АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Міцнея В.Ф.,

секретар: Лук'янишина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року,-

встановила:

В грудні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення грошових коштів.

Позивач зазначав, що відповідно до умов укладеного 16 травня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договору відповідач отримав кредит в сумі 20 000 дол. США терміном до 10 травня 2010 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором було укладено договір поруки із ОСОБА_2.

Внаслідок неналежного виконання відповідачами обов'язків за кредитним договором, станом на 07 жовтня 2014 року, утворилась заборгованість в розмірі 39 212,71 дол. США, що за курсом НБУ від 12 жовтня 2014 року становить 508 195, 77 грн. яка складається із: заборгованості за кредитом - 10 133,05 дол. США; 14 855,06 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 338,96 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором; 19,29 дол. США

________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/686/15 Головуючий у І інстанції Маковійчук Ю.В.

Категорія 27 Доповідач Литвинюк І.М.

- штраф (фіксована частина); 1 866,35 дол. США - процентна складова.

Посилаючись на невиконання зобов»язання, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на їх користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 39 212,71 дол. США, що за курсом НБУ на 12 жовтня 2014 року становить 508 195,77 грн..

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Кредитний договір є дійсним і обов»язковим до виконання сторонами, оскільки має встановлений у ньому строк дії, і саме протягом строку дії договору Позичальник повинен здійснювати щомісячний черговий платіж за договором. Рішення Глибоцького районного суду від 16 червня 2009 року стосувалось інших позовних вимог: інший період та розмір заборгованості, а також сума заборгованості вказана вже з урахуванням стягненої суми заборгованості по судовому рішенню.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що зобов»язання за договором від 16 травня 2007 року між банком та відповідачами припинилося.

Обгрунтовано такі висновки суду першої інстанції заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2009 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором сумі 80 300,61 грн..

Водночас, пославшись на положення ч. 4 ст. 267 ЦК України, суд першої інстанції зазначив про сплив позовної давності до вимог про стягнення з відповідачів на користь банку відсотків, пені та комісії за період з 10 березня 2009 року по 16 червня 2009 року.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 16 травня 2007 року укладено кредитний договір Е/V071174, відповідно до умов якого останній отримав кредит в сумі 20 000,00 дол. США, строком до 10 травня 2010 року.

Крім того, між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки Е/V071174 від 16 травня 2007 року. Відповідно до умов цього договору вона поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Предметом даного позову є стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за кредитним договором від 16 травня 2007 року № Е/V071174 в сумі 508 195, 77 грн. солідарно, що складаються з: 10 133,05 дол. США - заборгованості за кредитом; 14 855,06 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 12 338,96 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором; 19,29 дол. США - штраф (фіксована частина); 1 866,35 дол. США - процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст.1048 ЦК України), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13.

Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Глибоцького районного суду від 16 червня 2009 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з відповідачів стягнуто в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № Е/V 071174 від 16 травня 2007 року, яка виникла станом на 10 березня 2009 року, в сумі 10 428,65 доларів США, що еквівалентно 80 300,61 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом 10 133,05 доларів США, заборгованості по відсотках за користування кредитом - 282,49 дол. США та пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором - 54,52 дол. США.

Зі змісту вищезазначеного заочного рішення видно, що відбулося дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Судом першої інстанції вірно враховано, що в результаті ухвалення заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 16 червня 2009 року про дострокове стягнення з відповідачів на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 428,65 дол. США, що еквівалентно 80 300,61 грн., заборгованості за вищевказаним кредитним договором, припинилися правовідносини сторін щодо сплати чергових платежів, нарахування та сплати відсотків, комісійних, штрафних санкцій.

Разом з тим у відповідача виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих відсотків, які стягнуті з відповідача за вищевказаним судовим рішенням, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог.

З матеріалів справи вбачається, що вимог про стягнення коштів з підстав, передбачених ст. 625 ЦК України, ПАТ «ПриватБанк» не заявляв.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, повно і всебічно встановивши обставини справи і визначивши правовідносини, зумовлені встановленими фактами, правильно застосував правові норми та ухвалив законне й справедливе рішення, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 10 березня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його вступу в законну силу.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: