27.05.2015 Єдиний унікальний номер 422/8788/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 вона же в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про звернення стягнення, виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору кредиту неукладеним ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 вона же в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про звернення стягнення та виселення.

В обґрунтування позову, згідно останніх уточнень зазначивши, що відповідно до укладеного Договору № DNUHG2 від 07.12.2007 року позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 151500,00 грн., терміном повернення до 07.12.2027 року включно зі сплатою 15,00 відсотків на рік. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 07.12.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки №DNUHG2, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 27,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. У свою чергу, відповідач порушив умови укладеного договору в частині своєчасного погашення платежів та відсотків, передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим, станом на 15.08.2012р. за договором виникла заборгованість у розмірі 356 742,81 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 147 608,90 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 145 478,02 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 63655,89 грн.

На підставі вищевикладеного, позивач просить визнати діючим кредитний договір № DNUHG2 від 07.12.2007 року укладений між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNUHG2 від 07.12.2007 року в розмірі 356 742,81 грн., звернути стягнення на квартиру загальною площею 27,90 кв.м., житловою площею 16,30 кв.м.,яка розташована за адресою: АДРЕСА_1., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки; виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають та зареєстровані у квартирі №57, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Караваєва, буд.2; стягнути з відповідачів судові витрати.

10 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору кредиту неукладеним.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень, зазначила, що 07.12.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № DNUHG2 .

Згідно п. 1.1 Кредитного договору кредитор зобовязався надати позичальнику кредит у сумі 151 500,00 грн.

Відповідно до п.5.1 Кредитного договору кредитор зобовязаний надати кредит в порядку та на умовах викладених у даному договорі.

Відповідно до п.2.3 Кредитного договору № DNUHG2 кредит надається шляхом (видачі готівки через касу або зарахуванням кредитором коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у кредитора., однак рахунок ОСОБА_1 не відкривала та не отримувала кредитні кошти в розмірі 151 500,00 грн.

П.6.1 кредитного договору встановлено, що за невиконання або неналежне виконання взятих на себе зобовязань за договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством.

На підставі вищевикладеного, просить встановити факт неотримання ОСОБА_1 від Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» коштів у сумі 151 500,00 грн. за кредитним договором № DNUHG2 від 07.12.2007 року та визнати кредитний договір DNUHG2 від 07.12.2007 року підписаний ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» - неукладеним.

Представник позивача за основним позовом ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився про день і час проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Надійшла письмова заява з проханням слухати справу у відсутність, позов підтримав, та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за відсутності не надходило.

Відповідач ОСОБА_8 та його представник ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилися про день і час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за відсутності не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася про день і час проведення судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі, заяв про розгляд справи за відсутності не надходило.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Ленінської районної у м. Дніпропетровську ради у судове засідання не з`явився , надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит № DNUHG2, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 151 500,00 грн., терміном повернення до 07 грудня 2027 року включно зі сплатою 15,00 відсотків на рік. (а.с.15-18 том 1).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилом, встановленим ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

При цьому, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

У відповідності ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

В забезпечення виконання умов Договору про іпотечний кредит, 07 грудня 2007 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № DNUHG2, згідно умов якого відповідач надав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 27,90кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2007 року. (а.с.21-23 том 1 ).

Встановлено, що квартира №57, яка розташована за адресою: вул.. Караваєва, буд.№2 у м. Дніпропетровську належить ОСОБА_1 на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10, за реєстровим № 4409./а.с.27 том.1/

Позивач свої зобовязання по договору виконав належним чином. У свою чергу, ОСОБА_1 порушила умови укладеного договору, в частині своєчасного погашення платежів передбачених умовами кредитного договору, у звязку з чим станом на 15.08.2012р. за договором виникла заборгованість у розмірі 356 742,81 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 147 608,90 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 145 478,02 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 63655,89 грн. (а.с.9-12 том 1).

Згідно довідки Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційне підприємство» №34 Дніпропетровської міської ради від 17.06.2013 року у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3./а.с.123 том 1/

Також, згідно картки реєстрації особи у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована:ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1./а.с.224 том1/

Про наявність заборгованості по кредитному договору відповідач ОСОБА_1 повідомлялася за допомогою Повідомлення №30.1.0.0/2-РВ9 від 13.06.2013 року, що також підтверджується реєстром про направлення рекомендованих поштових відправлень від 14 червня 2012 року /а.с.13,14 том 1/

Згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно №26610521 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості щодо зареєстрованого права власності за ОСОБА_2 відсутні, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2./а.с.236-237 том 1/

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення первісного позову частково, відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст. 38 вищезазначеного Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві.

Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

При реалізації предмету іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» - рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNUHG2 від 07 грудня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та ОСОБА_1, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_10 07 грудня 2007 року, реєстровий № 4415, а саме, на квартиру загальною площею 27,90 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_3. законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленої ч.1 ст. 38 цього Закону, яка передбачає право Іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе встановити спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме, квартири №57, яка розташована за адресою: вул.. Караваєва, буд№2 у м. Дніпропетровську, загальною площею 27,90 кв.м., шляхом його продажу та здійснення процедури продажу предмету іпотеки будь-яким способом будь-якій особі покупцеві з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з дотриманням вимог ст.38 Закону України Про іпотеку та визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стосовно позовних вимог в частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які зареєстровані у спірній квартирі, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ч. 1 ст. 40 Закону України "Про іпотеку", звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Частини 2 і 3 зазначеної статті встановлюють певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

У пункті 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст. ст. 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

Враховуюче вищевикладене, суд приходить до висновку, що вказані вимоги є передчасними та їх задоволення є можливим лише після звернення стягнення на предмет іпотеки і невиконання мешканцями письмової вимоги іпотекодержателя про звільнення житлового приміщення у добровільному порядку.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а у відповідності до положень ч.1. ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, аналізуючи здобуті по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Що стосується зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору кредиту неукладеним, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підстави, на які посилається позивач ніяким чином не пов'язані з умовами договору.

У відповідності до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно вимог ЦК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Судом встановлено, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав, надав кредитні кошти згідно з умовами договору, позивач в свою чергу власноручно підписав договір та отримав те, на що розраховував. Укладаючи договір, позивач зобов'язався повернути кредит та сплатити нараховані банком відсотки та інші платежі у порядку та терміни, встановлені Договором.

При укладенні договору було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними.

На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору.

Договори про надання кредиту укладаються па власний розсуд кредитора і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства та правил.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що посилання позивача на те, що кредитний договір слід визнати неукладеним, у звязку з тим, що гроші у межах суми зазначеної в п.1.1 договору про іпотечний кредит від 07.12.2007 року ОСОБА_1 не були отримані, є необґрунтованими та безпідставними.

Роблячи такий висновок, суд враховував, що згідно розрахунку заборгованості за договором про іпотечний кредит №DNUHG2 від 07.12.2007 року ОСОБА_1 здійснювала погашання заборгованості за даним кредитним договором/а.с.75-79 том 1/, крім того погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит №DNUHG2 від 07.12.2007 року підтверджується меморіальними ордерами/а.с.82-93 том.1/

За таких підстав, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що підстав, передбачених чинним законодавством для визнання кредитного договору неукладеним немає, суд вважає за можливе у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину неукладеним, слід відмовити.

Окрім того, суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у справі, зробленою до винесення рішення.

Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Згідно з п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 18 грудня 2009 року № 14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

В силу викладеного, враховуючи, що представником відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_11 у судовому засіданні було заявлено клопотання про застосування судом строків позовної давності до винесення рішення по даній цивільній справі, приймаючи до уваги, що позивачем ОСОБА_1 за зустрічним позовом було пропущено строк позовної давності для звернення до суду, оскільки з моменту, коли було укладено договір про іпотечний кредит від 07.12.2007 року, який ОСОБА_1 просить визнати неукладеним, пройшло більше трьох років, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, застосувавши також до спірних правовідносин строк позовної давності.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що ОСОБА_1 було звільнено від сплати судового збору, приймаючи до уваги, що у задоволенні позову було відмовлено, вважає за необхідне судові витрати у розмірі 243,60 гривень стягнути з ОСОБА_1 на користь держави.

Також, відповідно до ст..88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк судові витрати у розмірі 3654 грн.

На підставі вищевикладеного і керуючись Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", Законом України «Про іпотеку», ст.ст.526, 549, 610, 611, 1054, ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 вона же в інтересах малолітньої ОСОБА_3 та в інтересах малолітньої ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: Орган опіки та піклування Ленінської районної у місті Дніпропетровську ради про звернення стягнення, виселення задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит №DNUHG2 від 07.12.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та ОСОБА_1 в розмірі 356 742,81 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у розмірі 147 608,90 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 145 478,02 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 63655,89 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № DNUHG2 від 07.12.2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та ОСОБА_1, а саме, на квартиру загальною площею 27,90 кв.м.,житловою площею 16,30 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки, з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Реалізувати предмет іпотеки шляхом здійснення процедури продажу предмету іпотеки будь-яким способом будь-якій особі покупцеві з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, з дотриманням вимог ст.38 Закону України Про іпотеку.

Визначити початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності,незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В задоволенні позову в частині виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проживають та зареєстровані у квартирі №57, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.. Караваєва, буд. 2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк судові витрати в розмірі 3 441,00 грн. (три тисячі чотириста сорок одна гривня 00 коп.).

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору кредиту неукладеним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г.Остапенко