Провадження № 2-1852/15
В справі № 760/435/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2015 року Солом"янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.

при секретарі- Носачову А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить у рахунок погашення заборгованості відповідача за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2007 року в розмірі 6 677 508, 01гр. звернути стягнення на предмет іпотеки - нежиле приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 321, 40 кв.м., ринкова вартість якого станом на 11.06.2015 року , відповідно до Висновку суб»єкта оціночної діяльності, становить 4 976 691,00 гр., яке належить відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу приміщення від 06.01.2000 року, шляхом визнання права власності на нежиле приміщення за Публічним акціонерним товариством « Дельта Банк».

Посилається в позові на те, що 29.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» / правонаступник АТ »УкрСиббанк»/ та відповідачем був укладений Кредитний договір № 0, за умовами якого йому був наданий кредит у розмірі 300 000,00 дол. США строком до 28.05.2018 року під 13 %.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого відповідачем у іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 321, 40 кв.м.

В зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором станом на 25.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 6 677 508, 01 гр. ,яка складається з:

- 3 936 343, 19гр. заборгованості по кредиту;

- 2 741 164, 82гр. заборгованості по процентах.

08.12.2011 року між ПАТ »УкрСиббанк» та ПАТ »Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даними договорами, до ПАТ »Дельта Банк» перейшло право вимоги за Кредитним договором, укладеним між банком та відповідачем.

Виходячи з того, що відповідач не виконує умови договору, кредит та відсотки за користування коштами не сплачує, в порядку виконання вимог п.4.1 Іпотечного договору просить задовольнити позов.

Відповідач у судовому засіданні не заперечував обставин укладення Кредитного договору та розміру заборгованості. В той же час пояснив, що не має можливості погашати кредит, а тому займається пошуками покупця на передане банку в іпотеку приміщення.

Не заперечував проти погашення заборгованості перед позивачем у такий спосіб.

В подальшому представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилається на те, що позивачем не доведено факт відступлення права вимоги за укладеним Кредитним договором між відповідачем та ПАТ »УкрСиббанк», а з наданих позивачем документів такого висновку зробити неможливо, оскільки вони нотаріально не завірені

Крім того, розрахунок заборгованості позивачем проведено неправильно, містить безліч помилок, а вартість майна на момент оцінки є невизначеною.

Вважає також, що відповідач не повинен нести обов»язку погасити кредит перед позивачем, так як він не був повідомлений про відступлення права вимоги ПАТ »УкрСиббанк» на користь позивача.

Вважає також, що привведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає дійсності і ним не надано до суду жодного доказу правильності цього розрахунку.

Значив, що вимоги банку про дострокове повернення кредиту відповідач не отримував, доказів вручення такої вимоги відповідачу представник позивача не надав, а тому вважає, що права позивача з боку відповідача порушені не були, а тому не підлягають захисту.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» / правонаступник АТ »УкрСиббанк»/ та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 0, за умовами якого йому був наданий кредит у розмірі 300 000,00 дол. США строком до 28.05.2018 року під 13 %.

В цей же день для забезпечення виконання зобов'язань позичальника перед банком був укладений Договір іпотеки, відповідно до якого відповідачем у іпотеку банку було передано нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 321, 40 кв.м.

В зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором станом на 25.11.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 6 677 508, 01 гр. ,яка складається з:

- 3 936 343, 19гр. заборгваності по кредиту;

- 2 741 164, 82гр. заборгвоаності по процентах.

/а.с. 8 - 35 /

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст.514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 08.12.2011 року між ПАТ »УкрСиббанк» та ПАТ »Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу вимоги за кредитами, відповідно до умов якого до позивача у порядку, обсязі та умовах, визначених ним, перейшло право вимоги за Кредитними договорами, укладеними ПАТ »УкрСиббанк» з позичальниками, в тому числі відповідачем, за умовами спірного Договору від 29.05.2007 року.

Таким чином, за умовами Договору до позивача перейшло право вимоги за укладеним між ПАТ »УкрСиббагнк» та відповідачем, договором.

/ а.с. 39 - 40; 85 - 86; 89 - 95 /

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акта планування, договору, а при відсутності таких вказівок- відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що умови договору відповідач не виконує, кредит не погашає, в зв»язку з чим утворилася заборгованість.

Згідно з ч.1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека, як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

За правилами ч.1 ст.589 ЦК України та ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

15.10.2014 року на адресу відповідача, як позичальника, була направлена вимога про усунення порушення зобов'язань по Кредитному договору з вимогою погасити заборгованість перед ПАТ «Дельта Банк» та роз»яснено право банку звернути стягнення на предмет іпотеки.

/а.с.171 - 173; 175 /

Відповідач у судовому засіданні підтвердив отримання даної вимоги.

Представник позивача суду пояснив і цього не спростовували відповідач та його представника, заборгованість за умовами Кредитного договору погашена не була.

Відповідно до ст.ст.1049,1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки ч.1 ст.33, ст.39 Закону України "Про іпотеку".

За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві.

З наведеного вище випливає, що звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

Додатковою угодою №1 до Кредитного договору від 30.01.2009 року, якою реєстраційний номер Кредитного договору в системі обліку банку був змінений на № 1, була встановлена схема погашення кредиту, а саме: шляхом щомісячної сплати ануїтентних платежів 25 числа кожного календарного місяця строку кредитування в розмірі 3 441,00 дол. США.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем до суду, вбачається, що з грудня 2011 року кредит та відсотки за користування коштами відповідач не сплачує.

/ а.с. 16; 35 /

Відповідач у судовому засіданні даних обставин не спростовував.

Умовами ст. 590 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до п.4.3 та 4.4. Договору іпотеки у випадках, зазначених у п.п.2.1.1-2.1.2 даного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю повідомлення відповідно до ст.35 Закону України» Про іпотеку» і в разі невиконання вимог, зазначених у повідомленні, звертає стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п.п.2.1.1 та 2.1.2 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов»язань за Кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов»язків, встановлених цим договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов»язання за Кредитним договором, а вразі невиконання іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З точки зору частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» позивач, як іпотекодержатель, має право захистити свої майнові права звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.4.2 Договору іпотеки іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки і один з наступних способів: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ч.1 ст.37 Закону України « Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Відповідно до п.41 вище приведеної постанови Пленуму при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

З наданого позивачем при зверненні до суду Висновку про ринкову вартість об»єкта оцінювання, виконаного ТОВ»Вектор Оцінка», ринкова вартість об»єкта оцінки, тобто спірного приміщення, становить 4 460 715, 00 гр.

Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача та їх задоволення.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7.5 Кредитного договору банк має право відступити право вимоги за цим Договором третій особі без отримання на це згоди позичальника.

Представник позивача суду пояснив і це підтверджується повідомленням позивача, відповідач був повідомлений про заміну кредитора в даному зобов»язанні.

Це ж підтверджується і діями відповідача, який у січні та лютому 2015 року звертався до позивача з заявою про реструктуризацію заборгованості.

/ а.с. 83; 154 - 157; 177 - 180 /

заміни кредитора у зобов'язанні, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), визначено ст.512 ЦК України.

Згідно зі ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов»язанні здійснюється без згоди боржника,якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

З цього випливає, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов'язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, однак сторони мають право додатково врегулювати порядок заміни кредитора у договорі.

Така ж позиція висловлена і Верховним Судом України в постанові №3-43гс15 від 15 уквітня 2015 року, яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обов»язковою для суду.

Відповідач та його представник у судовому засіданні пояснили, що Договору про купівлю-продаж прав вимоги від 08.12.2011 року, не оспорювали.

Виходячи з цього, заперечення відповідача з цього приводу не можуть бути прийняті до уваги.

Крім того, відповідач у судовому засіданні не заперечував отримання вимоги банку про дострокове погашення кредиту і це підтверджується наданим представником позивача повідомленням та зворотнім поштовим повідомленням про його отримання.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Заперечуючи розмір заборгованості відповідача за умовами договору та оцінку предмета іпотеки, будь-яких доказів на їх спростування, які б відповідали вимогам ст.ст.57-58 ЦПК України, представник відповідача суду не надав.

Виходячи з викладеного вище, заперечення представника відповідача не можуть бути прийняті до уваги і в цій частині.

Що стосується решти обставин, викладених у запереченні представника відповідача на позов, вони також не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні даного спору, виходячи з предмету позову, та не впливають на викладені вище висновки суду щодо обгрунтованості вимог позивача.

Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Виходячи з цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3654.00 гр. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду.

Керуючись ст. ст. 15,16, 512,514, 516, 526, 611,ч.1 ст.575, ч.1 ст.589,590, 1049-1050,1054 ЦК України, ст.ст.1, ч.3 ст. 33, 36, 37, ч.ч.1,2 ст.39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3-4,10-11,57-60, 88, 209,212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29.05.2007 року в розмірі 6 677 508, 01 гр., з яких: 3 936 343, 19 гр. заборгованості по кредиту та 2 741 164, 82 гр. заборгованості по процентах, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежиле приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 321, 40 кв.м., ринкова вартість якого станом на 11.06.2015 року , відповідно до Висновку суб»єкта оціночної діяльності, становить 4 976 691,00 гр., яке належить ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу приміщення від 06.01.2000 року, шляхом визнання права власності на нежиле приміщення за Публічним акціонерним товариством « Дельта Банк».

Визнати за Публічним акціонерним товариством Дельта Банк» право власності на нежиле приміщення магазину, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 321, 40 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 3654,00 гр. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: