Справа № 351/378/15-ц
Номер провадження №2/351/248/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Боднарука М.В.,

секретаря - Лакуста М.З.,

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про надання тимчасового дозволу на виїзд дитини за межі України. Позовні вимоги мотивувала тим, що її батьки - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають на заробітках за межами України в Португалії і мають право на постійне проживання. У сторін є дочка - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2., яка навчається в школі, а позивачка працює фельдшером в сільській амбулаторії і має намір під час канікул дитини виїхати на відпочинок в Португалію для оздоровлення та відпочинку дитини, а також а гості до своїх батьків.

Відповідач по справі безпідставно відмовляє позивачці в наданні нотаріально засвідченого дозволу на тимчасовий виїзд дочки - ОСОБА_7 на відпочинок під час літніх канікул в Португалію до батьків позивачки так як вони в даний час спільно не проживають і їхня сім'я розпалась остаточно і тому отримати від відповідача згоду на тимчасовий виїзд дитини за кордон не є можливим.

Відмова відповідача надати такий дозвіл не відповідає інтересам дитини, унеможливлює безперешкодне відвідування позивачки з дитиною батьків останньої за межами України, та порушує права дитини, а тому позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом так як такі дії відповідача суперечать інтересам дитини .

Позивачка та її представник в судовому засіданні просили позов задоволити та надати тимчасовий дозвіл на вивіз дитини за кордон, зазначила, що має намір під час канікул дитини виїхати на відпочинок в Португалію для оздоровлення та відпочинку дитини, а також в гості до батьків позивачки. Позивачка в даний час є вагітною від іншого чоловіка і до 19.08.2015 р. повинна повернутися на Україну для проходження медичного огляду.

Відповідач та його представник в судовому засіданні зазначили, що проти позову заперечують та просили в позові відмовити, зважаючи на те, що в позивачки в Португалії легально проживають батьки, а тому він припускає, що позивачка з дочкою може залишитися там проживати.

Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення, суд прийшов до такого висновку по слідуючих міркуваннях:

- з свідоцтва про шлюб слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_8 15.09.2007 р. зареєстрували шлюб, після розірвання шлюбу «Суздаль» присвоєно прізвище «ОСОБА_1». З свідоцтва про народження ОСОБА_7 вбачається, що батьками останньої записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Згідно вимог ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Конституцією України (ст. 33) гарантується кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом .

Конвенція про права дитини, прийнята 44 -ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., передбачає, що Держави - учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь - яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну. Щодо права залишати будь - яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моралі населення, або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про охорону дитинства", батьківське право не може здійснюватись всупереч інтересам дитини, які зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

У відповідності з ч.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Суд не може взяти до уваги довод и відповідача в тому, що позивачка із дитиною може залишитись постійно проживати в батьків в Португалії, внаслідок чого він буде позбавлений можливості приймати участь у вихованні дитини так як із пояснень сторін вбачається, що позивачка минулого року з дозволу відповідача їхала із дитиною літом до батьків в Португалію і повернулась, в даний час вона проживає в фактичному шлюбі із іншим чоловіком і в даний вагітна і хоче використати дородовий період для оздоро влення дитини та повернутися додому в Україну.

За таких обставин, з урахуванням інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що відмова відповідача в наданні дозволу на виїзд дитини за кордон суперечить інтересам дитини, а тому суд вважає за доцільне надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України, неповнолітній дитині ОСОБА_7 разом із матір'ю ОСОБА_1 в період з 01.06.2015 р. по 19.08.2015 р.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 150, 154, 155 СК України, ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд за межі України неповнолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір'ю ОСОБА_1, 1989 року народження в період з 01.06.2015 р. по 19.08.2015 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Снятинський районний суд. У разі відсутності сторін, під час проголошення судового рішення подається апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис

Голова Снятинського районного суду Боднарук М.В.