Справа №489/928/15-ц 22.04.2015 22.04.2015 22.04.2015
Провадження №22-ц/784/1065/15 Головуючий суду 1-й інстанції - Кокорєв В.В.
Категорія 50 Доповідач апеляційного суду - Локтіонова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва

від 26 березня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів та перерахунок заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

10 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/6 частини всіх видів його доходів щомісячно на 100 грн. та здійснення перерахунку аліментів з липня 2014 року у бік їх зменшення.

Свою вимогу обґрунтовував тим, що є інвалідом другої групи та отримує пенсію в сумі 949 грн. щомісячно, що є його єдиним видом доходу. Самостійно сплачує комунальні послуги, хоча відповідачка також є співвласницею квартири АДРЕСА_1.

Посилаючись на вказані обставини, та на те, що загальна сума витрат по сплаті аліментів та утримання квартири перевищує суму його пенсії, необхідної йому також для придбання ліків, ОСОБА_3 просив задовольнити його позов.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 26 березня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що він є безпідставним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, з огляду на таке.

Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.181-184 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення нею повноліття, починаючи з 11 липня 2014 року.

При визначенні зазначеного розміру аліментів судом враховувалося, що ОСОБА_3 є інвалідом другої групи, має регулярний дохід у вигляді пенсії (а.с.19).

А тому, суд визначив розмір аліментів в частці від доходу відповідача, що відповідає вищезазначеним нормам законодавства.

Прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років з 01 січня 2015 року становить 1286 грн. (ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік»).

Отже, сплачувані аліменти не можуть бути менше 385 грн.80 коп. (30% від прожиткового мінімуму).

На даний час позивач відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №550920 від 24.07.2014 р. продовжує мати статус інваліда другої групи строком до 01 серпня 2015 року (а.с.9).

З довідки Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м.Миколаєва випливає, що розмір пенсії, отримуваної позивачем, становить 949 грн. (а.с.10).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 є правильним.

Суд всебічно, повно та об'єктивно дослідив наявні у справі докази і ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Звертаючись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач всупереч ст.ст.10, 60 ЦПК України не довів обставин щодо зміни свого матеріального або сімейного стану чи стану здоров'я з часу ухвалення рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 липня 2014 року про стягнення з нього аліментів, які б давали підстави змінити розмір аліментів на утримання дитини.

Крім того, зазначеним рішенням встановлено розмір аліментів на утримання дитини, з яким позивач погодився.

Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають вимогам сімейного законодавства, а апеляційна скарга не містить доводів, які б їх спростовували чи доводили б порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді