Справа № 182/1591/15-ц
Провадження № 2/0182/1641/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.06.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тихомирова І.В.

секретаря Рахуба О.Г.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

24.11.1989 року померла її бабуся ОСОБА_4, якій на праві приватної власності належав житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: м. Нікополь, вул. Белинського, 12.

За життя бабуся склала заповіт, яким належне їй майно заповіла позивачці.

У передбачений законом строк позивачка та її матір (донька померлої) ОСОБА_5, яка мала право на обовязкову частку у спадщині, звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини.

Однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій через те, що ОСОБА_5 не змогла довести родинний звязок з померлою матірю.

16.10.2013 року ОСОБА_5 померла. За життя вона склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, заповіла позивачці.

ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та рекомендовано звернутися до суду через те, що ОСОБА_5 отримала право на обовязкову частку спадщини після смерті ОСОБА_4, але не оформила своїх спадкових прав.

Просить визнати за нею право власності на спадковий будинок після смерті бабусі та встановити факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_5

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на їх задоволенні наполягали.

Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову у заяві не заперечує (а.с.69-70).

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Як встановлено судом, бабусі позивачки ОСОБА_4 на підставі Договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, посвідченого 23.01.1959 року нотаріусом ОСОБА_7 Нікопольської нотаріальної контори за реєстровим № 2-38, належав житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 39,2 кв.м., розташований за адресою: м. Нікополь, вул. Белинського, 12 (а.с.15-18).

За життя бабуся склала заповіт, посвідчений старшим державним нотаріусом ОСОБА_7 Нікопольської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 22.03.1989 року за реєстровим № 1-581, згідно якого належний їй будинок з надвірними будівлями заповіла ОСОБА_1 (а.с.12).

24.11.1989 року ОСОБА_4 померла (а.с.7).

У встановлений законом строк позивачка та її матір (донька померлої) ОСОБА_5, яка мала право на обовязкову частку у спадщині, звернулися до ОСОБА_7 Нікопольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с.43-44).

У звязку з тим, що ОСОБА_5 не мала можливості довести родинні відносини із ОСОБА_4, ні позивачка, ні її матір своїх спадкових прав не оформили.

ОСОБА_5 зверталася до Василівського РАЦСу Запорізької області, за місцем свого народження, але отримала відповідь від 11.03.1990 року за № 89, що актовий запис про її народження по Малобілозерській сільській раді не знайдено (а.с.24).

16.10.2013 року ОСОБА_5 померла (а.с.8).

За життя вона склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_9 09.10.2013 року за реєстровим № 875, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповіла ОСОБА_1 (а.с.13).

У встановлений законом строк позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.54).

ОСОБА_7 Нікопольської державної нотаріальної контори від 10.06.2014 року вих.№ 1369/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 на житловий будинок у звязку з тим, що, крім неї, вищезазначене спадкове майно (а саме обовязкову частку у спадщині) прийняла спадкоємиця за законом ОСОБА_5, донька спадкодавиці, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав (а.с.6).

Згідно ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в ред. 2003 року) Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки позивачка та її матір подавали до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк, до правовідносин, що виникли, слід застосовувати правила ЦК України в ред. 1963 року.

Ч.1 ст. 534 ЦК України 1963 року передбачає, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно, або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Допитані у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_10, ОСОБА_11 суду, кожна окремо, пояснили, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_1 та 6 відповідно. У сусідньому будинку № 12 проживали ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які були матірю та донькою. Свідки давно з ними були знайомі, підтверджують, що ОСОБА_5 доводилася донькою ОСОБА_4

Враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємицею за заповітом після смерті бабусі та матері, від права на спадкування не усувалася, суд вважає можливим задовольнити позов, оскільки її вимоги ґрунтуються на законному праві на спадщину, відповідають волевиявленню спадкодавиці, та не суперечать правам та інтересам інших осіб.

Брат позивачки ОСОБА_3 не заперечує проти визнання права власності за позивачкою (а.с.69-70)

Разом з тим, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 в задоволенні її вимог про встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Враховуючи, що ОСОБА_4 померла 24.11.1989 року, а ОСОБА_5 16.10.2013 року, суд не може встановити факт родинних відносин між ними.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України позовна заява оплачена судовим збором (а.с.3).

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 534 ЦК України в ред. 1963 року, ст. ст. 209, 212-215, 256 ЦПК України суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 39,2 кв.м., житловою площею 23,1 кв.м., з надвірними будівлями: літня кухня літ. Б,б, вбиральня літ. В, замощення І, за адресою: м. Нікополь, вул. Белинського, 12 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4, померлої 24.11.1989 року.

В іншому відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12