009 рік - 20 819 грн. 00 коп..

Розділом 5 вказаного договору передбачено відповідальність сторін та пунктом 5.1 встановлено, що у разі порушення зобов'язань згідно з даним договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством.

1 січня 2010 року між вищезазначеними особами укладено договір про підготовку бакалавра №2-10-05-Ю по спеціальності «електричні станції» та 25 квітня 2011 року і 28 травня 2012 року додаткові угоди №№1, 2 до цього договору. Вартість навчання, яку оплачує позивач складає за: 2010 рік - 10 505грн.00коп., за 2011 рік - 11 268 грн. 63 коп. і за 2012 рік - 6 708 грн.00 коп.. Строк навчання встановлено до 31 липня 2012 року..

Розділ 5 даного договору «відшкодування особою вартості навчання» в пункті 5.1 містить посилання на попередній договір № 2207-4/07-125-Ю від 1 вересня 2008 року.

Зазначеним пунктом договору передбачено, що ОСОБА_3 повністю відшкодовує ДП «НАЕК «Енергоатом» витрати, понесені ним на його підготовку за весь час навчання у таких випадках: дострокове відрахування останнього з університету: за власним бажанням; за порушення Правил внутрішнього трудового розпорядку та статуту університету; за невиконання навчальних програм у встановлені терміни; переведення за власним бажанням на контракту форму навчання; недотримання зобов'язань відповідно до пунктів 4.4, 4.5 договору.

На підставі заяв відповідача ОСОБА_3 від 1 жовтня 2012 року і 4 вересня 2013 року, останньому як студенту очної бюджетної форми навчання була надана академвідпустка у зв'язку з хворобою до 31 серпня 2013 року, а при його виході з відпустки він був поновлений на п'ятому курсі очної оплатної форми навчання, тобто переведений за власним бажанням на контракту форму навчання.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пункту 4.6 договору № 2207-4/07-125-Ю від 1 вересня 2008 року відповідач повинен був відшкодувати за власний рахунок позивачу грошовими коштами вартість навчання, яка визначається ДП «НАЕК «Енергоатом» відповідно до договору у випадку його розірвання на підставі недоотримання відповідачем успішності згідно до пункту 4.2 цього договору.

Отже, умовами зазначених вище угод, які укладені між сторонами, не передбачено, що крім вартості навчання (підготовки) ОСОБА_3, повинні відшкодовуватися інші витрати університету, зокрема на розвиток самого вузу та його учбово-матеріальної бази.

Дійшовши висновку, що вартість навчання в університеті на 2008-2010 роки визначено в загальному розмірі 43 591 грн. 00 коп., суд першої інстанції належним чином оцінив довідку про розрахунок витрат на підготовку курсанта НАЕК ЮУ АЕС ОСОБА_3 №01/24-1549 від 22 жовтня 2013 року, надану Севастопольським національним університетом ядерної енергії та промисловості.

Із указаної довідки вбачається, що всього на навчання ОСОБА_3 за період з 1 вересня 2008 року по 30 вересня 2012 року було витрачено 43 591 грн. 00 коп.. Грошові кошти в розмірі 12 438 грн. 00 коп. були витрачені на оновлення учбово-матеріальної бази та розвиток університету (а.с.126-127).

Посилання представника позивача на те, що університет розпорядився отриманими від ДП «НАЕК «Енергоатом» коштами на навчання відповідача на свій власний розсуд, а тому це не є перешкодою для їх відшкодування ОСОБА_3 є безпідставними, так як, умовами договору, укладеними між сторонами передбачено відшкодування у передбачених випадках вартості навчання, а не витрат на оновлення бази навчального закладу.

За такого, перевіривши законність рішення суду в межах апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що суд першій інстанції дійшов правильного висновку щодо доведеності підстав для відшкодування витрат на підготовку спеціаліста без врахування витрат на оновлення та розвиток університету, а тому підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

В іншій частині рішення суду не оскаржено, а тому в апеляційному порядку не перевірялося.

За такого, з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ДП «НАЕК «Енергоатом» відхилити, а рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді