Номер провадження 2-о/754/196/15
Справа № 754/6650/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30.04.2015 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Бабко В.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 119-120, 234, 235, 256 ЦПК України за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Головне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Олександрівна про встановлення факту неправильності запису номеру квартири та будинку у тексті заповіту, встановлення, що положення заповіту тлумачиться по іншому, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною заявою про неправильності запису номеру квартири та будинку у тексті заповіту, встановлення, що положення заповіту тлумачиться по іншому.

В своїй заяві посилається на те, що в тексті заповіту складеного на його сестру, померлим ОСОБА_3 допущено помилку, а саме не співвідношення адреси розпорядження зазначеного в заповіті з правовстановлюючим документом на квартиру.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачений перелік справ про встановлення фактів, які розглядає суд в порядку окремого провадження.

Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 1254 ЦК України скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто.

Як вбачається з матеріалів справи заповіт був складений в 2002р., заповідач помер в 2014р., однак в зазначений період останнім не вносилось будь-яких змін до заповіту.

Щодо вимоги заявника про тлумачення заповіту, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 213 ЦК України якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норми, не вбачається, що встановлення факту неправильності запису в заповіті та його тлумачення є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку окремого провадження як встановлення факту, що має юридичне значення.

Зокрема, відповідно до вимог чинного законодавства, до суду повинна подаватись саме позовна заява із зазначенням ім'я (найменування) позивача та відповідача з належно сплаченим судовим збором.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Керуючись ч.4 ст. 256, ст. 122 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Головне управління юстиції у м. Києві, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Олена Олександрівна про встановлення факту неправильності запису номеру квартири та будинку у тексті заповіту, встановлення, що положення заповіту тлумачиться по іншому, роз'яснивши право на звернення до суду за вирішенням спору в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Деснянський районний суд м. Києва протягом п'яти днів, з дня отримання її копії, апеляційної скарги.

Суддя Деснянського районного суду міста Києва В.В. Бабко