Номер провадження: 22-ц/785/4163/15
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д. суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

при секретарі -Павлючук Ю.В. у відкритому судовому засіданні за участю представника ПАТ « Марфін Банк», по довіреності, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, по довіреностям,

розглянула апеляційну скаргу представника ПАТ «Марфін Банк», по довіреності, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2015 р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк", треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору іпотеки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

28.10.2011 р. позивач, ПАТ «Марфін Банк», звернувся до відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовом, уточнив позов, Банк просив стягнути з ОСОБА_2,( позичальник) ОСОБА_3( поручитель) солідарно на користь Банку заборгованість за кредитним договором в розмірі 612 999,80 дол. США і 25 539 920,57 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, земельну ділянку, розташовану за тією ж адресою, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 00405/FО від 14.04.2008 року; а також стягнути з відповідачів в рівних частках судовий збір в сумі 1700 грн.

В обгрунтування позовних вимог Банк посилався на те, що між ВАТ "Морський транспортний банк", правонаступником якого є ПАТ "Марфін Банк"(далі Банк), і відповідачем ОСОБА_2 14.04.2008 р. був укладений кредитний договір № 00405/FО з додатковими угодами.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та відповідачем ОСОБА_3(фінансовий поручитель) був укладений договір поруки, між Банком та відповідачем ОСОБА_4( майновий поручитель) був укладений договір іпотеки, предметом договору іпотеки є нерухоме майно, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, земельна ділянка, розташована за тією ж адресою.

Банк відповідно до умов договорів виконав свої зобов'язання. Відповідач ОСОБА_2 умови договору не виконав, ним порушувався графік погашення кредиту, а також строки сплати відсотків за користування кредитом, тому позивач звернувся до суду, просив про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

25.10.2013 року відповідач ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ "Марфін Банк", треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, уточнив позов просила визнати недійсним іпотечний договір від 14.04.2008 р. з подальшими доповненнями до нього, укладений між нею та ВАТ "Морський транспортний банк", припинити записи про іпотеку та заборону відчуження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по АДРЕСА_1 і земельну ділянку 0,0182 га за вказаною адресою. Представник відповідача ОСОБА_4 у зустрічному позові посилалася на те, що відповідач ОСОБА_4 має психічне захворювання, внаслідок хвороби періодично перебуває на лікуванні. У зв'язку із цим просить визнати іпотечний договір недійсним з моменту його укладання.

Рішенням місцевого суду від 26.02.2015р. позов Банку до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет договору іпотеки задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ПАТ « Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 612999,80доларів США, еквівалент 10872184,97грн.

В задоволені решти позовних вимог ПАТ « Марфін Банк» відмовлено.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ « Марфін Банк» про визнання договору іпотеки недійсним задоволено.

Суд визнав недійсним іпотечний договір від 14.04.2008р., з доповненнями до нього, який укладений між Банком і ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу №942, припинив запис про іпотеку та заборону відчуження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 і земельну ділянку 0,0182га за вказаною аддресою(а.с.139-145,т3).

В апеляційній скарзі представник ПАТ « Марфін Банк», по довіреності, просить скасувати рішення місцевого суду в частині відмови в позові Банка про стягнення заборгованості за кредитним договором з фінансового поручителя ОСОБА_3, а також в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору від 14.04.2008р.

Постановити нове рішення про задоволення позову Банку в повному обсязі, відмовити в зустрічному позові ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору (а.с.151-156,т3).

Представник відповідачів, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, діє по довіреностям, доводи апеляційної скарги не визнала, вважає рішення законним.

Розглянувши матріали справи, заслухавши доводи представника апелянта, заперечення представника відповідачів, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу Банку задовольнити частково.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються вимогами ЦК України, вимогами кредитного договору, договору поруки, іпотечного договору, які були укладені між Банком, позичальником, фінансовим поручителем і майновим поручителем.

По матеріалам справи встановлено, що 14.04.2008 р. між Банком та ОСОБА_2(позичальник) укладено Кредитний договір № 00405/FО (а.с.12-22,т1), за умовами договору Банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника у банку у вигляді не поновлюваної лінії у сумі 411494,19 доларів США на придбання нерухомості та на сплату страхових платежів відповідно до договору, а позичальник зобов'язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісію, пеню та штрафи, що передбачені умовами договору.

До кредитного договору були укладені додаткова угода №1 від 31.03.2009 р.(а.с.23-33,т1), додаткова угода №2 від 12.08.2009 р. (а.с.71-79,т1), додаткова угода №3 від 24.06.2010 р.(а.с.80-90,т1)..

За умовами іпотечного договору від 14.04.2008 р.(а.с.38-44,т1), укладеного між відповідачем ОСОБА_4(іпотекодавець, майновий поручитель ) і Банком, та договорами про внесення змін до іпотечного договору від 22.05.2009 р. і 12.08.2009 р. (а.с.45-53,т1) іпотекодавець ОСОБА_4 надала в іпотеку нерухоме майно, що знаходилося у її власності, а саме:

- домоволодіння, загальною площею 214,4 кв.м, житловою площею 91,1 кв.м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що є власністю іпотекодавця на підставі Свідоцтва про право власності на домоволодіння серія НОМЕР_1, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 01.03.2007 р. на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 08.02.2007 року №64.

- земельну ділянку, загальною площею 0,0182 га, з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером - НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить іпотекодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_3, зареєстрованого 11.01.2007 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 18. Державний акт на право власності на земельну ділянку виданий Одеським управлінням земельних ресурсів Одеської міської ради на підставі рішення Одеської міської ради від 06.03.2006 року № 5587-ІV.

З метою забезпечення зобов'язання позичальника ОСОБА_2, між Банком і відповідачем ОСОБА_3(фінансовий поручитель) 14.04.2008 р. укладено договір поруки № 04035-СО (а.с.54-55,т1) та додаткові угоди №1 та №2 (а.с.56-61,т1), за умовами договору поруки і додаткових угод поручитель ОСОБА_3 поручилась перед кредитором за належне виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору, та у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та по договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Банк виконав свої зобов'язання, відповідно до заяви на видачу готівки № 45 від 14.04.2008 р. надано позичальнику ОСОБА_2 кошти у розмірі 375 000,00 дол. США, що еквівалентно 1 893750,00 грн. (а.с.37,т1). В матеріалах відсутні докази про отримання ОСОБА_2 коштів у сумі 36 494,19 дол. США на сплату страхових платежів, вказані обставини представники сторін під час розгляду справи не оспорювали.

11.11.2010 р. ВАТ "Морський транспортний банк" змінив своє найменування на ПАТ "Марфін Банк", що підтверджується Витягом зі Статуту ПАТ "Марфін Банк", Свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ "Марфін Банк" та довідки з ЄДРПОУ (а.с.91-99,т1).

Відповідач, позичальник ОСОБА_2 не виконав зобов'язання по поверненню суми отриманого кредиту, чим порушив умови кредитного договору, за розрахунком Банку, заборгованість за кредитним договором № 00405/FО від 14.04.2008 р. станом на 26.02.2015р. становить 612 999,00 дол. США та 25 539 920,57 грн. (а.с.120-122,т3).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, вимогам закону, місцевий суд дійшов висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором внаслідок порушення ним зобов'язань.

За рішенням суду 1 інстанції сума заборгованості за кредитним договором стягнута лише з позичальника ОСОБА_2

Суд прийняв до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_3 (фінансового поручителя) про припинення договору поруки ОСОБА_3

В обгрунтування свого висновку про припинення договору поруки між Банком і відповідачем ОСОБА_3, місцевий суд посилався на положення ч. 1 ст. 559 ЦК України. Суд зазначив, що порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. ( Звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом за наявності відповідного спору, такої позиції притримується Верховний суд України у постанові від 21.11.2012 р. у справі №6-134цс12).

