22 квітня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої - судді Логінової С.М.,
при секретарі Греховій Г.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що на початку 2014 року він з метою поліпшення житлових умов підшуковував для купівлі у м. Хмельницькому квартиру. Для цього він звернувся до ріелторської контори, яка запропонувала йому квартиру АДРЕСА_1, власником якої є відповідач по справі - ОСОБА_2 Оскільки у ОСОБА_3 на вказану квартиру документи ще не були оформлені, і для цього йому необхідний був певний час, вони уклали 31 січня 2014 року договір про наміри. За умовами цього договору ОСОБА_2 взяв на себе зобов'язання не пізніше 1 березня 2014 року укласти із позивачем договір купівлі-продажу. Позивач, в свою чергу передав, в якості авансу 8 000 грн. Зазначені факти підтверджуються даними договору про наміри та розписки.
ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав - у зазначені терміни квартиру не продав, а отриманий аванс повернути відмовився. Вимоги про повернення належних позивачу коштів ігнорує, зустрічей уникає, на телефонні дзвінки не відповідає.
Враховуючи, що від купівлі-продажу відповідач відмовився в односторонньому поряду, наміру повертати гроші не має, утримує їх неправомірно, користується ними без відповідних правових підстав, вважає, що щодо нього слід застосувати правила ст. 625 ЦК України, а саме стягнути з відповідача 1440 грн. шкоди, завдану інфляційними процесами (1,022 x 1.033x 1.038 x 1.010 x 1.004 x 1.008 x 1.029 x 1.024=1.180; 1.180 x 8000 = 9440-8000 = 1440 грн.), а також 3 проценти річних, які становлять 160 грн.
ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 8 000 грн., шкоду, завдану інфляційними процесами в сумі 1440 грн., 160 грн. - 3 відсотки річних на день винесення рішення.
У судове засідання представник позивача не прибув, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи та письмові заперечення на позов до суду від нього не надходили. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого рішення.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Згідно із ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із ст. 509 ч. 1 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 31.01.2014 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна, згідно п. 2.2 якого сторони домовилися та зобовязалися укласти не пізніше 1 березня 2014 року договір купівлі-продажу трикімнатної квартири , розташованої за адресою: АДРЕСА_2. Позивач, в свою чергу передав, як аванс 8000 грн., що підтверджується договором про наміри та розпискою ОСОБА_2
ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання не виконав - у зазначені терміни квартиру не продав, а отриманий аванс повернути відмовився. Вимоги про повернення належних позивачу коштів ігнорує, зустрічей уникає, на телефонні дзвінки не відповідає.
Оскільки договір купівлі продажу квартири, який би відповідав за своєю формою та змістом вимогам закону між сторонами укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, то передана грошова сума у розмірі 8000 грн. є авансом, який підлягає поверненню. Така ж позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 лютого 2013 року у справі № 6-176цс12, в ухвалі Верховного Суду України 16 квітня 2015 року у справі № 6-174ц15.
Також п. 5.2 договору про наміри щодо купівлі-продажу нерухомого майна якщо покупець в зазначений термін не виконує всі зобовязання за цим договором, аванс повертається покупцю.
Враховуючи, що від купівлі-продажу відповідач відмовився в односторонньому поряду, наміру повертати гроші не має, утримує їх неправомірно, користується ними без відповідних правових підстав, суд приходить до висновку, що нього слід застосувати правила ст. 625 ЦК України та стягнути інфляційні витрати за користування чужими коштами у сумі 1440,00 грн. та три проценти річних від простроченої сумі у розмірі 160,00 грн.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 8000,00 грн. авансу, три проценти річних від простроченої суми у розмірі 160,00 грн. та інфляційні нарахування у сумі 1440 грн., а всього 9600,00 грн.
Керуючись ст.ст.10,11,60, 213, 215, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 509, 525, 526, 546, 570, 612, 625 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 8000 (вісім тисяч) грн., інфляційні нарахування у сумі 1440,00 (одна тисяча чотириста сорок) грн., три проценти річних від простроченої суми у сумі 160 (сто шістдесят) грн., а всього 9600 (девять тисяч шістсот) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.