Справа № 2/489/1206/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

30 квітня 2015 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

позивачки - ОСОБА_2,

позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 р. ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності. Свої вимоги мотивували тим, що 29.01.1999 вона та відповідачі уклали договір міни, відповідно до умов якого позивачі обміняли належну їм на праві власності АДРЕСА_1 на буд. № 19, що знаходиться на земельній ділянці площею 544 кв.м. по вул. 9-а Лінія в м. Миколаєві, який належав відповідачам. Даний договір міни житла був оформлений на Товарній біржі Українська біржа нерухомості. На теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном. Відповідачі ніяких претензій не предявляють , проте від нотаріального посвідчення договору міни ухиляються. Крім того позивачі зазначали, що за вказаним договором до них перейшло право власності не тільки на житловий будинок, а і на земельну ділянку площею 544 кв., на якій він розташований. Відповідачі при укладенні договору не заперечували вказану обставину і передали їм державний акт на право власності на дану земельну ділянку.

Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд визнати вказаний договір міни дійсним, а також визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,0544 га, яка розташована за адресою м. Миколаїв, вул. 9-а Лінія, 19.

Позивачі в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зьявились , повідомлялись судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ухвали проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду 15.08.1994 р. № 03335, зареєстрованого в ММБТІ 24.11.1998 р. № 18766.

Будинок № 19 по вул. 9 Лінія в м. Миколаєві належав ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою 15.08.1995 р., № 5-1657, зареєстрованого в ММБТІ 24.11.1998 рр. № 7133.

Також на підставі Рішення Виконкому Миколаївської міської ради ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 було видано Державний акт на право спільної власності на земельну ділянку площею 0,0544 га за адресою вул. 9 Лінія, 19 для обслуговування індивідуального житлового будинку.

29.01.1999 р. на Товарній біржі Українська біржа нерухомості був зареєстрований Договір № 744/2 міни нерухомого майна, згідно якого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обміняли належний їм цілий житловий будинок з відповідними господарськими і побутовими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 544 кв.м., розташований в м. Миколаєві по вул. 9 Лінія, буд. № 19 в м. Миколаєві на квартиру АДРЕСА_3, належну ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Претензій сторони один до одного не мають, всі умови договору купівлі-продажу дотримані.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір міни укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору міни квартир сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення.

За таких обставин, суд вважає заявлені позивачами вимоги в частині визнання договору міни квартири дійсним обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно ст. 67 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач.

Відповідно до ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивачів про визнання за ними права власності на земельну ділянку площею 0,0544 га, розташовану за адресою вул. 9 Лінія, 19 та призначену для обслуговування індивідуального житлового будинку, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» та керуючись ст. 12, 30, 60, 88, 214, 226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання договору міни дійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати договір міни житла, згідно якого ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 обміняли належний їм цілий житловий будинок з відповідними господарськими і побутовими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 544 кв.м., розташований в м. Миколаєві по вул. 9 Лінія, буд. № 19 в м. Миколаєві на квартиру АДРЕСА_3, належну ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, зареєстрований 29.01.1999 р. на Товарній біржі Українська біржа нерухомості за № 774/2 - дійсним.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності, по 1/3 частці за кожним, на земельну ділянку 0,0544 га, розташовану за адресою: м. Миколаїв, вул. 9 Лінія, 19.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: