Справа № 132/1426/14-ц Провадження № 22-ц/772/1352/2015Головуючий в суді першої інстанції Каращук О. Г.
Категорія 48 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді: Марчук В.С.,

суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.,

при секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 04.03.2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, -

ВСТАНОВИЛА :

08.05.2014 року позивач ОСОБА_3 звернулась у Калинівський районний суд Вінницької області з даним позовом, у якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1000 грн., щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили, посилаючись на норму ст.185 СК України.

Підставами даного позову зазначено те, що у сторін у період шлюбу народилось двоє дітей: син - ОСОБА_5 2000 року народження, та донька - ОСОБА_4 2003 року народження, з яких - син перебуває на утриманні відповідача, а донька - на утриманні позивачки.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30.07.2013 року шлюб між сторонами розірвано.

Донька ОСОБА_4 навчається в Калинівській школі-гімназії №2. Для успішного навчання відвідує додаткові заняття з англійської та німецької мов. Маючи здібності до танців, вона відвідує гурток танців. Для оздоровлення - відвідує секцію з плавання. Всього за місяць на дитину позивач додатково витрачає 2000 грн., які складаються з щомісячної оплати: 320 грн. - за заняття англійською мовою; 160 грн. - за заняття німецькою мовою; 275 грн. - за заняття в секції плавання; 440 грн. - за заняття у гуртку танців; 725 грн. - дороги у басейн та на танці; 80 грн. - витрат на одяг для виступів та змагань.

Відповідач матеріальної допомоги на додаткові витрати доньки не надає, тому позивач звернулася з даним позовом і просила суд стягнути з відповідача половину зазначених додаткових витрат.

Крім того, позивач у доповнення позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача 6000 гривень додаткових витрат за минулих 6 місяців.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 04.03.2015 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1000 грн. додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно, і витрати в сумі 700 грн. за надання юридичних послуг.

Не погодившись із даним рішенням відповідач ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, як незаконне та таке, що підлягає скасуванню з винесенням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 і стягнення з неї на користь ОСОБА_2 судових витрат.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, виходячи з норми ч.1 ст. 303 ЦПК України, вважає що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_2 1000 грн. щомісячно додаткових витрат на дитину ОСОБА_4, суд виходив з обставин, що позивачка являється інвалідом 2 групи та змушена періодично витрачати кошти на власне лікування; що на її утриманні знаходиться донька ОСОБА_4 2003 року народження; що донька відвідує додаткові заняття з англійської та німецької мов, секцію плавання , гурток танців; що за дорогу в басейн та гурток танців позивачка теж витрачає кошти.

Ще суд виходив з того, що вважав встановленим всі зазначені обставини і що вони підтверджуються довідками з басейну (від 18.02.2014 року), довідкою за підписом керівника танцю, довідкою про відвідування занять з німецької та англійської мов.

Проте, колегія суддів з таким висновком не погоджується, виходячи з наступного.

Ті обставини, що позивачка є інвалідом другої групи, підтверджується пенсійним посвідченням № на а/с 4; що донька сторін - ОСОБА_4 перебуває на утриманні позивачки, а їхній син ОСОБА_5 - на утриманні відповідача, і що з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на доньку, а з ОСОБА_3 - на сина, встановлено рішенням Калиновського районного суду Вінницької області від 16.12.2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини (а/с91-93) і відповідно до норми ч.3 ст.61 ЦПК України, звільнені від доказування.

Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

У п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Таким чином, для стягнення додаткових витрат потрібні виняткові обставини, які мають бути підтвердженими належними та допустимими доказами. На думку колегії суддів, позивачка не надала суду доказів про здібності доньки до зазначених іноземних мов, натомість вказала у позові, що ці заняття потрібні для успішного навчання у Калинівській школі-гімназії №2 (а/с1).

Надана позивачкою довідка з Вінницької громадської організації "Болеро-Денс" на а/с 9 про те, що ОСОБА_4, 2003 року народження, займається в школі танцю з вересня 2008 року і по сьогодні, не є належним доказом здібностей дитини до танців тому, що заняття танцями і здібності до танців - різні речі; про здібності у даній довідці не говориться. Більше того, дана довідка не має дати видачі, а отже не відомо по який час займалася дитина. Відсутня у вказаній довідці і вартість занять танцями, що спростовує доводи позивачки про витрати на гурток танців по 440 грн. на місяць.

Щодо занять у секції плавання, то вони дійсно рекомендовані лікарем-консультантом Калиновського районного медичного центру первинної медико-санітарної допомоги - ОСОБА_8 (а/с 66), проте, позивачка не надала суду доказів фактичних або передбачуваних на плавання витрат, оскільки у довідці ТОВ "КСК "Маяк" ЛТД" №14 від 18.02.2014 року вказано, що вартість абонемента на один місяць становить 230 грн. (а/с7); докази, що ці абонементи куплялися позивачкою для доньки відсутні. Колегія суддів вважає, що копія абонементу №15 на відвідування басейну, яка міститься на а/с 65, не може бути доказом витрат на заняття плаванням так, як оригіналу даного абонемента позивачка не надала, а з зазначеної копії видно, що рік видачі абонемента - виправлено (а/с 65).

Оскільки не доведено виняткових обставин для занять танцями, то відсутні підстави стягнення витрат на дорогу до гуртка з танців та за одяг для виступів. А крім того, такі витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, на які вказують ст. ст. 58, 59 ЦПК України. Надані позивачкою копії автобусних квитків на а/с 69-71 не є такими доказами.

З огляду на викладене, вимоги про стягнення щомісячних додаткових витрат на дитину - ОСОБА_4, 2003 року народження, у розмірі 1000 грн. - позивачкою не доведені, всупереч нормам ст. 10 та ст. 60 ЦПК України.

Щодо вимог про стягнення 6000 грн. додаткових витрат за минулий час, то відмова у задоволенні даної вимоги апелянтом не оскаржується, тому колегією суддів не перевіряється.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене за недоведеності обставин, що мають значення для справа, які суд вважав встановленими; за невідповідності висновків суду обставинам справи та з порушенням норм матеріального права, тому в силу ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з того, що позивачка є інвалідом другої групи (а/с 4), у стягненні з неї на користь відповідача судових витрат слід відмовити на підставі ч. 2 ст.88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Калиновського районного суду Вінницької області від 04 березня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення. У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення набуває законної сили з моменту його проголошення і з цього ж моменту може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча :

Судді :