Провадження № 2/331/799/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м.Запоріжжі у складі: головуючого судді Мінасова В.В., при секретарі Федорович Ю.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому вказав, що 13.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК. 08.05.2014 року на перехресті пр..Леніна та вул..Артема у м.Запоріжжі відбулася ДТП з вини водія ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1. В наслідок ДТП автомобілю КІА, держномер АР 4355 АХ, під керуванням ОСОБА_3 заподіяні пошкодження. ОСОБА_1 в порушення умов Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у встановлений строк не повідомив страховика про ДТП. Позивач за умовами договору виплатив страхове відшкодування за відновлення автомобіля ОСОБА_3 у сумі 10406,15 грн. Вказану суму та судові витрати позивач просить стягнути з відповідачів солідарно.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, у заяві наполягає на вимогах позову. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився. Повістку отримав. Причину неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Судом встановлено, що 13.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Провідна» укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК.

08.05.2014 року на перехресті пр..Леніна та вул..Артема у м.Запоріжжі відбулася ДТП за участю водіїв ОСОБА_1, який керував автомобілем НОМЕР_1 та ОСОБА_3, який керував автомобілем КІА, держномер АР 4355 АХ.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10.06.2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

12.05.2014 року ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «Провідна» з заявою про виплату страхового відшкодування, заподіяного йому водієм транспортного засобу КІА, держномер АР6137АК.

Згідно зі страховим актом № НОМЕР_2 від 19.08.2014 року заподіяння шкоди ОСОБА_3 визнано страховим випадком. Відповідно до розрахунку сума страхового відшкодування ОСОБА_3 склала 10406,15 грн.

ПрАТ «СК «Провідна» платіжним дорученням № 038057 від 21.08.2014 року за виплатило страхове відшкодування за відновлення автомобіля ОСОБА_3 у сумі 10406,15 грн.

05.01.2015 року ОСОБА_1 отримав лист ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування збитків в порядку регресу у сумі 10406,15 грн. за вказану ДТП.

Згідно зі ст.. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст.. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом ґ ст..38.1.1 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону;

Пунктами 33.1.2., 33.1.4. ст..33 цього Закону передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу.

Верховний Суд України в своєї постанові від 12 лютого 2014 р. у справі № 6-1цс14 висловив правову позицію про те, що аналіз положень ст. ст. 33, 38 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011 р. до 8 січня 2012 р.) дає підстави для висновку про те, що у звязку з внесеними до цього Закону змінами було збережено як обовязок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП), так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо водій не повідомив страховика про настання ДТП.

Неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 указаного Закону після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 р. № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Тому суд вважає, що сплачені сума страхового відшкодування підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 993,1191 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» матеріальну шкоду 10406,15 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 243,6 грн.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Мінасов