Справа № 419/356/15-ц
Провадження № 2/419/164/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Краснопольському С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 27.08.2005 року по 26.08.2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні.

У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, проте не має можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_2, однак останній дозволу на виїзд дитини добровільно не надає, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України відповідач виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем прописки на теперішній час не мешкає.

На підставі вищенаведеного, позивач просила суд надати дозвіл на тимчасові виїзди за межі території України та повернення до України її малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі її матері - ОСОБА_1, без дозволу (згоди) та супроводу батька - ОСОБА_2, надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення (оформлення) проїзних документів на тимчасові виїзди за межі України та повернення до України, для її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) її батька ОСОБА_2, до досягнення дитиною повноліття, надати їй дозвіл на надання малолітній доньці невідкладної медичної допомоги для забезпечення життя та здоров`я, у разі крайньої необхідності, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини, до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

30 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 надала суду змінену позовну заяву, в якій зазначила, що вона, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, проведенням АТО (антитерористичної операції), має намір вивезти малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме до Російської Федерації, в Саратівську область, де проживають її родичі, які постійно запрошують їх з донькою до себе, проте не має такої можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_2, однак останній дозволу на виїзд дитини добровільно не надає, звертатися до нотаріуса для оформлення відповідних документів відмовляється, тому позивачка просить суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, за межі території України, а саме до Російської Федерації, без дозволу (згоди) та супроводу батька - ОСОБА_2, строком на три роки, а також стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав.

Представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що з 27.08.2005 року по 26.08.2009 року позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.12) та копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13). Від шлюбу мають малолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11).

Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її вихованні та утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї позивачки (а.с.14).

У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, проте не має можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_2, однак останній дозволу на виїзд дитини добровільно не надає, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України відповідач виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем прописки на теперішній час не мешкає.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.

Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Він регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;

3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:

свідоцтва про смерть другого з батьків;

рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачає обмеження на виїзд з України з міркувань безпеки громадян.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в зміненій позовній заяві зазначила країну прямування, а саме до Російської Федерації, мету виїзду та часовий проміжок перебування у цій державі.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування, мету виїзду та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач позовні вимоги визнав, представник служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації позовні вимоги підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за необгрунтованістю.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України, а саме до Російської Федерації, строком на три роки, без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації задовольнити частково.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України, до Російської Федерації, та повернення до України її малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, строком на 3 (три) роки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити за необгрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О. М. Іванова