Заводський районний суд м. Миколаєва
Справа № 2/487/868/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
09.04.2015 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі
головуючого судді Разумовської О. Г.,
при секретарі Кожину В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідач порушує умови кредитного договору від 14. 09. 2007 № ML-400/294/2007, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1, і укладеного на його забезпечення договору іпотеки від 14. 09. 2007 № PCL-400/382/2007, та не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості. В добровільному порядку суму заборгованості за кредитним договором не погашено, що і стало підставою для звернення позивача до суду з позовом.
До судового засідання в день оголошення рішення у справі представник позивача не з'явився, суду надав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові підтвердив, просив суд позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно, причин неявки суду не повідомив, відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглядалась за його відсутності. Суд зі згоди представника позивача ухвалює заочне рішення у справі.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 10. 12. 2010 Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 14. 09. 2007 № ML-400/294/2007.
Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути банку вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені в кредитному договорі.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Позивачем зазначене зобов'язання виконано в повному обсязі, однак позичальник ОСОБА_1 порушує зобов'язання за договором по поверненню кредиту, кредитне зобов'язання не виконав, що призвело до виникнення заборгованості.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_1 передав банку в іпотеку за договором іпотеки від 14. 09. 2007 № PCL-400/382/2007 належну йому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В. від 14. 09. 2007 за реєстровим № 2873, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів за № 2346808, квартиру АДРЕСА_1.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору.
У пункті 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
В абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").
В абз. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні.
У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті.
Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК України) в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима.
За такого, у суду є підстави для стягнення заборгованості в доларах США із зазначення її еквіваленту у гривнях за курсом НБУ на день ухвалення рішення.
На день ухвалення рішення у справі станом на 09. 04. 2015 курс НБУ становив 23, 5103 грн. за 1 дол. США.
За такого, еквівалент суми заборгованості за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі складає 3786497, 92 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
На теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, у зв'язку з чим позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку», положення пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки із застосуванням процедури продажу шляхом надання права позивачу як іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Також підставі ст. ст. 86, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесений судовий збір у розмірі 3654, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 208-218 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» понесений судовий збір у розмірі 3654, 00 грн.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в строк та порядок, передбачені ст. ст. 294-296 ЦПК України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданої протягом 10 днів з моменту його отримання.

Суддя О.Г. Разумовська