Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Слов'янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Сидоренко І.О.

при секретарі Рудь Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Клочкової О.М.

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі № 8 Слов'янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди внаслідок невиконання зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

До Слов'янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок невиконання зобов'язання. Дана позовна заява мотивована тим, що 07 серпня 2014 року ОСОБА_3 взяла в борг меблю, а саме спальний гарнітур, на суму 4000,00 грн. Відповідач пообіцяла кожен місяць сплачувати по 400,00 грн. Дану меблю позивач придбала в магазині «Уют» м. Слов'янська, відповідно до накладної № 135 від 20.11.2012 року. У вересні та жовтні 2014 року відповідач грошові кошти не повернула. 17 листопада 2014 року ОСОБА_3 написала розписку про те, що вона дійсно взяла у неї меблю та зобов'язується повернути борг. Однак, станом на 06 лютого 2015 року бог не повернутий.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) та сплатити за нього певну суму грошових коштів.

Окрім того, вважає, що їй повинен бути відшкодована моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 500,00 грн., оскільки протягом тривалого часу вона чекає повернення грошових коштів, що викликає в неї душевні переживання. Позивач відчула стрес, розлад нервової системи, в неї з'явилася головна біль, безсоння, дратівливість, постійна депресія. Раніше цього позивач не відчувала. Окрім того, їй довелося відвідувати дільничного інспектора, неодноразово вона навідувала відповідача, яка ображала її нецензурною лайкою. Також, позивачці довелося звертатися до адвоката за юридичною допомогою.

Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь 4000,00 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 500,00 грн., судовий збір в розмірі 243,60 грн. та витрати на надання правової допомоги в розмірі 450,00 грн.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 надала пояснення та зазначила, що поряд з нею жила ОСОБА_4, яка потім переїхала в гуртожиток. Даний спальний гарнітур вона продала в розстрочку ОСОБА_4 разом з іншою меблею на загальну суму 13000,00 грн. Потім у місті Слов'янську почалися бойові дії. Після закінчення бойових дій, 07 серпня 2014 року, їй подзвонила відповідач та повідомила, що вона є сусідкою по гуртожитку ОСОБА_4 та бажає придбати даний спальний гарнітур. Також, ОСОБА_3 повідомила, що з ОСОБА_4 це погоджено та вона не заперечує. В телефонній розмові ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домовилися про те, що меблю ОСОБА_1 продає за 4000,00 грн., ОСОБА_3 буде сплачувати по 400,00 грн. щомісяця. Однак, станом на теперішній час ОСОБА_3 не здійснила жодного платежу. Спальний гарнітур знаходиться в неї, ним вона користується. Просила позов задовольнити.

Представник позивача, адвокат Клочкова О.М,. в судовому засіданні надала пояснення, аналогічні поясненням позивача, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні надала пояснення та зазначила, що під час обстрілу міста Слов'янська ОСОБА_4 виїхала з місця мешкання. ОСОБА_1 забирала у ОСОБА_4 меблі. Їй подзвонила ОСОБА_4, яка проживала в сусідній кімнатах - № 56, № 58, № 60 та попросила забрати її речі з кімнати. Тому вона забрала меблю себе. Розписку вона писала під натиском дільничного інспектора. В задоволенні позову просила відмовити.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 надала показання та зазначила, що позивач ОСОБА_1 є її сусідкою. 07 серпня 2014 року вона була в неї в гостях. В її присутності відбулася телефонна розмова, після якої ОСОБА_1 їй повідомила про те, що меблю, яку вона продала ОСОБА_4, попросила перепродати їй жінка на ім'я ОСОБА_3 та буде сплачувати грошові кошти частинами.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 надав показання та зазначив, що він є чоловіком ОСОБА_4. У позивачки вони взяли меблю в розстрочку. Під час бойових дій вони виїжджали з м. Слов'янська. Після того, як вони залишили Слов'янськ, спальний гарнітур залишався в кімнаті. Після повернення в кімнаті меблі вже не було. Потім його дружина запропонувала ОСОБА_3 придбати даний гарнітур у ОСОБА_1 та подзвонити ОСОБА_1 з даного приводу.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 надав показання та зазначив, що він є чоловіком відповідача ОСОБА_3 Його дружину ОСОБА_3 ОСОБА_4 попросила забрати з кімнати спальний гарнітур, який і в теперішній час знаходиться в них. Під час бойових дій вони перебували у м. Куп'янськ, його дружина телефонувала ОСОБА_4 та остання просила приглянути за меблею. Після того, як вони повернулися з Куп'янська, забрали гарнітур.

Заслухавши пояснення сторін та показання свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до накладної № 135 Н від 20 листопада 2012 року позивач ОСОБА_1 придбала спальню «Баварія» з матрацом, вартістю 6600,00 грн. Отже, позивач є власником даного майна.

Як випливає з пояснень позивача, показань свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі продажу, відповідно до якого ОСОБА_1 передала майно, а саме спальний гарнітур у власність ОСОБА_4, а ОСОБА_4 прийняла майно та зобов'язалася сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Частина 2 статті 639 ЦК України зазначає про те, що у разі, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

Таким чином, суд доходить до висновку, що між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної меблі.

Стаття 509 ЦК України визначає поняття зобов'язання та говорить про те, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 520 ЦК України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведенням боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Як було встановлено в судовому засіданні, в зобов'язанні, яке виникло внаслідок укладення договору купівлі-продажу спального гарнітуру між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, за згодою кредитора ОСОБА_1, замінений боржник з ОСОБА_4 на ОСОБА_3, що відповідає вимогам ст. 520 ЦК України.

Даний висновок суду ґрунтується на дослідженої в судовому засіданні розписки, наданої відповідачем ОСОБА_3, відповідно до якої ОСОБА_3 підтверджує той факт, що вона отримала спальний гарнітур та зобов'язується сплатити за нього грошові кошти в розмірі 4000,00 грн.

Ствердження відповідача ОСОБА_3 про те, що вона написала дану розписку під тиском дільничного інспектора, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, які зазначають про те, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі., доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, - дана обставина відповідачем в судовому засіданні не доведена.

Натомість, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_6 про те, що в її присутності відбулася телефонна розмова, після якої ОСОБА_1 їй повідомила про те, що меблю, яку вона продала ОСОБА_4, попросила перепродати їй жінка на ім'я ОСОБА_3 та буде сплачувати грошові кошти частинами та свідка ОСОБА_4 про те, що вони придбали у ОСОБА_1 меблю в розстрочку, після чого його дружина запропонувала ОСОБА_3 придбати даний гарнітур у ОСОБА_1 та подзвонити ОСОБА_1 з даного приводу. Також, суд приймає до уваги показання свідка ОСОБА_7, який в судовому засіданні підтвердив той факт, що спальний гарнітур дійсно знаходиться у них.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Отже, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні з достовірністю встановлений факт порушення відповідачем ОСОБА_3 зобов'язання, яке виникло між нею та позивачем ОСОБА_1, суд доходить до висновку, що вимога ОСОБА_1 про стягнення суми, не сплаченої відповідно до укладеного договору купівлі-продажу, підлягає задоволенню в повному обсязі.

При вирішенні питання про стягнення моральної шкоди в розмірі 500,00грн., суд виходить з наступного.

В обґрунтування даної позовної вимоги позивач зазначає про те, що внаслідок неправомірних дій відчула стрес, розлад нервової системи, в неї з'явилася головна біль, безсоння, дратівливість, постійна депресія. Окрім того, їй довелося відвідувати дільничного інспектора, неодноразово вона навідувала відповідача, яка ображала її нецензурною лайкою.

Однак, відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Всупереч вищенаведеним нормам процесуального права, позивач не надав суду жодного доказу, які б підтверджували наявність моральних страждань, погіршення стану його здоров'я та загострення існуючих захворювань. Тому, суд вважає, що вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 450,00 грн. згідно квитанцій від 13.01.2015 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Позивачем до суду не надано відповідного розрахунку кількості та вартості наданих послуг за годину роботи особи, яка видала надавала правову допомогу, зокрема скільки часу витрачено адвокатом Клочковою О.М. на складання позовної заяви. Відповідно до Журналів судового засідання, адвокат Клочкова О.М. брала участь у судових засіданнях на протязі 1 години 19 хвилин. Отже, витрати на правову допомогу становлять 641,48 грн. (з розрахунку: мінімальна заробітна плата з 01 січня 2015 року 1218 грн. х 40%= 487,20 грн. за годину; 487,20 грн. х 1 годину 19 хвилин = 641,48 грн.).

Отже, витрати позивача на правову допомогу не перевищують граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стаття 88 ЦПК України встановлює порядок розподіл судових витрат між сторонами, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено.

При зверненні до суду позивачем був сплачений мінімальний розмір судового збору в сумі 243,60 грн.

Приймаючи до уваги, що судом прийнято рішення задовольнити частково позов ОСОБА_1, стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягає сума сплаченого судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 639, 509, 520, 526, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 80, 88, 212-215, 218, ЦПК України, Законом України "Про судовий збір" , Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2, судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 450 (чотириста п'ятдесят) грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Слов'янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко