Справа № 367/1920/15 Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/3869/15 Доповідач у 2 інстанції Коцюрба О. П.
Категорія 18 17.08.2015
УХВАЛА

Іменем України

17 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - Коцюрби О.П.,

Суддів - Журби С.О., Сержанюка А.С.,

При секретарі - Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про визнання договору фінансового лізингу від 04 лютого 2015 року недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, -

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до Ірпінського міського суду Київської області із позовом, в якому зазначила, що вона та ОСОБА_3 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 червня 2014 року. Від шлюбу мають доньку, ІНФОРМАЦІЯ_1.

05 березня 2015 року вона дізналась про те, що її чоловік ОСОБА_3 без її згоди, як дружини, та всупереч інтересам сім'ї, 04 лютого 2015 року уклав Договір фінансового лізингу № 001973 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» (далі ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»).

Відповідно до умов п. 1.1 вищевказаного договору, ОСОБА_3 зобов'язаний прийняти предмет лізингу та сплатити лізингові платежі та інші платежі на користь ТОВ «Лізингова компанія «Еталон».

Згідно до п. 3.1. Договору лізингу, предметом лізингу є автомобіль Skoda Spaceback 1.2 МТ Ambition.

Відповідно до додатку № 2 до Договору лізингу, вартість предмета лізингу становить - 349 000, 00 грн. Крім того, відвантаження автомобіля після оплати становить - 184 970, 00 грн.

Як стало їй відомо, ОСОБА_3 відповідно до додатку № 1 до Договору лізингу, сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» кошти в розмірі 34 900, 00 грн., що являється комісією за організацію.

Кошти для здійснення сплати по спірному договору були використані із сімейного бюджету, що є спільним майном подружжя.

Так як Договір лізингу виходить за рамки дрібного побутового, то позивач вказує на те, що на його укладення потрібна згодна іншого з подружжя, тобто її згода.

Вона, як дружина ОСОБА_3, своєї згоди на укладення Договору лізингу не надавала.

Оскільки укладення Договору лізингу Бобиком В.М з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон»не відповідає інтересам сім'ї та порушує права їхньої малолітньої доньки - вважає, що Договір лізингу має бути визнаний судом недійсним із застосування наслідків недійсності правочину передбаченого ст. 216 ЦК України.

Тому вона звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати недійсним Договір фінансового лізингу № 001973 від 04 лютого 2015 року, укладеного між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_3

Застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 34 900, 00 грн. та судовий збір в розмірі 592, 60 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року, ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просила, скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року. Ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. Зазначила. що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року, в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу».

Згідно додатку № 2 до Договору лізингу, вартість предмета лізингу становить - 349 000, 00 грн. Крім того, відвантаження автомобіля після оплати становить - 184 970, 00 грн.

З додатку № 1 до Договору лізингу вбачається, що ОСОБА_3 сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» кошти в розмірі 34 900, 00 грн.

В п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано: вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина,чоловік розпоряджаються майном, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частиною 2 ст. 65 СК України передбачено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її/його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Укладений 04 квітня 2015 року Договір фінансового лізингу є двостороннім правочином і він укладений на загальних умовах, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що відповідає ст. 203 ЦПК України і сам зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі, визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України та ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Договір фінансового лізингу № 001973 був підписаний обома сторонами, за правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України є укладеним, так як сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вказаний договір є недійсним, так як він, відповідно до положень ст. 65 СК України, укладений без отримання її згоди не може бути прийнято до уваги, оскільки положення ст. 65 СК України поширюються виключно на правовідносини щодо розпорядження майном, що є спільною сумісною власністю подружжя, а тому, Ірпінський міський суд Київської області за таких обставин, прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання Договору фінансового лізингу № 001973 недійсним, так як законом не передбачено отримання згоди іншого з подружжя для його укладення.

Як вбачається з ч. 1 ст. 806 ЦК України, за своєю природою, договір лізингу є правочином щодо отримання предмету лізингу у володіння і користування і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для лізингоодержувача, як сторони договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає що Ірпінський міський суд Київської області при розгляді даної справи повно та всебічно дослідив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначився з законом, який регулює спірні правовідносини, порушень законодавства при розгляді справи не допустив, тому, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно відхилити, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: