У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М. Є.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» до ОСОБА_3 про стягнення витрат на підготовку фахівця, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (далі - ДП «НАЕК «Енергоатом») звернулося до суду позовом до ОСОБА_3, у якому зазначало, що відповідно до наказу Севастопольського національного університету ядерної енергії та промисловості (далі - університет) від 25 лютого 2013 року № 95/ок відповідача за його бажанням переведено на платну (контрактну) форму навчання з 01 лютого 2013 року. Оскільки відповідач добровільно відшкодувати витрати, понесені на його навчання, відмовляється, ДП «НАЕК «Енергоатом» просило стягнути із ОСОБА_3 на свою користь 27 387 грн таких витрат та судові витрати.

Заочним рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ДП «НАЕК «Енергоатом» 27 387 грн на відшкодування витрат на підготовку фахівця.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та закрити провадження у справі.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок переведення відповідача за власним бажанням на контрактну форму навчання останній відповідно до п. 5.1 договору має відшкодувати на користь позивача понесені ним витрати на підготовку фахівця в сумі 27 387 грн.

Такі висновки судів ґрунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 22 березня 2010 року між ДП «НАЕК «Енергоатом» та університетом було укладено договір № 2646/07-НАЕК «Про надання освітніх послуг з підготовки фахівця за освітньо-кваліфікаційними рівнями: бакалавр, спеціаліст-магістр, магістр для атомної енергетики України в Севастопольському національному університеті ядерної енергії та промисловості».

21 грудня 2010 року між ДП «НАЕК «Енергоатом», університетом та ОСОБА_3 укладено договір про підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» № 1-10-645-Ю (далі - договір № 1-10-645-Ю).

Пунктом 4.1 договору № 1-10-645-Ю передбачено, що відповідач зобов'язується сумлінно ставитись до навчання, оволодівати теоретичними знаннями, практичними навичками, сучасними методами роботи і досліджень з обраної спеціальності, не пропускати занять без поважних причин, виконувати належним чином та у встановлені строки всі види завдань, виконувати навчально-методичні вимоги викладачів.

Відповідно до п. 5.1 договору № 1-10-645-Ю відповідач повністю відшкодовує позивачеві витрати, понесені ним на його підготовку за весь час його навчання, в тому числі відповідно до договору у таких випадках: дострокового відрахування відповідача з університету: за власним бажанням; за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку чи статуту університету; за невиконання навчальних програм у встановлені терміни; переведення особи за власним бажанням на контрактну форму навчання; недотримання зобов'язань відповідно до п. п. 4.4, 4.5 цього договору; в разі неприбуття або несвоєчасного прибуття відповідача у підрозділ замовника для працевлаштування за направленням на роботу.

Відповідно до протоколу № 1 від 07 лютого 2013 року засідання комісії з укладання договорів зі студентами університету, які навчаються за рахунок коштів ДП «НАЕК «Енергоатом», вирішено виключити з квоти ВП «Южно-Українська АЕС» ОСОБА_3 (3 курс, спеціальність «АЕ») з 01 лютого 2013 року за порушення умов договору, оскільки він пропустив 130 учбових годин без поважних причин за період з 01 вересня по 28 грудня 2012 року, з відшкодуванням витрат ВП «Южно-Українська АЕС» на його навчання (а. с. 41-42).

У лютому 2013 року ОСОБА_3 на ім'я ректора університету написав заяву про переведення його з денної бюджетної форми навчання на денну платну форму навчання (а. с. 99).

Наказом від 25 лютого 2013 року № 95/ок ОСОБА_3 переведено на платну (контрактну) форму навчання з 01 лютого 2013 року (а. с. 46).

Згідно з наданим університетом розрахунком витрати на підготовку фахівця ОСОБА_3 з 01 вересня 2010 року по 31 грудня 2012 року становлять 27 387 грн (а. с. 47-48, 85).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про задоволення позову, відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди виходили із того, що внаслідок переведення відповідача за власним бажанням на контрактну форму навчання останній відповідно до п. 5.1 договору № 1-10-645-Ю має відшкодувати на користь позивача понесені ним витрати на підготовку фахівця в сумі 27 387 грн, розмір яких визначено відповідно до умов договору.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко