У Х В А Л А

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими, вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та його виключення з Державного реєстру іпотек, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулося до суду з указаним позовом, у якому зазначало, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 2492008/5са, на забезпечення виконання якого останній передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після смерті ОСОБА_6 квартиру, яка є предмет іпотеки, успадкували його діти - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 - по Ѕ частини кожна.

Посилаючись на вказані обставини, просило стягнути з відповідачів по 15 053,98 доларів США з кожного заборгованості за кредитним договором від 15 травня 2008 року № 2492008/5са.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Хмельницької міської ради, про визнання кредитного договору та договору іпотеки припиненими, вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та його виключення з Державного реєстру іпотек.

Посилалась на те, що 12 жовтня 2009 року нотаріусом Першої хмельницької державної нотаріальної контори було повідомлено ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану квартиру. Проте банк вимогу до спадкоємців про стягнення заборгованості за кредитним договором у строк, визначений ч. 2 ст. 1281 ЦК України, не подав, а звернувшись до суду з позовом лише 25 листопада 2014 року, пропустив строк позовної давності. У зв'язку із припиненням основного зобов'язання припинилось і зобов'язання за договором іпотеки, яке має похідний характер від основного договору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2015 року позов ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_5, та ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з кожного по 5 731,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 87 860 грн 06 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2015 року в частині задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк» та відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим кредитний договір від 15 травня 2008 року № 2492008/5са, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_6

Визнано припиненим договір іпотеки від 15 травня 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» та ОСОБА_6

У решті рішення суду залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що відповідачі як спадкоємці померлого боржника в силу вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України повинні задовольнити вимоги кредитора в межах вартості успадкованого майна.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та відмову в задоволенні позову ПАТ АБ «Укргазбанк», апеляційний суд виходив із того, що кредитор пред'явив вимоги до спадкоємців боржника поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, внаслідок чого зобов'язання за кредитним договором припинилося. Із припиненням основного зобов'язання припинилось і зобов'язання за договором іпотеки, яке має похідний характер від основного договору.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 15 травня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 2492008/5са, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит на суму 32 тис. доларів США з нарахуванням 13,8 % річних, з кінцевим терміном повернення 14 травня 2018 року.

Цього ж дня на забезпечення виконання умов указаного договору між банком та ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого позичальник передав в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв. м.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв. м.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як спадкоємці померлого ОСОБА_6 успадкували кожна по Ѕ частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 46,7 кв. м, про що свідчать свідоцтва про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2009 року за реєстровими № 1-1742, № 1-1744.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилався на те, що оскільки до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 як спадкоємців майна померлого ОСОБА_6 перейшли права та обов'язки за договором іпотеки, то саме вони відповідають за виконання зобов'язань за цим договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ними права власності на предмет іпотеки у межах вартості спадкового майна. Станом на день смерті боржника - ІНФОРМАЦІЯ_1 - заборгованість позичальника за кредитним договором від 15 травня 2008 року № 2492008/5са становить 30 107,95 доларів США, яку позивач просив стягнути з відповідачів у рівних частках на свою користь.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844388/ed_2014_01_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом ст. 23 Закону України «Про іпотеку <nau://ukr/898-15|st23>» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте, якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Якщо боржник та іпотекодавець - одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця переходять не лише права та обов'язки іпотекодавця, а й обов'язки за основним зобов'язанням у межах вартості спадкового майна.

Враховуючи наведене, правила ст. 1281 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844387/ed_2014_10_30/pravo1/T030435.html?pravo=1> щодо строку пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців не застосовуються до зобов'язань, забезпечених іпотекою.

Вирішуючи спір по суті, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не визначився із характером спірних правовідносин та дійшов передчасного висновку про те, що позивач втратив право на пред'явлення позову до спадкоємців боржника, оскільки пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України строк для пред'явлення такої вимоги.

У той же час, вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про стягнення на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з кожного з відповідачів по 5 731,25 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 87 860 грн 06 коп., суд першої інстанції за основу вартості іпотечної квартири взяв вартість квартири (175 720 грн), яка зазначена у свідоцтвах про право на спадщину за законом від 12 жовтня 2009 року.

Між тим, заперечуючи проти вартості іпотечної квартири, визначеної у свідоцтвах про право на спадщину за законом, банк посилався на договір іпотеки, п. 2.2 якого передбачено, що за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки становить 245 тис. грн. При цьому сторони визначили початкову ціну предмета іпотеки на випадок реалізації з прилюдних торгів у разі звернення стягнення на предмет іпотеки в розмірі 90 % від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Будь-які висновки з цього приводу в судових рішеннях відсутні.

Крім того, стягуючи з відповідачів суму боргу в іноземній валюті в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 17 листопада 2014 року, суд першої інстанції не врахував положення ч. 2 ст. 533 ЦК України, згідно з яким, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а не на момент звернення до суду з позовом.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 06 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 21 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко