Справа № 127/3673/15-ц Провадження № 22-ц/772/2579/2015Головуючий в суді першої інстанції Волошин С. В.
Категорія 53Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" вересня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого судді : Зайцева А.Ю.,

суддів: Денишенко Т.О., Міхасішина І.В.,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу представника відповідача Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» - Шарлай Т.О. на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_4 01.04.2010 року був прийнятий на посаду машиніста автопідйомника четвертого розряду в МКП «Аварійно-диспетчерська служба». 04.02.2015 року позивача було ознайомлено з наказом від 04.02.2015 року №6-К про його звільнення з займаної посади згідно п. 4 ст.40 КЗпП України, в якому причиною звільнення вказано «здійснений 23.01.2015 року прогул». 23.01.2015 року позивач за направленням лікуючого лікаря перебував у Вінницькій ЦРКЛ для вирішення питання госпіталізації. Позивач вважає вказане звільнення незаконним та безпідставним, оскільки його відсутність на роботі 23.01.2015 року зумовлена поважними причинами, а отже не може вважатися прогулом. В результаті незаконного звільнення позивачу не було нараховано середньомісячну заробітну плату починаючи з 04.02.2015 року. Після ознайомлення з наказом про звільнення 04.02.2015 року здоров'я позивача погіршилося і його було оглянуто лікарями швидкої допомоги на території підприємства, які встановили діагноз «гіпертонічний криз» та доставили позивача до приймального відділення Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І.Пирогова. Незаконним звільненням позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінив в 5000 гривень. Відповідач позбавив позивача гарантованого Конституцією України права на працю та можливість заробляти собі та своїй сім'ї на життя. Позивач зазначив, що вказані незаконні дії відповідача призвели до його моральних переживань, він втратив душевний спокій, постійно перебуває в тривожному стані, не має засобів для забезпечення належного рівня життя своїй сім'ї. Вище викладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про скасування наказу начальника Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» №6-К від 04.02. ОСОБА_4 за час вимушеного прогулу та зобов'язання відповідача відшкодувати позивачу моральну шкоду.

07.07.2015 року позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, згідно якої просив стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 15000 грн., вказану заяву судом прийнято.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Аварійно диспетчерська служба» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 3000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Міського комунального підприємства «Аварійно диспетчерська служба» на користь держави 243,60 гривні судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» - Шарлай Т.О. подала апеляційну скаргу в якій просить в частині часткового задоволення позову та стягнення з них на користь позивача моральної шкоди скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права, не доведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав доведеними, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно наказу від 01.04.2010 року № 26 - К позивача прийнято на роботу на посаду машиніста автопідйомника з 01.04.2010 року з погодинно преміювальною оплатою праці.

Згідно наказу від 04.02.2015 року № 6 К «Про звільнення з роботи ОСОБА_4», позивача звільнено з роботи 04.02.2015 року за здійснений 23.01.2015 року прогул, за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Зобов'язано бухгалтерію провести остаточний розрахунок при звільненні. Підставою винесення вказаного наказу стала службова записка головного механіка ОСОБА_5 від 30.01.2015 року.

Відповідно до наказу від 14.07.2015 року № 14 07 «Про поновлення на роботі ОСОБА_4» начальником МКП «АДС» скасовано наказ начальника МКП «АДС» від 04.02.2015 року № 6 К «Про звільнення машиніста автопідйомника ОСОБА_4 згідно з п. 4 ст. 40 КЗпП України», поновлено позивача на посаді машиніста автопідйомника міського комунального підприємства «АДС» з 04 лютого 2015 року. Також вирішено нарахувати та виплатити на користь останнього середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.02.2015 року, по 14.07.2015 року в розмірі: нараховано 16800, 14 грн., до виплати 13291, 34 грн.

З квитанції Вінницької дирекції УДППЗ «Укрпошта» від 14.07.2015 року вбачається, що на ім'я позивача здійснено поштовий переказ грошових коштів в розмірі встановленому наказом, а саме 13291, 34 грн.

Також, згідно листа МКП «АДС» від 14.07.2015 року № 267, ОСОБА_4 повідомляється, що у зв'язку з його поновленням на роботі, йому необхідно з'явитися у відділ кадрів відповідача для оформлення необхідної документації та відразу приступити до виконання посадових обов'язків, після отримання даного листа. Лист надіслано позивачу згідно квитанції «Укрпошти» 14.07.2015 року.

Суд першої інстанції враховуючи наведені обставини, прийшов до вірного висновку, що в частині позовних вимог про скасування наказу про звільнення від 04.02.2015 року № 6 К, поновлення позивача на посаді та стягнення на користь позивача середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу слід відмовити, оскільки відповідачем по справі в добровільному порядку відновлено порушені права позивача в цій частині.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди врахував вимоги розумності і справедливості, характер порушення прав позивача, глибини його душевних страждань та їх тривалість, суд також врахував тривалість незаконного позбавлення його можливості реалізації свого права на працю, а також ступінь вини особи, яка допустила незаконне звільнення позивача з посади та поведінку самого позивача як під час звільнення так і після цього.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачу протиправними діями відповідача з його звільнення з роботи завдано моральних страждань, зокрема вказує на те, що позивач після звільнення став хвилюватись, переживати з приводу втрати роботи, в день звільнення позивача забирала швидка медична допомога, та відбулось погіршення матеріального стану сім'ї.

Також колегія суддів погоджується з частковим задоволенням позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 3000 грн., та вважає достатнім для компенсування тих душевних страждань, які було пережито позивачем. Суд прийшов правильного висновку, що позивачу діями відповідача було заподіяно моральні страждання, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи. Крім того, відповідач добровільно поновивши позивача на роботі та виплативши йому середній заробіток за час вимушеного прогулу, частково самостійно усунув наслідки своїх неправомірних дій, а тому саме часткове задоволення позову в цій частині відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку частково задовольнивши позов. Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги безпідставні, необґрунтовані і висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» - Шарлай Т.О.- відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16.07.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Міського комунального підприємства «Аварійно-диспетчерська служба» про скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: Т.О. Денишенко

І.В. Міхасішин

З оригіналом вірно: