У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті та повернення заяви

м. Красний ЛиманСправа № 236/1560/15-ц

13 травня 2015 року суддя Краснолиманського міського суду Донецької області Шавиріна Л. П. розглянувши заяву ОСОБА_1 Аллахвердієвни про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Кіровське Донецької області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати , -

В С Т А Н О В И В :

12.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Кіровське Донецької області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тобто в порядку норм ЦПК України.

При вирішенні питання про можливість прийняття заяви та відкриття провадження слід врахувати наступне.

Згідно ст. 11 ЦПК України цивільні права та обов»язки можуть виникати із договорів.

За нормами ст. 1 Закону України «Про працю» та ст. 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразу, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

А трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов»язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов»язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін(ст.21 КЗпП України).

Договір є обов»язковим для виконання сторонами та має виконуватись належним чином.

У разі виникнення спору про оплату праці такі трудові спори розглядаються і вирішуються згідно з законодавством про трудові спори.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього(ст. 4 КЗпПУ).

Матеріали заяви(копії наказу № 39-о від 10.11.2014 року, наказу № 41-о від 12.12.2014 року та копія трудової книжки) свідчать про те, що заявник являвся державним службовцем та проходив публічну службу у боржника, який являється субєктом владних повноважень.

У статті 1 Закону України «Про державну службу» йдеться про те, що державна служба в Україні це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Під публічною службою відповідно до п.15 ч.1 ст.3 КАС України розуміється діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна(невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Статус державних службовців, які проходять публічну службу у державних органах(до яких відноситься і Пенсійний фонд України) та їх апарати, визначено в Законі України "Про державну службу". Відносини між державними органами та службовцями, зокрема, з питань дисциплінарної відповідальності державних службовців, порядку прийняття на державну службу, робочого часу державних службовців, оплати їх праці, пенсійного забезпечення, грошової допомоги тощо, також регулюються вказаним законом.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 3 КАС України справою адміністративної юрисдикції(адміністративною справою) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб»єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

На спори щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення зі служби, у тому числі і про стягнення заробітної плати (грошового утримання), відповідно до пункта 2 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, п.27 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 8 Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів поширюється юрисдикція адміністративних судів.

За своєю суттю правовідносини, які склалися між сторонами, стосуються звільнення з публічної служби та виплати грошового утримання у зв»язку з цим, тобто не є цивільно-правовими, а отже з огляду на суб»єктний склад та предмет спору, справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.12.2011 року № 14 Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися заяви про видачу судового наказу щодо вимог, які підлягають розгляду в порядку господарського чи адміністративного судочинства. У разі заявлення такої вимоги суд відмовляє у прийнятті заяви на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України, яка передбачає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо:

1)заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Тому, враховуючи викладене, вважаю, що у прийнятті заяви слід відмовити, заяву

повернути.

Керуючись ст.ст. 100, 122 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 Аллахвердієвні у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з Управління Пенсійного фонду України у м. Кіровське Донецької області нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, у звязку з тим, що заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд в 5-денний строк з моменту отримання її копії.

Суддя -