У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Василевича В.С., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю України в Рівненській області, приватний нотаріус Радивилівського нотаріального округу ОСОБА_2 про визнання прав забудовника в порядку спадкування,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі позивачка вказує, що судом при його ухваленні рішення не було прийнято до уваги заяву голови Радивилівської міської ради про визнання позовних вимог.

Зазначає, що на останньому судовому засіданні її представнику не було надано можливості ознайомитись із письмовими доказами, які були надані третіми особами - інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю та приватним нотаріусом ОСОБА_2 Вона неодноразово зверталась до ІДАБК із заявами і подавала від імені ОСОБА_3 декларації про введення в експлуатацію будинку в м. Радивилів вул. І.Франка 29а, в яких підписувалась за неї, як спадкоємець, однак отримала відповідь, що здати об'єкт в експлуатацію може лише замовник, без жодних пояснень, як здати даний об'єкт.

Вважає, що акт ІДАБК від 28.05. 2014 року про перевірку об'єкта не може свідчити про безпідставність позовних вимог. Приміщення незавершених квартир даного будинку було відчужено в зв'язку з відсутністю коштів на завершення будівництва, однак згідно державних архітектурно-будівельних норм кожну квартиру окремо здати в експлуатацію не можливо.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3, яка померла 28.11.2012 року. (а.с.17).

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.08.2006 року, виданого виконавчим комітетом Радивилівської міської ради, ОСОБА_3 була власником частини нежитлових приміщень побутово-виробничого будинку за адресою м. Радивилів вул. І.Франка, буд. 29а (частка 1/1).

Земельна ділянка площею 0,0226 га, на якій знаходиться дана будівля, перебувала в користуванні ОСОБА_3 на підставі Договору оренди землі № 12 від 17.04.2006 р. термін дії якого становить до 17.04.2016 року (а.с.8-11).

Рішенням Радивилівської міської ради №23 від 27.04.2006 року ОСОБА_3 надано дозвіл на реконструкцію виробничо-побутових приміщень загальною площею 349,33 кв.м. під житловий будинок та зобовязано її розробити проектну документації на будівництво, а після закінчення будівництва представити обєкт містобудування державній комісії для введення його до експлуатації.

26.11.2008 р. ОСОБА_3 отримала дозвіл на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Рівненській області за № 102 від і розпочала роботи по реконструкції приміщення (а.с.15).

На момент смерті ОСОБА_3 роботи реконструкції будинку не були закінчені і будинок не введено в експлуатацію.

Відповідно до довідки № 01-16/87 від 7.04.2014 року, виданої приватним нотаріусом Радивилівського нотаріального округу ОСОБА_2, 14.03.2014 року ним було заведено спадкову справу за № 23/2014 р., після смерті ОСОБА_3, яка померла 28.11.2012 року. Із заявою про прийняття спадщини за законом 14.03.2014 року звернулася ОСОБА_1, а 19.03.2014 року з заявою про не прийняття звернулася ОСОБА_4, а також з заявами про неприйняття 4.04.2014 року звернулися ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.20).

Таким чином позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті матері.

17.12.2014 року приватним нотаріусом ОСОБА_2 відмовлено позивачці у прийнятті рішення про визнання за нею майнових прав забудовника будинку за адресою м.Радивилів вул.І.Франка 29а (а.с.24).

Також, з матеріалів справи вбачається, що в квітні 2014 року ОСОБА_1, як спадкоємець ОСОБА_3, подала до інспекції ДАБК Рівненській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Проте, інспекцією ДАБК позивачці, подану нею декларацію про готовність об'єкта до експлуатації повернуто на доопрацювання в зв'язку з тим, що відповідно до норм чинного законодавства правом щодо вчинення дій по здачі закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію наділяється виключно особа замовника, тобто ОСОБА_3, а також тим, що вказана декларація не відповідає вимогам Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що на час відкриття спадщини ОСОБА_3, не належали незакінчені будівництвом житлові квартири та інші не житлові приміщення за адресою м. Радивилів, вул. І.Франка, буд. 29а.

З таким висновком погоджується колегія суддів, оскільки він відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що якщо будівництво здійснювалося згідно з законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Судом встановлено та не заперечується ОСОБА_1, що ОСОБА_3 за життя було відчужено всі шість квартир будинку по вул. І.Франка, 29а, в м. Радивилів та на даний час право власності на них, як на незавершені будівництвом, зареєстровано за іншими особами.

Зокрема, як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 6.09.2011 року (а.с. 72).

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Враховуючи положення вказаних правових норм, у разі визнання за ОСОБА_1 прав забудовника та введення нею в експлуатацію будинку по вул. І.Франка, 29а, в м. Радивилів у неї виникне можливість зареєструвати на себе право власності на вказаний будинок, чим буде порушено права власників квартир, з яких він складається.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що за наявності реєстрації права власності на квартири будинку по вул. І.Франка, 29а, в м. Радивилів за іншими особами, відсутні законні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання за нею прав забудовника щодо вказаного незавершеного будинку з правом здачі в експлуатацію та отримання на своє ім'я документів про право власності в порядку спадкування.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом при ухваленні рішення не було прийнято до уваги заяву голови Радивилівської міської ради про визнання позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову у разі визнання його відповідачем лише за наявності для того законних підстав, які у даному випадку відсутні.

Не можуть бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення доводи позивачки про те, що її представнику не було надано можливості ознайомитись із письмовими доказами, які були надані в судовому засіданні третіми особами, оскільки це не призвело до неправильного вирішення справи.

Покликання ОСОБА_1 на те, що згідно державних архітектурно-будівельних норм кожну квартиру окремо здати в експлуатацію не можливо, також не свідчить про обґрунтованість її позовних вимог, оскільки власники квартир будинку по вул. І.Франка, 29а, в м. Радивилів не позбавлені права об'єднатися та переоформити на себе права забудовників вказаного будинку з метою здачі його в експлуатацію, що не заперечувалось представником інспекції державного архітектурно-будівельного контролю України в Рівненській області в поясненнях, наданих під час розгляду справи судом першої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги суттєвими не являються і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Враховуючи викладене, судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315, 317, 319, 323-325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_8

ОСОБА_9