справа № 1416/5633/12
номер провадження 4-с/489/19/15
Ухвала

Іменем України

12 травня 2015 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.

секретаря Кривко Н.В.

за участю:

представника заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі державний виконавець), скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, після уточнення якої остаточно просив визнати неправомірними дії державного виконавця, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2012 та повернути виконавчий документ стягувачу, зобовязати відділ державної виконавчої служби зняти арешт, накладений на його майно. Одночасно просив поновити строк звернення до суду.

У обґрунтування вимог вказав, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.08.2012 задоволено позов публічного акціонерного товариства «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 та стягнуто з них в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором від 27.06.2007 в розмірі 88215,32 грн.

Виконавче провадження з примусового виконання вказаного рішення суду відкрито державним виконавцем 23.11.2012, про що він не був повідомлений безпосередньо, що призвело до порушення його прав та позбавило можливості оскаржити постанову в установлений законом строк. Крім того, поручителем по кредитному договору не виступав, так як договір поруки не підписував.

Протокольно ухвалою суду від 12.05.2015 до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено стягувача ПАТ «Мегабанк».

У судове засідання заявник та державний виконавець не зявилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином. Від заявника до суду надійшла письмова заява про розгляд скарги за його відсутності, що не перешкоджає розгляду скарги.

Представник заінтересованої особи у задоволенні скарги просив відмовити через її безпідставність.

Суд, заслухавши присутнього учасника процесу, дослідивши матеріали скарги і оцінивши зібрані у ній докази, вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 23.08.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18.10.2012, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором №171/2007 від 27.06.2007 в сумі 88215,32 грн. та судові витрати, понесені банком при зверненні з позовом до суду.

Виконавче провадження відносно ОСОБА_2 по основній сумі боргу відкрито постановою Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 23.11.2012.

26.11.2012 за вихідним № 50316 на адресу ОСОБА_2 направлено виклик із зазначенням часу і місця прибуття боржника до державного виконавця.

04.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

У скарзі заявник вказав, що про відкриття виконавчого провадження повідомлений не був, постанову не отримував, у звязку із цим дії державного виконавця вважає неправомірними.

Із письмових заперечень державного виконавця та заінтересованої сторони вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана у день її винесення за вих. № 50316 за місцем проживання заявника, вказаному в виконавчому листі.

Крім того, в підтвердження обізнаності заявника про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем до заперечень додано заяву ОСОБА_2 від 03.12.2012 в якій він просить зупинити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з нього, як солідарного боржника, на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості по кредитному договору від 27.06.2007 № 171/2007 в розмірі 88215,32 грн. до вирішення судом спору про визнання недійсним договору поруки (а.с. 196).

На думку державного виконавця та представника заінтересованої особи наявні у справі письмові докази спростовують доводи заявника про неотримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а оспорювання в судовому порядку договору поруки та залишення без виконання вимог державного виконавця щодо погашення присудженого судом боргу свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» розяснено, що відповідно до статті 383 ЦПК України, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною шостою статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції на час виникнення спірних правовідносин, постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

За частиною першою статті 31 наведеного Закону, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини та наявні у справі докази, суд приходить до висновку про дотримання державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження» з відкриття виконавчого провадження та направлення постанови з цього питання заявнику. Крім того, факт обізнаності заявника про відкрите виконавче провадження підтверджується його особистою заявою про зупинення виконавчого провадження, поданою до відділу державної виконавчої служби на десятий день після винесення постанови від 23.11.2012, тобто на десятий день після відкриття виконавчого провадження.

Оскільки судом не встановлення порушення державним виконавцем прав заявника, як сторони виконавчого провадження, підстави для задоволення скарги відсутні.

Щодо клопотання про поновлення строку звернення заявника до суду таке клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Враховуючи надані заявником під час розгляду його апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 12.02.2015 довідки по захворювання та перебування на медичному лікуванні з 24.05.2011, суд вважає поважною причиною пропуску строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому такий строк підлягає поновленню підставі частини першої статті 73 ЦПК України.

Керуючись статтями 72, 73, 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду із скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_2 про визнання неправомірними дій державного виконавця, скасування постанови та зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.В.Коваленко