Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Крещенко М.А.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 м. Харкова ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання протиправними дій та про зобов*язання здійснити повернення вкладу, нарахованих відсотків за договором банківського вкладу ,-

в с т а н о в и в:

11.03.2015 р. позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати незаконними дії ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо невиконання умов договору від 27.11.2014 року та приписів постанови Правління Національного банка України від 03.12.2003 року №516, зобов'язати відповідача виконати в натурі обов'язок з повернення ОСОБА_1 вкладу в розмірі 10000 доларів США із нарахованими відсотками у розмірі 312,50 доларів США шляхом забезпечення їх повернення у готівковій формі у валюті рахунка вклада.

В обґрунтування вимог зазначила, що 27.11.2014 р. між нею та банком укладено договір банківського вкладу № 300131/138901/3-14, строк повернення вкладу та відсотків 27.02.2015 року, виплата відсотків за ставкою 12,5% річних.

27.02.2015 року банк не повернув передбачені договором кошти, в результаті чого 03.03.2015 року ОСОБА_1 направила скаргу про неправомірні дії посадових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та кредит».

Вважає, що такі дії відповідача є протиправними і такими, що порушують її права, як споживача фінансових послуг, тому звертається до суду для захисту своїх прав з метою повернення вкладу.

Представник позивача у судовому засіданні зазначила, що зменшує суму нарахованих відсотків з 312,50 доларів США до 155,72 доларів США, інші позовні вимоги залишає без змін та просить їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеному в позові.

Представник відповідача в судове засідання з'явилася, надала заперечення, пояснив, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, адже умови договору про банківський вклад банком виконуються та жодних порушень положення чинного законодавства України та/або положень договору про банківський вклад, який припинено, банком не вчинено. Окрім того, позивач необґрунтовано та безпідставно нарахував проценти за договором про банківський вклад. Банком, як податковим агентом здійснювалося утримання податку з нарахованої суми процентів та вкладу та утримання військового збору.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27.11.2014 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» укладено договір-заяву №300131/138901/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові Гроші» на 3 місяці в іноземній валюті, згідно пункта 3 якого виплата процентів, нарахованих на Вклад, здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у пп. 4.2. 4.3.1 основних умов, одночасно із поверненням Вкладу.

Згідно умов договору банк відкриває клієнту рахунок у долларах США та зобов'язується здійснити нарахування відсотків за термін розміщення вкладу та повернути у строки, зазначені у договорі.

Відповідно до пунктів 1, 2 Договору термін повернення вкладу та відсотків встановлено 27 лютого 2015 року із виплатою відсотків за ставкою 12,5% річних. Тобто, 27 лютого 2015 року у відповідачів виникло зобов'язання з повернення позивачу суми у розмірі 10312,50 долларів США (згідно валюти рахунка).

Відповідно до пункту 7 Договору строк розміщення Вкладу не може бути продовжений Сторонами.

Однак, 27 лютого 2015 року на вимогу позивача передбачені Договором кошти у валюті рахунка вкладу не були повернуті позивачці. Даний факт порушення її прав та невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» зобов'язань за Договором-заявою від 27 листопада 2014 року № 300131/138901/3-14 підтверджується направленою засобами поштового зв'язку Скаргою про неправомірні дії посадових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», які призвели до порушення умов Договору та свідчать про невиконання зобов'язань з повернення вкладу із нарахованими відсотками.

Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1061 ЦК України, банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

З матеріалів справи вбачається, що банк прийняв від вкладника грошові кошти у розмірі 10000 доларів США внесені позивачем на 3 місяці з 27.11.2014 по 27.02.2015 р.р.

Згідно п. 3. банк зобов'язався виплатити проценти, нараховані на Вклад у день закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 основних умов, одночасно із поверненням суми Вкладу.

Частиною 1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, 27.02.2015 року позивачка звернулася про повернення коштів, що передбачені договором, але вони не були повернуті банком, наразі 03.03.2015 р. ОСОБА_1 засобами поштового звязку звернулася до банку зі скаргою про неправомірні дії посадових осіб ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо невиплати відсотків та неповернення вкладу, однак відповіді не отримала.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Аналогічні зі своїм змістом норми містяться й у Інструкції «Про порядок відкриття, використання й закриття рахунків у національній і іноземній валютах», затвердженої постановою правління Національного Банку України № 492 від 12.11.2003 року (далі - Інструкція).

Пунктом 10.12 Інструкції передбачено, що після закінчення строку або настання інших певних обставин, законодавством України або договором банківського вкладу, кошти з депозитного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі наявними або в безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів або за заявою вкладника на інший його рахунок.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо в зобов'язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (дату).

Зважаючи на вищевикладене, відповідно до умов Договору банківського вкладу, та в силу ч. 2 ст. 1060 ЦК України, відповідач був зобов'язаний повернути позивачці суму банківського вкладу на вимогу ОСОБА_1 у дату повернення вкладу.

Відтак, вимоги позивачки про повернення суми банківського вкладу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується решти позовних вимог, то суд з цього приводу приходить до наступного висновку.

Оскільки датою повернення вкладу встановлено 27.02.2015 року, а банк не повернув позивачці вклад по день розгляду справи судом, належним способом захисту в цій частині буде стягнення суми вкладу на її користь та застосування норм ч. 5 ст. 1061 ЦК України, згідно якої проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов'язку в натурі.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Звернення до банку із заявою про повернення банківського вкладу в день закінчення строку дії договору свідчить про намір вкладника припинити дію такого договору та зумовлює обов'язок банку повернути депозитні кошти з процентами.

Позивачкою, не враховані норми Податкового кодексу України щодо оподаткування нарахованих процентів за Договором про банківський вклад.

Як вбачається із виписки по особовому рахунку за період з 27.11.2014 року по 23.04.2015 року, Банком як податковим агентом здійснювалися утримання податку з нарахованої суми процентів по вкладу та утримання військового збору.

Також, Банком 02.03.2015р. частково виплачені Позивачу грошові кошти у загальній сумі 100,00 (сто) доларів США.

Таким чином, станом на 23.04.2015 року сума вкладу за Договором про банківський вклад складає 10000,00 (десять тисяч ) доларів США, та сума нарахованих відсотків становить 155 (сто п'ятдесят п'ять доларів США) 72 центів, а не 312,50 (триста дванадцять) доларів США 50 центів, як це зазначено Позивачем у позовній заяві, та обліковуються на рахунку на вимогу відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 27.11.2014 року по 23.04.2015 року.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Станом на час розгляду справи, за Повідомленням Національного Банку України офіційний курс гривні до долару США встановлений на рівні 2253,10 грн. за 100 доларів США.

Таким чином розмір судового збору становить (10000 доларів США/100*2253,10*1%/100) 2253.10 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208-210, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 526, 530, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в особі відділення №123 м. Харкова ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» про визнання протиправними дій та про зобов*язання здійснити повернення вкладу, нарахованих відсотків за договором банківського вкладу - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором банківського вкладу №300131/138901/3-14 від 27 листопада 2014 року в розмірі 10155, 72 доларів США (десять тисяч сто п*ятдесят п*ятьдоларів США) 72 центи, з яких: 10 000 доларів США - сума банківського вкладу; 155,72 доларів США - сума нарахованих відсотків.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 2 253 (дві тисячі двісті п*ятдесят три) гривні 10 копійок.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв