Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/7757/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя , -

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 02 березня 2007 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було укладено шлюбу, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2, актовий запис № 298.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - Доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2

За час шлюбу позивач та відповідач за спільні кошти придбали та мають на праві спільної сумісної таке майно: квартира АДРЕСА_3. Квартира придбана 29.07.2013 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Коцюрба Г.Г. Вартість квартири становить 45 000 дол. США, що становить 536 850 гривень. Автомобіль Хюндай Гетц, 2010 року випуску, р/н НОМЕР_1. Вартість автомобіля 12 000 дол. США, що становить 143 160 гривень.

Відповідно до вимог закону автомобіль належить на праві спільної сумісної власності подружжю.

Позасудовим шляхом сторони не можуть прийти згоди щодо поділу спільного майна, тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом та просити суд про поділ майна подружжя.

Тому позивач за первісним позовом з врахуванням уточнених позовних вимоги просила поділити майно що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3. Стягнути в якості компенсації частки автотранспортного засобу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 71 022,44 гривень. Стягнути з відповідача судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 3 400,06 грн., та вартість проведеної експертизи у розмірі 4400 грн.

Не погоджуючись з первісним позовом ОСОБА_2 було подано до суду зустрічну позовну заяву, яку він обґрунтовував тим, що 2 березня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб, про що було зроблено відповідний актовий запис № 298, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2.

В період перебування в шлюбі ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу було придбано квартиру АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано за ним.

Вказане майно є приватною особистою приватною позивача за зустрічним позовом.

Як вбачається з Довідки №1486/02-14 від 08.09.2014 р., виданої Першою Луцькою державною нотаріальною конторою 28 грудня 2012 року ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом за реєстровим НОМЕР_4 на квартиру АДРЕСА_1 та на квартиру АДРЕСА_2.

8 травня 2013 року, реалізуючи своє право розпорядження майном, між ним та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі продажу квартири яку ОСОБА_2 отримав у спадщину по АДРЕСА_2. За даним Договором позивачу передано покупцем 174 962 грн. Зазначене підтверджується копією Договору купівлі-продажу цієї квартири від 08.05.2013 р., посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області та зареєстрованим в реєстрі за №2240.

В подальшому, 24.07.2014 р. між ним та АН «Вишневий Град» було укладено договір, відповідно до якого останній зобов'язувався допомогти позивачу підшукати квартиру для купівлі в прилеглих до м. Києва районах.

Оскільки вартість квартир в передмістях Києва була високою, позивач передбачав, що придбання в особисту приватну власність квартири в нього може не вистачити особистих коштів, тому 28.07.2013 р. між ним та ОСОБА_9 було укладено Договір позики. За цим договором остання передала ОСОБА_2 кошти в сумі 20 000 Доларів США для купівлі квартири-житлового приміщення в м. Києві або прилеглих районах, що стверджує копіями Договору та розписки.

Договір позики ОСОБА_2 уклав в особистих інтересах, тому що продавши успадковану квартиру в Луцьку він мав намір придбати в особисту приватну власність виключно за особисті кошти аналогічне нерухоме майно.

Такий намір він реалізував і придбав квартиру АДРЕСА_3. Вказане підтверджується копією Договору купівлі-продажу від 29 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Святошинського районного нотаріального округу Коцюрбою Г.Г. та зареєстрованогр реєстрі за №640.

Кошти в сумі 174 962 грн., отримані від продажу квартири, набутої в порядку спадкування, та частина позичених коштів були витрачені на купівлю спірної квартири.

Зокрема, на виконання Договору купівлі-продажу від 29.07.2013 р. позивачем було сплачено 202 000 грн (п.З Договору). Крім того, позивач оплатив послуги нотаріуса, необхідні податки при оформленні договору купівлі-продажу та послуги брокерів.

Як вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно реєстрацію права власності №7094469 від 29.07.2013 р.: форма власності на квартиру АДРЕСА_3 - приватна, розмір частки - 1.

01.09.2014 р. ОСОБА_9 звернулась до ОСОБА_2 з позовом про стягнення коштів за договором позики.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 05.09.2014 р. позов ОСОБА_9 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, кошти в сумі 20 000 Доларів США в гривневому еквіваленті.

Як встановлено в мотивувальній частині вказаного рішення, що набуло законної сили, ОСОБА_9 надала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США строком на один рік для купівлі житлового приміщення-квартири в м. Києві або прилеглих до міста районах.

Зазначене рішення не вплинуло на обсяг прав та створило обов'язків для ОСОБА_1, оскільки вказаний правочин був учинений в особистих цілях - для придбання квартири в особисту приватну власність, з метою подальшої оплатної передачі в користування третім особам.

Наведеним доказами стверджується, що спірна квартира придбана ОСОБА_2 за особисті кошти.

Тому позивач за зустрічним позовом просив визнати квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_2.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом підтримала, у вимогах зустрічного позову просила відмовити.

Представник ОСОБА_2 проти задоволення вимог первісного позову заперечував, зустрічну позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Третя особа: ОСОБА_4 направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності.

Третя особа: ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, про день час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а вимоги зустрічного позову підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні, 02 березня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, актовий запис № 298.

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 від 29 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Коцюрбою Г.Г., ОСОБА_2 було набуто у власність квартиру АДРЕСА_3.

Згідно листа центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Києво-Святошинського району при УДАІ ГУМВС України в Київській області від 11.09.2014 р. № Вих. 411, що згідно бази даних АІС «Автомобіль» відділу РЕР ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського району автомобіль Hyundai Getz, д/н НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 24.12.2011 року належав ОСОБА_2, 1986 року народження: АДРЕСА_1.

19.07.2014 року вищезазначений автомобіль був перереєстрований на підставі довідки-рахунку ВІА № 698442 від 19.07.2014 року, д/н НОМЕР_3 гр. ОСОБА_3.

16.08.2014 року даний автомобіль був знятий з обліку гр.. ОСОБА_3, відділом РЕР ДАІ № 1 м. Києва, а 22.08.2014 р. автомобіль було зареєстровано відділом РЕР ДАІ м. Вінниця д/н НОМЕР_8 зареєстровано за гр. ОСОБА_4.

Відповідно до Висновку експерта Незалежного інституту судових експертиз № 8188 судової авто товарознавчої експертизи від 12 січня 2015 року, середня ринкова вартість автомобіля марки Hyundai Getz, 2010 року випуску, складає 142 044,88 грн.

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 59 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

В силу ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 65 СК України визначає, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч.3 ст. 70 СК України).

Відповідно до п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року за № 11 вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до роз"яснень, які містяться у п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позивачу та відповідачу на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_3, загальною площею 36 кв.м., житловою площею 17, 4 кв.м., оскілька вона була набута на підставі відповідного договору купівлі-продажу ОСОБА_2 під час шлюбу, за кошти подружжя, а отже за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає визнанню право власності на ? частини даної квартири.

Суд, не вбачає правових підстав для визнання даного майна особистою приватною власністю ОСОБА_2, оскільки ним не було надано належних та допустимих доказів в силу ст. 60 ЦПК України, що спірна квартира була придбана ним за особисті кошти які він отримав від продажу спадкової квартири та отримані в позику від гр. ОСОБА_9

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу квартири укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 від 29 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Коцюрбою Г.Г., вбачається що за цим договором купівля квартири вчинялась за письмовою згодою дружини покупця - ОСОБА_1, викладеної у вигляді заяви, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Коцюрбою Г.Г. Що відповідно підтверджує правовий режим майна набутого у спільну сумісну власність подружжя.

Враховуючи неподільність спірного транспортного засобу, який був набутий сторонами у власність під час шлюбу та відчужений позивачем за зустрічним позовом, суд, керуючись положенням Цивільного та Сімейного кодексів України та беручи до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля марки Hyundai Getz, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 в розмірі 71 022,44 грн.

У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення первісного позову та часткового задоволення зустрічного позову.

Судові витрати пов'язані із сплатою судового збору, та витрат на проведення судової авто товарознавчої експертизи суд, відповідно до ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача за первісним позовом.

Відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 368, 369 ЦК України, ст.ст. 59, 60, 65 69, 70, 71 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 15, 59, 60, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 36 кв.м., житловою площею 17, 4 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3, загальною площею 36 кв.м., житловою площею 17, 4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_6) грошову компенсацію вартості ? частки автомобіля марки Hyundai Getz, 2010 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 в розмірі 71 022,44 грн., (сімдесят одна тисяча двадцять дві гривні та сорок чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_5) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_6) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 400, 06 грн. та витрати по проведенню експертизи в розмірі 2 200 грн.

В решті вимог зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності на майно - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя Дубас Т.В.