Колегія не погоджується з висновком місцевого суду в частині припинення договору поруки фінансового поручителя ОСОБА_3

Частиною 4 ст. ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

По матеріалам справи встановлено, що вимога про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором була направлена відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 09.09.2011р. за вих. №3425/01, отримана відповідачами особисто під підпис кожного 09.09.2011р. Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості 28.10.2011р., тобто строк звернення до поручителя Банком пропущений не був.

Суд 1 інстанції дійшовши висновку про припинення договору поруки між Банком і поручителем ОСОБА_3 з тих підстав, що між позичальником і Банком були підписані неодноразово додаткові угоди до кредитного договору, тому обсяг зобов'язань поручителя значно збільшився.

По матеріалам справи встановлено, що між Банком і позичальником ОСОБА_2 дійсно були підписані додаткові угоди №1,№2,№3 до кредитного договору, між тим, вказаними додатковими угодами не були змінені суттєві умови кредитного договору, які б свідчили про збільшення обсягу відповідальності фінансового поручителя.

Колегія з'ясовувала довід про збільшення відповідальності при розгляді справи в апеляційному суді, але представник поручителя ОСОБА_3 доказів в обгрунтування своїх вимог і висновку суду в цій частині не надала.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, вимогам закону, колегія дійшла висновку, що сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з позичальника ОСОБА_2 і фінансового поручителя ОСОБА_3

На підтвердження суми заборгованості Банком надано розрахунок заборгованості відповідно до якого, заборгованість станом на 26.02.2015р. становить суму 612 999,80 дол. США і 25 539 920,57 грн.: в тому числі:

362500,02 доларів США - поточна заборгованість;

250499,78доларів США - заборгованість по сплаті відсотків;

6805743,52грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

18430588,63грн.- заборгованість за пенею за несплату процентів за користування кредитом;

303588, 42 грн. - заборгованість по несплаті штрафу(а.с.117-119,т3).

Суд 1 інстанції застосував спеціальні строки позовної давності по розрахунку пені за неповернення основного боргу та несплатку відсотків за користування кредитом.

Колегія з вказаним висновком місцевого суду погоджується, враховуючи вимоги ст. 549, 551,616, 257, 258 ЦК України.

В судовому засіданні 26 лютого 2015 р. представником відповідачів була подана заява про застосування строків позовної давності. Таким чином, вимоги Банку щодо стягнення пені підлягають задоволенню частково, розрахунок пені за неповернення основного боргу та несплату відсотків за користування кредитом, підлягає перерахунку з урахування строку спеціальної позовної давності 1 рік.

Таким чином, з позичальника ОСОБА_2 і фінансового поручителя, ОСОБА_3 солідарно на користь Банку стягується:

Заборгованість за кредитним договором в розмірі 612999,80 доларів США і 10872184,97грн., в тому числі:

362500,02 доларів США - поточна заборгованість;

250499,78доларів США - заборгованість по сплаті відсотків;

3199962,77грн. - заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

7368633,78грн. - заборгованість за пенею несплату процентів за корисиування кредитом;

303588,42грн. - заборгованість по несплаті штрафу.

Рішенням місцевого суду відмовлено Банку в позові до майнового поручителя, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним.

Колегія погоджується з висновком місцевого суду в цій частині вимог Банку і по зустрічному позову ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 225 ЦК України, правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред'явити її опікун.

Положеннями п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» встановлено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК.

Судом 1 інстанції була призначена судово-психіатрична експертиза.

Відповідно до Акту № 41 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 29.01.2014 року, ОСОБА_4, 1956 року народження, страждала та страждає в теперішній час, а також на момент укладання 14.04.2008 р. між нею і Банком іпотечного договору, договору від 12.08.2009 р. про внесення змін № 1 та № 2 до іпотечного договору, хронічним стійким психічним розладом, у вигляді параноїдальної шизофренії, стан дефекту, і по своєму психічному стану абсолютно не здатна розуміти значення своїх дій і керувати ними (а.с.80-87,т2).

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, місцевий суд дійшов висновку, що укладений іпотечний договір від 14.04.2008 р. з додатками до нього на підставі 225 ЦК України є недійним, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним підлягає задоволенню. Недійсність іпотечного договору не дає підстав задовольняти позовні вимоги Банку до майнового поручителя ОСОБА_4 про звернення стягнення на іпотечне майно.

В ході розгляду справи в апеляційному суді представник Банку посилалася на те, що своїми діями майновий поручитель ОСОБА_4 спростовує доводи про те, що вона не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними.

Колегія з вказаним доводом не погоджується. Висновок судово - психіатричної експертизи про психічний стан особи на час укладання угоди є обов'язковим висновком спеціалістів по вказаній категорії справ. Такий висновок не може бути спростований лише посиланнями представника позивача про те, що відповідач ОСОБА_4 розуміла значення своїх дій на час укладання угоди.

Таким чином, колегія прийшла до висновку про стягнення суми заборгованості за кредитним договором з позичальника ОСОБА_2 і фінансового поручителя ОСОБА_3, з вказаних відповідачів на користь Банку стягується солідарно заборгованість у розмірі: 612 999,80 дол. США (шістсот дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять доларів США та 80 центів) та 10 872 184,97 грн. (десять мільйонів вісімсот сімдесят дві тисячі сто вісімдесят чотири гривні та 97 копійок).

При подачі позовної заяви і при подачі апеляційної скарги на рішення місцевого суду Банк сплатив на користь держави судовий збір в сумі 1700,00грн. (а.с.9,т1)+120,00грн. (а.с.10,т1)+1827,00грн(а.с.150,т3), всього 3647,00:2=1823,50грн., таким чином, з кожного відповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Банку стягується по 1823,50грн.

Рішення місцевого суду в частині відмови в позові Банку про звернення стягнення на предмет договору іпотеки, про задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки недійсним, скасування запису про іпотеку та заборону відчуження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п2,309ч1п.п.3,4,316,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И ЛА:

апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», по довіреності, задовольнити частково

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2015р. по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в частині часткового задоволення позовних вимог публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, судових витрат, та в частині відмови в позові публічного акцірнерного товаристива « Марфін Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, судових витрат скасувати.

Позовну заяву публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення солідарно суми заборгованості за кредитним договором, судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства "Марфін Банк" заборгованість за кредитним договором в розмірі 612 999,80 дол. США (шістсот дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто дев'ять доларів США та 80 центів) та 10 872 184,97 грн. (десять мільйонів вісімсот сімдесят дві тисячі сто вісімдесят чотири гривні та 97 копійок), з яких:

●362 500,02 дол. США (триста шістдесят дві тисячі п'ятсот доларів США та 02 центи) - поточна заборгованість за наданим Кредитом (основний борг);

●250 499,78 дол. США (двісті п'ятдесят тисяч чотириста дев'яносто дев'ять доларів США та 78 центів) - заборгованість по сплаті відсотків;

●3 199 962,77 грн. (три мільйони сто дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот шістдесят дві гривні та 77 копійок) - заборгованість за пенею за несплату основного боргу;

●7 368 633,78 грн. (сім мільйонів триста шістдесят вісім тисяч шістсот тридцять три гривні та 78 копійок) - заборгованість за пенею за несплату процентів за користування кредитом;

●303 588,42 грн. (триста три тисячі п'ятсот вісімдесят вісім гривень та 42 копійки) - заборгованість по несплаті штрафу.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.02.2015р. в частині відмови в позові публічного акціонерного товариства « Марфін Банк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства « Марфін Банк» про визнання недійсним іпотечного договору від 14.04.2008р. з подальшими змінами до нього, який був укладений між ОСОБА_4 та ВАТ "Морський транспортний банк", посвідчений приватним нотаріусом ОМНО Харитоновою Т.Є. за № 942, припинення запису про іпотеку та заборону відчуження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по АДРЕСА_1 і земельну ділянку 0,0182 га за вказаною адресою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства « Марфін Банк» судові витрати по 1823,50грн. з кожного.

Рішення набирає чинності негайно після його проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області Плавич Н.Д.

Вадовська Л.М.

Колесніков Г.Я.