АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів - Побірченко Т.І., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк», про звернення стягнення на предмет застави за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», поданою його представником ОСОБА_4, на ухвалу судді Подільського районного суду від 17 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст.ст.151,152 ЦПК України вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на грошові кошти, розміщені на банківському рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 у ПАТ «Діамантбанк», 04070, м.Київ, Контрактова площа, 10, МФО 320854, ідентифікаційний код 23362711, в межах суми 9 980 000 грн та заборонити ПАТ «Діамантбанк» списувати грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 у ПАТ «Діамантбанк» з порушенням пріоритету зареєстрованих обтяжень, що визначається у черговості їх реєстрації, згідно з Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Заяву обґрунтовує тим, що ним пред'явлено позов до відповідачів про стягнення заборгованості за договором поруки та про звернення стягнення на предмет застави на підставі договору застави майнових прав. Предметом застави за Договором застави є майнові права вимоги грошових коштів в сумі 9 980 000 гривень, на рахунку № НОМЕР_1, відкритому ОСОБА_3 у ПАТ «Діамантбанк», та полягають у праві вимагати від ПАТ «Діамантбанк» виконання розпоряджень стосовно перерахування та видачу коштів з вказаного поточного рахунку.

За умовами договору позики ОСОБА_3 зобов'язався повернути отриману від нього позику в сумі 9 980 000 грн в термін до 23.00 02 грудня 2014 року, однак в порушення договірних зобов'язань позику не повернув.

З огляду на специфіку предмету застави - «право вимоги на кошти на поточному рахунку», відповідач ОСОБА_3 в змозі в будь-який момент розпорядитися коштами на власному поточному рахунку надавши відповідне розпорядження банку про їх перерахування на інший рахунок або щодо видачі коштів готівкою.

Можливість зняття коштів ОСОБА_3 з власного поточного рахунку може зробити неможливим виконання ймовірного рішення у справі на користь позивача, тому вважає необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на зазначені кошти.

Зазначає також, що пріоритет позивача стосовно прав на кошти на поточному рахунку ОСОБА_3 зареєстровано в державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відомості про наявність інших обтяжувачів у вказаному реєстрі відсутні.

Незважаючи на вказані обставини, у випадку наявності у ОСОБА_3 зобов'язань перед іншими особами інші кредитори не позбавлені можливості щодо задоволення своїх вимог за рахунок коштів, які містяться на зазначеному поточному рахунку.

Позивач вважає, що у зв'язку з викладеним існує необхідність у забороні обслуговуючому банку - ПАТ «Діамантбанк» перерахування, видачу та списання коштів з поточного рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 у ПАТ «Діамантбанк» з порушенням пріоритету зареєстрованих обтяжень, що визначається у черговості їх реєстрації, згідно з Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 17 червня 2015 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено ПАТ «Діамантбанк», 04070, м.Київ, Контрактова площа,10, МФО 320854, ідентифікаційний код 23362711 списувати грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_3 № НОМЕР_1 у ПАТ «Діамантбанк» в межах суми 9 980 000 грн з порушенням пріоритету зареєстрованих обтяжень, що визначається у черговості їх реєстрації, згідно з Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Не погоджуючись з вказаною ухвалою судді, представник ПАТ «Діамантбанк» - ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвал судді суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

У доводах апеляційної скарги, зазначає, що забезпечення позову є передчасним, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про звернення стягнення на право вимоги за договором банківського вкладу.

Особи,які беруть участь у справі в судове засідання не з‛явилися, про розгляд справи повідомлені за законом належно, причини неявки не повідомили,заяв про відкладення справи не подавали.

Відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторін,або інших осіб,які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи в апеляційному суді.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб,які брали участь у справі та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з співмірності заявлених вимог, а також з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві, забороною вчиняти певні дії.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 Постанови Пленуму від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами виник спір щодо звернення стягнення на право вимоги за договором банківського вкладу

За змістом п. 10 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про передчасність задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про звернення стягнення на право вимоги за договором банківського вкладує необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування ухвали, оскільки заборона є тимчасовим заходом. Предметом застави, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 є майнові права вимоги грошових коштів в сумі 9 980 000 грн на рахунку № НОМЕР_1, відкритому ОСОБА_3 у ПАТ «Діамантбанк», та полягають у праві вимагати від ПАТ «Діамантбанк» виконання розпоряджень стосовно перерахування та видачу коштів з вказаного поточного рахунку, а предметом спору є звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, ці заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків судді першої інстанції не спростовують і не можуть бути підставою для скасування ухвали судді першої інстанції.

За таких обставин, суддею першої інстанції було дотримано норми процесуального права при вирішенні питання про забезпечення позову, а тому ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 151-153, 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Діамантбанк», подану його представником ОСОБА_4, відхилити

Ухвалу судді Подільського районного суду від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді