Справа № 402/1168/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2015 р. Ульяновський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої - судді: Терновенко А. В.

при секретарі: Хименку О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ульяновка, Кіровоградської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди заподіяної каліцтвом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернулась до суду в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3, про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної каліцтвом.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що 06.05.2012 року її неповнолітній син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 грались в с.Луполове, Ульяновського району, Кіровоградської області на вулиці. Під час ігор у ОСОБА_5 в руках була дерев'яна палиця довжиною 30 см. Син ОСОБА_4 ОСОБА_2 запропонував погратись у «лова», на що всі погодились. При цьому, ОСОБА_2 попросив ОСОБА_5 викинути із рук палицю. ОСОБА_5 відкинула з рук палицю в сторону і при цьому попала палицею ОСОБА_2 в праве око. Мати ОСОБА_5 винесла води та промила синові ОСОБА_4 праве око, після чого він пішов додому.

В подальшому, при огляді ОСОБА_4 травми, вона звернулась за медичною допомогою до сільського фельдшера с.Луполове, Ульяновського району, Кіровоградської області, який в свою чергу після огляду направив сина ОСОБА_2 до Ульяновської ЦРЛ, а далі, дитину було госпіталізовано до офтальмологічного відділення Кіровоградської обласної дитячої лікарні, де постановлено діагноз: проникаюче лімбальне поранення з випаданням райдужки правого ока в період з 07.05.2013 року по 17.05.2013 року, після перебування на стаціонарному лікуванні в лікарні, дитина направлена до державної установи «Інституту очних хвороб і тканинної терапії ім. В.П. Філатова ОСОБА_8 медичних наук України» в м.Одесі. Після консультації син продовжив курс антибактеріальної, протизапальної, десенсибілізуючої терапії умовах очного відділення з 23.05. по 01.06 2012 року.

12.07.2012 року після повторної консультації в НДІ м. Одеси було поставлено діагноз: ПО - зрощений корнеосклерадний рубець, міопія. Формування неоваскулярної мембрани макулярної області та рекомендовано курси трофічної, розсмоктуючої, ангіопротекторної терапії.

Позивавчка зазначає, що на день звернення до суду, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, учениця 6-го класу загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Луполове, Ульяновського району Кіровоградської області є малолітньою особою, а тому, у зв'язку з цим, відповідальність за завдану шкоду зобов'язаний нести її батько ОСОБА_3.

Окрім того, рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області по справі №402/1799/13-ц від 30 грудня 2013 року, задоволено позов ОСОБА_1 заявлений до відповідача про стягнення з останнього майнової шкоди - витрат на лікування сина та проїзд до місця лікування на суму 3717 грн. 84 коп. Вище зазначене рішення набрало чинності 10.01.2014 року.

Діями малолітньої особи ОСОБА_5 неповнолітньому ОСОБА_2 крім матеріальної шкоди спричинено також моральну(немайнову) шкоду. Моральна шкода полягає в тому, що син ОСОБА_4 ОСОБА_2 обмежений повноцінним зором правого ока. Він постійно проходить курси лікування, веде неповноцінний спосіб життя через зазначену травму. Зазначена травма призвела до фізичних та моральних страждань дитини. Зазначені травми - це травми, які несумісні з веденням рухливого, активного життя. Гри в активні ігри з дітьми його віку, активного зайняття фізкультурою та спортом, через обмеження зору правого ока він постійно відчуває дискомфорт, незручності в спілкуванні з своїми однолітками, незручності в навчанні, так як через деякий проміжок часу вимушений призупиняти зорове навантаження через болі очей, погіршення зору та при цьому виникають головні болі.

А тому, виходячи з вищевикладеного, ОСОБА_4 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь її сина - ОСОБА_2, 17.07.1999р. народження, моральну (немайнову) шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) грн., та за юридичні послуги адвоката кошти в сумі 500 грн.

У судовому засіданні ОСОБА_4 підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі та просила суд задовольнити позов.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, у розмірі 2000 грн. моральної шкоди та пояснив, що вважає даний випадок випадковістю , його матеріальний стан не дозволяє сплатити зазначену суму. Просить задовольнити позов частково.

Заслухавши доводи та пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, висновки судово-медичної експертизи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 являється неповнолітньою особою, ОСОБА_1 являється його матір"ю, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7) та законним представником.

Статтею 34 ЦК України визначено, що повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно ч.1 ст.242 ЦК України батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

06.05.2012 року малолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 під час гри нанесла сину позивачки - ОСОБА_2 дерев"яною палицею травму правого ока, що визнано сторонами та підтверджується також рішенням Ульяновського районного суду Кіровоградської області по справі №402/1799/13-ц від 30 грудня 2013 року, яким задоволено позов ОСОБА_1 заявлений до відповідача про стягнення з останнього майнової шкоди - витрат на лікування сина та проїзд до місця лікування.

У відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ч.І ст.1178 Цивільного кодексу України, шкода завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками або опікунами чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи.

У відповідності до ч.І ст.1199 ЦК України, у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо.

Всі зазначені факти щодо нанесення травми, лікування підтверджуються зібраними доказами, що додані до позовної заяви, зокрема:

- копією постанови про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.16);

- випискою із медичної карти стац.хворого (а.с.33);

- епікризом (історії хвороби № 10494) (а.с.38-40);

- висновком судово-медичної експертизи №1, якою зазначається, що:

1. Перспективи покращення гостроти зору у неповнолітнього ОСОБА_2, як наслідок лікування з періодичністю в 6 місяців, немає.

2. Зміни, які мають місце з боку правого ока, невиліковні.

3. В теперішній час у неповнолітнього ОСОБА_2 має місце неоваскулярна мембрана, дистрофія макули сітківки, корнео-склеральный рубець, міопіічний астигматизм, деформація зіниці, амбліопія середнього ступеню правого ока, зниження гостроти зору правого ока до 0,12, як наслідок проникаючого поранення.

Даний стан знаходиться в прямому причинному зв'язку з проникаючим пораненням правого очного яблука. Згідно "Таблиц процента утраты общей трудоспособности в результате различных травм...", "Инструкции о порядке организации проведения врачебно-страховой экспертизы" Москва 1986 г. ст. 24. Втрата загальної працездатності складає 30 (тридцять) відсотків.

Крім фізичної травми ОСОБА_2 також було завдано і моральної шкоди, яка виражається у тому що він обмежений повноцінним зором правого ока та постійно проходить курси лікування, веде неповноцінний спосіб життя через зазначену травму, яка призвела до фізичних та моральних страждань дитини. Зазначені травми - це травми, які несумісні з веденням рухливого, активного життя. Гри в активні ігри з дітьми його віку, активного зайняття фізкультурою та спортом, через обмеження зору правого ока він постійно відчуває дискомфорт, незручності в спілкуванні з своїми однолітками, незручності в навчанні, так як через деякий проміжок часу вимушений призупиняти зорове навантаження через болі очей, погіршення зору та при цьому виникають головні болі.

ОСОБА_4 моральна шкода, завдана її сину та їх сім"ї внаслідок нанесення травми малолітньою ОСОБА_5, оцінена у розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, яку повинен відшкодовувати у відповідності до вимог зазначеного чинного законодавства її батько, відповідач - ОСОБА_3.

При цьому, слід зазначити, що шкода була заподіяна під час дитячих ігор ненавмисно, без попереднього умислу. Відповідач наполягає на тому, що спричинення травми є результатом нещасного випадку та збігу обставин, а також просить суд при винесенні рішення врахувати його матеріальне становище та той факт що на його утриманні знаходиться троє дітей, дружина на даний час ніде не працює.

Пленумом Верховного Суду України в п.2 Постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму №5 від 25 травня2001 року, №1 від 27 лютого 2009 року) надано роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Згідно з вимогами п.9 зазначеної Постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім цього, у відповідності до вимог п. б Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року, зі змінами внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України №7 від 08.07.1994 року, №11 від 30.09.1994 року, №15 від 25.05.1998 року, №9 від 24.10.2003 року, за шкоду заподіяну неповнолітнім, який не досяг п'ятнадцяти років, несуть відповідальність перед потерпілим його батьки (усиновителі), опікуни, а у відповідних випадках - учбові, виховні або лікувальні заклади за наявністю загальних підстав передбачених законом. При цьому, слід мати на увазі, що батьки (усиновителі) або опікуни несуть майнову відповідальність у випадках, коли шкода, заподіяна неповнолітнім, є наслідком нездійснення за ним контролю, неналежного виховання або неправильного використання щодо них своїх прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Враховуючи вимушені зміни у життєвих стосунках ОСОБА_2, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково і стягнути з відповідача на користь ОСОБА_4 суму заподіяної моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи, що при подачі позову, позивачем не було сплачено судовий збір на підставі п.2 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. відповідно до ч.2 ст.4 цього ж Закону.

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановами Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 та «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст.ст.34, 242, 1178, 1199 ЦК України, ст.ст.10, 11, 61, 79, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь неповнолітнього ОСОБА_2 10000 грн. моральної шкоди. В частині стягнення 500 грн за послуги адвоката -відмовити . Стягнути з ОСОБА_3 ОСОБА_3 на користь держави 243,6 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Ульяновський районний суд Кіровоградської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення. або отримання на руки повного рішення суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання повної копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_8