АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4070/15 Головуючий І інстанції - Матвієвська Г.В.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: - Овсяннікової А.І., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря - Калюжної Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О.О. про визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, договору відступлення права за іпотечним договором та договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ТОВ «Кредекс Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О.О. про визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, договору відступлення права за іпотечним договором та договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним.

В обґрунтування своїх вимог вказали, що 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір. 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір, предметом якого був житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

06.10.2010 року ПАТ «Кредобанк» відступив ТОВ «Кредекс фінанс» всі права вимоги за кредитним договором, укладеним між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4

12.04.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Кредекс фінанс» (новий іпотекодержатель) був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.07.2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором від 07.12.2007 року заборгованість за тілом кредиту - 193332 грн., несплачені нараховані відсотки - 116693,72 грн., судові витрати - 1820 грн., а всього - 311845,72 грн.

На підставі виконавчого листа №2029/2-2017/11 від 11.12.2012 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції була винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.01.2013 року за вказаним рішенням.

У 2014 році позивачі дізналися про те, що 16.01.2014 між ТОВ «Кредекс фінанс» та ОСОБА_6 був укладений договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 07.12.2007 року.

Вказали, що правочин за своїм змістом є договором факторингу, в якому в свою чергу фактором може бути банк або фінансова установа, а також фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Просили визнати недійсними договір відступлення прав вимоги за кредитним договором від 07 грудня 2008 року, укладений 16 січня 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6; договір про відступлення права за іпотечним договором від 07.12.2007 року, укладений 16.01.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6; договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 23.04.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, а також скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_3

Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року позов задоволено. Визнано недійсним договір відступлення прав вимоги за кредитним договором №Ф71/12-07/В2 (А100003) від 07 грудня 2008 року, укладений 16 січня 2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6, договір про відступлення права за іпотечним договором, який забезпечує виконання зобов'язань за договором кредиту №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року, укладений 16.01.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_6, договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений 23.04.2014 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 серії ВТТ №639267, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушевою О.О., зареєстрований в реєстрі за №610, скасовано державну реєстрацію права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, стягнуто в частковому порядку з ТОВ «Кредекс Фінанс» та ОСОБА_3, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судовий збір у розмірі 81,20 грн. з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що визнання незаконним договору купівлі - продажу житлового будинку є неможливим.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредекс Фінанс» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити за його безпідставністю. Посилається на те, суд першої інстанції неповно з'ясував обставини по справі, припустився порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що для визнання недійсними договорів відступлення прав відсутні підстави.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що чинним законодавством не допускається уступка вимог, які випливають з кредитного договору, особі, яка не є фінансовою установою. Оскільки ОСОБА_6 не має права здійснювати фінансові послуги відповідно до чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що договір про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом суперечить нормам цивільного законодавства, і в силу ст. 203, 215 ЦК України його слід визнати недійсним. Оскільки договір відступлення права вимоги за іпотечним договором є похідним від договору про відступлення права вимоги за фінансовим кредитом, тому теж підлягає визнанню його недійсним.

Проте погодитись з таким рішенням суду першої інстанції не можна.

Встановлено, що 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №Ф71/12-07/В2(А100003), 07.12.2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5 був укладений іпотечний договір. Предметом іпотеки за даним договором виступає житловий будинок з надвірними будівлями, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 45,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12 - 16 ).

06.10.2010 року ПАТ «Кредобанк» відступив ТОВ «Кредекс фінанс» всі права вимоги за кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 12.04.2011 року між ПАТ «Кредобанк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «Кредекс фінанс» (новий іпотекодержатель) був укладений договір про відступлення права за іпотечним договором ( а.с. 17 ).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.07.2012 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за кредитним договором №Ф71/12-07/В2(А100003) від 07.12.2007 року заборгованість за тілом кредиту - 193332 грн., несплачені нараховані відсотки - 116693,72 грн., судові витрати - 1820 грн., а всього - 311845,72 грн. (а.с. 18 - 19 ).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України "Про іпотеку" невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору

Пунктом 5 Іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку".

Згідно частини 1 статті 37 Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

16.01.2014 року між ТОВ «Кредекс фінанс» та ОСОБА_6 укладено договір відступлення права вимоги за фінансовим кредитом.

16.01.2014 року між цими ж сторонами укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором, відповідно до п.1.1. якого первісний іпотекодержатель відступає, а новий іпотекодержатель набуває права вимоги за іпотечним договором і стає іпотекодержателем предмета іпотеки, що належить ОСОБА_5 ( а.с. 22 - 24 ).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про порушення вимог Законів України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", «Про банки та банківську діяльність", оскільки у даному випадку було укладено договір відступлення права вимоги (цесії), а не факторингу.

Передбачені законом підстави, які б перешкоджали укладенню між ТОВ «Кредекс фінанс» та ОСОБА_6 як фізичною особою, договору відступлення права вимоги за фінансовим кредитом у даному випадку відсутні. Також і в кредитному договорі від 07.12.2007 року, укладеному між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 не передбачено заборони щодо передачі права вимоги іншій особі.

Таким чином, договір відступлення права вимоги за фінансовим кредитом укладений з додержанням вимог чинного законодавства.

Оскільки відсутні підстави для визнання недійсним договору відступлення права вимоги за фінансовим кредитом, відповідно, відсутні й підстави для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Зважаючи на те, що договір купівлі-продажу житлового будинку від 23.04.2014 року, за яким право власності на спірний будинок перейшло до ОСОБА_3 є похідним від вищеописаних договорів відступлення права вимоги, відсутні підстави для визнання недійсним цього договору купівлі-продажу ( а.с. 25 - 27 ).

Посилання представника позивачів в суді апеляційної інстанції на те, що права за договором кредиту та іпотеки не могли бути відступлені, оскільки рішенням суду вже стягнуто з позивачів заборгованість за кредитним договором та вказане судове рішення виконується шляхом списання коштів з заробітної плати ОСОБА_4 судовою колегією не приймаються.

Згідно довідки Орджонікідзевського ВДВС №9871 від 29.07.2015 року, відрахування в рахунок погашення заборгованості на користь ТОВ «Кредекс фінанс» за виконавчим листом №2029/2-2017/11 від 11.12.2012 року не проводилися.

Виходячи із наведеного, колегія суддів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 - відмовити.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_3, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» - задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15 квітня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в позові ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Верповська О.В., приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Вахрушева О.О. про визнання договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, договору відступлення права за іпотечним договором та договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді