Справа № 464/9245/14 Головуючий у 1 інстанції: Шашуріна Г.О.
Провадження № 22-ц/783/3188/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
Категорія справи: 28
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Курій Н.М. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 23 лютого 2015 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення коштів задоволено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4, оскаржив відповідач ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи. Також вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Стверджує, що судом неправильно застосовано до спірних правовідносин ч. 1 ст. 1212 ЦК України. В апеляційній скарзі апелянт просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 23 лютого 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_6 та стягуючи з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 кошти в розмірі 7497 долари США, що станом на 10.12.2014 року згідно офіційного курсу Національного банку України становить 116 784, 64 грн., суд першої інстанції виходив з тих відстав, що позивачем для виконання будівельних робіт передано відповідачу 11000 доларів США, в подальшому від виконання яких позивач відмовився і підстава на якій зазначені кошти були набуті відповідачем - відпала, а невикористана сума коштів склала 7497 долари США, в зв"язку з чим така підлягає поверненню.

З такими висновками колегія суддів погоджується із наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_5 було укладено угоду про виконання робіт з будівництва будинку за адресою: м.Львів-Брюховичі, вул. Львівська, 34. Процес виконання робіт було погоджено сторонами в три етапи: перший улаштування траншей для фундаментів, в"язка арматури, установка опалубки, заливка бетону, виготовлення бетонної плити; другий етап установка несучих колон, улаштування монолітних пінобетонних стін, встановлення перегородок, виготовлення плит перекриття між першим та другим поверхами; третій етап улаштування мансарди, улаштування даху. Строк виконання робіт за кожним з елементів один місяць./а.с.90/

17.03.2011 року для закупки будівельних матеріалів та оплати послуг працюючих позивач ОСОБА_6 передав відповідачу ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 6500 доларів США, що підтверджується розпискою від 17.03.2011 року. /а.с.88/

З розписки від 27.05.2011 року ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 4500 доларів США для облаштування фундаменту/а.с.89/.

Дані обставини встановлені рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 17.07.2013 року, яке набрало законної сили, в зв"язку з чим відповідно до приписів ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Висновком №2537/2553 Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 08 жовтня 2012 року встановлено, що підписи від імені ОСОБА_5 розташовані під рукописними текстами і датами в розписках від 27.05.2011 року та від 17.03.2011 року, виконані самим ОСОБА_5.

Згідно з ч. 4 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Частиною 3 ст.651 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 ст.653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

05.09.2011 року позивачем на адресу відповідача було направлено лист про відмову від договору підряду та вимогою про повернення отриманих за даним договором грошових коштів в розмірі 11 000,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30.08.2011 року становило 87 670,00 грн., з огляду на недотримання відповідачем строків виконання робіт та ненадання звіту про витрачання коштів.

Згідно зі звітом про витрати коштів на придбання будівельних матеріалів та оплату послуг працюючих і задіяної техніки на приватному будівельному об'єкті за адресою: м.Львів- Брюховичі, вул. Львівська, 34 від 25.06.2012 року, складеним відповідачем ОСОБА_5, витрати на виконання робіт, обумовлених укладеним між сторонами договором підряду, склали 60 124,00 грн.

Відповідачем надано копії накладних на придбані матеріали, механізми, послуги доставки в підтвердження здійснених витрат на виконання робіт.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що копії накладних не є належними та допустимими доказами вартості робіт, що були предметом договору підряду, укладеного між позивачем та відповідачем, оскільки вони не дають змоги достеменно встановити факт використання відповідачем всього обсягу будівельних матеріалів для будівництва будинку за адресою: м.Львів-Брюховичі, вул.Львівська, 34, оскільки висновки суду не можуть грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до висновку судової інженерно-технічної експертизи від 28.08.2014 року № 2549 загальна вартість будівельних робіт виконаних по спорудженню житлового будинку за адресою: м. Львів-Брюховичі, вул.Львівська, 34 ОСОБА_6 станом на момент їх виконання в березні-квітні 2011 року без урахування вартості будівельних матеріалів, необхідних для викопування траншей під фундамент, складає 14 873,00 грн.; загальна вартість будівельних матеріалів без врахування вартості будівельних матеріалів, необхідних для викопування траншей під фундаменти, складає 12 950,40 грн.

В зв"язку з чим, загальна сума коштів, використаних відповідачем для виконання робіт за договором підряду, становить 27 823,40 грн., що за офіційним курсом НБУ станом на 17.03.2011 року (1 долар США = 7,9439 грн.) складало 3 503,00 долари США (27 823,40 / 7,9439).

З урахуванням наведеного, сума коштів, які отримані відповідачем від позивача та не використані при виконання будівельних робіт, становить 7 497,00 доларів США (11 000,00 - 3 503,00), що станом на 10.12.2014 року згідно з офіційним курсом Національного банку України (1 долар США = 15,5775 грн.) становить 116 784,64 грн.

Згідно з ч. 1 ст.1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Норми даної статті застосовуються для вирішення спорів, пов'язаних із відновленням майнового стану, оскільки зобов'язання із безпідставного збагачення є загальною підставою для відновлення майнового стану осіб (відновлення справедливості) в разі відсутності інших підстав для цього, якщо захист прав особи не може бути здійснений на підставі договору, делікту, закону тощо.

Для виникнення зобов'язання із набуття або збереження майна без достатньої правової підстави необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До відсутності правової підстави дана стаття відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала.

В даному випадку майном є грошові кошти, які були отримані відповідачем у вигляді попередньої оплати за виконання будівельних робіт. Оскільки договір, що було укладено між позивачем та відповідачем, та за яким ОСОБА_5 набув 116 784,65 грн., вважається розірваним, підстава на якій зазначені кошти були набуті - відпала, тобто отримані відповідачем кошти набуті ним без достатніх на те правових підстав. Відтак, відповідач зобов'язаний повернути цю грошову суму позивачу.

Покликання апелянта на той факт, що судом безпідставно не враховано суми, витраченої ОСОБА_5 на оплату послуг найманих робітників та за доставку і експлуатацію техніки, зокрема екскаваторів, які викопували траншеї на фундамент є безпідставними, оскільки з пояснень позивача та свідків даних в суді першої інстанції встановлено, що траншея викопувалася самим позивачем за його кошти та до укладення договору підряду, який є предметом розгляду в даній справі. В свою чергу відповідачем жодних доказів, що саме ним виконувалися такі роботи суду не представлено.

Що ж до вимоги відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Незважаючи на отримання відповідачем грошових коштів за договором 17.03.2011 року та 27.05.2011 року, даний договір було розірвано позивачем 05.09.2011 року шляхом направлення відповідного листа, який згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення отриманий відповідачем 08.09.2011 року. В листі про розірвання договору підряду позивач висунув вимогу про повернення коштів протягом двох тижнів - не пізніше 19.09.2011 року, а тому саме з цієї дати відповідно до норм ч. 5 ст. 261 ЦК України слід обчислювати початок перебігу строку позовної давності за спірними правовідносинами, який закінчився 19.09.2014 року.

З даним позовом позивач звернувся до суду 08.09.2014 року, тобто з дотриманням загального трирічного строку позовної давності.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої скарги апелянту слід відмовити, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 лютого 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 23 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранням ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: Н.М. Курій

ОСОБА_2