Справа №484/788/15-ц 21.10.2015 21.10.2015 21.10.2015
Справа №484/788/15-ц
Провадження № 22ц-/784/2536/15 Головуючий у першій інстанції: Маржина Т.В.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої - Крамаренко Т.В.,

суддів - Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання - Лівшенко О.С.,

за участю: позивачки - ОСОБА_3, представника відповідача - Ремешевського Є.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а :

В березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Привабанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Позивачка зазначала, що 26 веерсня 2013 року з ПАТ КБ «Приватбанк» уклала договір банківського вкладу «Стандарт на 12 місяців» шляхом оформлення заявки в одному із відділень Банку в АР Крим за умовами якого внесла на депозитний рахунок 11 488,21 грн. на 366 днів до 26 вересня 2014 року, з процентною ставкою 18% річних та періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць.

У зв'язку з анексією АР Крим у 2014 році вона переїхала проживати на материкову частину України та в даний час зареєстрована в Первомайському районі Миколаївської області є громадянкою України. В січні 2015 року вона звернулася до відповідача з вимогою поверенння депозитного вкладу, однак їй було відмовлено з тієї підстави, що банк припинив свою діяльність в Криму.

Посилаючись на викладене та незаконність відмови у видачі депозитного вкладу, позивачка просила суд стягнути з відповідача суму вкладу у розмірі 11 488,21 грн., відсотки згідно умов договору за період з 27 вересня 2014 року по 1 березня 2015 року - 872,47 грн., 687,13 грн. - неустойку за вказаний період, 1 194,75 грн. - інфляційні витрати та 145,41 грн. - три відсотки річних.

В подальшому ОСОБА_3 збільшила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її користь суму вкладу - 11 488,21 грн., відсотки за депозитом за період з 26 вересня 2013 року по 19 червня 2015 року в розмірі 3 399,25 грн., неустойку - 1 432,57 грн. за період з 27 вересня 2014 року по 19 червня 2015 року; інфляційні витрати - 4 905,45 грн., три відсотки річних - 221,90 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з'ясування судом обставин справи, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задовленні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Проте, з таким висновком суду погодитися в повній мірі не можливо.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до заяви № SAMDN4243 від 23 вересня 2011 року позивачкою у ПАТ КБ «Приватбанк» було оформлено вклад «Копилка» з особовим рахунком № 0885 та видано електрону ощадну книжку (а.с.154).

Згідно квитанцій, позивачкою на вказаний разунок було перераховано 11 490 грн. (а.с.155-156).

В подальшому 26 вересня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір депозитного вкладу «Стандарт на 12 міс», за умовами якого ОСОБА_3 у регіональному відділенні ПАТ КБ «Приватбанк», яке знаходиться у м. Белогорськ було відкрито рахунок за договором НОМЕР_1 (а.с.8).

На вказаний рахунок грошові кошти у сімі 11 488,21 грн., які знаходилися на на рахунку по вкладу «Копилка» за згодою позивачки були переведені Банком на 366 днів до 26 вересня 2014 року, з процентною ставкою 18% річних та періодом нарахування відсотків по вкладу 1 місяць.

З квітня 2014 року ОСОБА_3 проживає в АДРЕСА_1 (а.с.10 зв.).

В січні 2015 році позивачка звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» про виплату грошових коштів за депозитним вкладом, проте листом від 14 січня 2015 року відповідачем було відмовлено з посиланням на те, що кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний час окупована.

Крім того, в своїй відповіді Банк запропонував ОСОБА_3 реструктурізацію вкладу на, що остання не погодилася (а.с.9).

На теперішній час грошові кошти відповідачем ОСОБА_3 не повернуто.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст. 15,15 ЦК України кождна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кождна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За положеннями статтей 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому уим Кодексом, звернутимя до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, сводоб чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За положеннями статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

На підтвердження своїх вимог позивачкою суду надані всі наявні у неє документи, які підтверджують укладення з відповідачем договору банківського вкладу.

ПАТ КБ «Приватбанк» не спростовано факту наявності депозитних зобов'язань між ним та позивачкою, не спростовано факту наявності платіжних банківських документів про внесення вкладів позивачкою на загальну суму 11 488,21 грн.

Також ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростувало доводів позивачки про те, що між сторонами по справі були укладені зазначені договори банківського вкладу, відкривалися відповідні рахунки за цими договорами, грошові кошти були зараховані до банку. Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Таким чином, неповернення банком грошових коштів з депозиту позивачці, порушує права останньої, суперечить вимогам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами договору.

За таких обставин, вимоги позивачки щодо стягнення коштів за договором банківського вкладу є обґрунтованими.

На зазначене суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про відмову у задовленні позову.

Розраховуючи суму грошових коштів слід виходити з того, що договір банківського вкладу, укладений між сторонами містить умови про те, що якщо по закінченні строку вкладу не заявлено банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично пролонговується ще на один рік. За неповний строк вклада проценти сплачуються за зниженною процентною ставкою.

Відповідно до Наказу №906 СП-2-1-795 от 15 липня 2010 року ПАТ КБ «Приватбанк» базова процентна ставка для вкладів фізичних осіб, що пролонговуються становить 1% (а.с.243-248).

Враховуючи те, що строк дії договору банківського вкладу було продовжено до 26 вересня 2015 року, а позивачка просить повернути вклад достроково то з 27 вересня 2013 року по 26 вересня 2014 року процентна ставка складатиме 18%, що становить 2 062,23 грн.(11 488,21 грн. х 18%) : 366 дн. х 365 дн., а з 27 вересня 2014 року по 19 червня 2015 року процентна ставка 1%, що становить 83,18 грн. (11 488,21 грн. х 1%) : 366 дн. х 265 дн.

Таким чином, заборгованість по відсоткам становить 2 145,41 грн. (2 062,23 грн. + 83,18 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних за період з 27 вересня 2014 року по 19 червня 2015 року становлять 250,22 грн. (11 488,21 грн. х 3%) х 265 дн. : 366 дн.)

Індекс інфляції за період з 27 вересня 2014 року по 19 червня 2015 року становить 150,62 (102,4х101,9х103,0х103,1х105,3х110,8х114,0х102,2), а відтак інфляційні витрати складатимуть 5 815 33 грн. ((11 488,21грн. х 150,62) - 11 488,21 грн.).

Що стосується неустойки, то у задоволенні цієї складової суми стягнення слід відмовити, оскільки договором банківського вкладу такої відповідальності не передбачено.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В своїй позовній заяві позивачка просила стягнути з відповідача три проценти річних у розмірі 221,90 грн., а інфляційні витрати у розмірі 4 905,45 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 18 760, 97 грн. з яких: 11 488,21 грн. - сума банківського вкладу; 2145,41 грн. - проценти за договором банківського вкладу; 4 905,45 грн. - інфляційні витрати; 221,90 грн. - 3% річних.

За таких обставин, рішення суду на підставі п.п. 1,3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задовлення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 365,40 грн. та на користь держави 267, 96 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 18 760, 97 грн. з яких: 11 488,21 грн. - сума банківського вкладу; 2145,41 грн. - проценти за договором банківського вкладу; 4 905,45 грн. - інфляційні витрати; 221,90 грн. - 3% річних.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 365,40 грн. та на користь держави 267, 96 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: