Номер провадження: 22-ц/785/433/15
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Кравець Ю. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Кравця Ю.І.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Процик М.В.,

з участю секретаря судового засідання - Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 то товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, та зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 та ТОВ « Кредитні ініціативи», на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2014 року,-

встановила :

В лютому 2013 році ОСОБА_2 звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 і після уточнення вимог просила визнати недійсним іпотечний договір №05-01-16/743 від 6 жовтня 2006 року укладений між нею та закритим акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», також просила зняти заборону на відчуження з квартири АДРЕСА_1 та виключити запис щодо предмету іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що банком було збільшено процентну ставку за користування кредитом та змінено графік сплати платежів по місяцям, такі умови не погоджувалися з позивачем, нотаріально не оформлювалися, що є збільшенням відповідальності та неналежним оформленням, тому з цих підстав просили визнати іпотечний договір недійсним. В свою чергу ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося з зустрічним позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, та просило в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №050116/742 від 06.10.2006 року, яка станом на 31.05.2013 р. складає 303252,58 грн., звернути стягнення на предмети іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м, шляхом проведення прилюдних торгів згідно до Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час проведення виконавчих дій. В обґрунтування зустрічного позову ТОВ «Кредитні ініціативи» вказували на те, що 06.10.2006 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №05-01-16/742, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати останньому кредит у сумі 45000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 45 000 доларів США, тоді як позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 31.05.2013 р. має прострочену заборгованість: за кредитом - 30 175 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 241 188,779 грн. та по відсотках - 7 319 доларів США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 58 501,73 грн., розмір неустойки становить - 385,35 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить - 3 080,10 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 05-01-16/743 від 06.10.2006 р., відповідно до якого остання передала банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка була оцінена в 231795 гривень. Відповідно до договору відступлення прав вимоги, укладеного 17 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», останній передає (відступає), а товариство приймає кредитний портфель, унаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Посилаючись на норми Закону України «Про іпотеку» та неналежне виконання боржником основного зобов'язання товариство просило задовольнити їх вимогу за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_3 про визнання недійсним іпотечного договору, зняття заборони на відчуження об'єкту нерухомого майна та виключення запису щодо предмету іпотеки залишено без задоволення. Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без задоволення. Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2, задовольнити. У задоволені вимог ТОВ « Кредитні ініціативи» - відмовити. Не з рішенням погодився і представник ТОВ « Кредитні ініціативи» - Борщенко К.Ю., в апеляційній скарзі просить, скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2014 року в частині відмови у задоволенні вимог, про звернення стягнення на предмет іпотеки, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах, заслухавши суддю доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2, задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга ТОВ «Кредитні ініціативи» підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення районного суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що 06.10.2006 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 05-01-16/742, відповідно до умов якого банк зобов'язується надати останньому кредит у сумі 45 000 доларів США, а ОСОБА_3 зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування ним в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізична особа ОСОБА_2 уклали іпотечний договір № 05-01-16/743 від 06.10.2006 р., відповідно до якого остання передала банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 кв.м, житловою площею 16,9 кв.м , яка була оцінена в 231 795 гривень. В подальшому договорами №1 від 26 березня 2007 р., №2 від 25.12.2007 р., від 20.06.2008 р., №05-03-16/183 від 27.06.2008 р. та без номерів від 06.10.2008 р., від 06.02.2009 р. , №05-02-13 від 28.12.2010 року вносилися зміни до основного кредитного договору і стосувалися зміни процентної ставки з 12 % до 13% та щодо графіків та сум платежів. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 45000 доларів США, тоді як позичальник неналежно виконує взяті на себе зобов'язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору, в результаті чого станом на 31.05.2013 р. має прострочену заборгованість: за кредитом - 30 175 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає - 241 188,779 грн. та по відсотках - 7 319 доларів США., що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 58 501,73 грн., розмір неустойки становить - 385,35 доларів США, що за курсом НБУ на день розрахунку становить - 3 080,10 грн. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до договору відступлення прав вимоги, укладеного 17 грудня 2012 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», останній передає (відступає) , а товариство приймає кредитний портфель, унаслідок чого новий кредитор набуває всіх прав вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення включно з правом вимагати від позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань. Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що підстав для визнання іпотечного договору недійсними не має, оскільки внесення змін до умов кредитного договору не несе за собою наслідків недійсності іпотечного договору, який був укладений згідно з вимогами Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про нотаріат».

Колегія суду погоджується з таким висновком районного суду. Оскільки, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про задоволення позову. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює.

Докази та обставини, на які посилається представник ОСОБА_2 в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином рішення районного суду в частині відмови в позові ОСОБА_2 підлягає залишенню без змін.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» районний суд дійшов висновку що підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки є, однак у зв'язку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», позов про звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

В повній мірі колегія судів з такими висновком суду погодитись не може з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п.3.1.8 іпотечного договору, іпотекодержатель незалежно від настання строку погашення кредиту має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором, а при незадоволенні його вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки у відповідності до закону та цього договору та при наявності в тому числі такої підстави як невиконання позичальником зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення викоання зобов'язання (пункт 2 першої статті 263 ЦК України).

Відтак установлений законом №1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредиту в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону № 1304-VII не підлягає виконанню.

В судовому засіданні сторони визнали ту обставину, що ОСОБА_2 є суб'єктом вказаного закону, оскільки нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, яке перебуває в іпотеці; загальна площа нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів; іншого житла відповідач не має. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Таким чином, зустрічний позов підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Отже, позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає задоволеню. Разом з тим рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону №1304-VII не підлягає виконанню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про звернення на стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст. 209, 303,307,309, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відхилити.

Апеляційну скаргу ТОВ « Кредитні ініціативи» - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2014 року в частині відмови у задоволенні вимоги про звернення на стягнення на предмет іпотеки - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Зустрічний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №050116/742 від 06.10.2006 року, яка станом на 31.05.2013 року складає 303252,58 грн., з яких за кредитом - 241188,77 грн.; по відсотках - 58501,73 грн.; пеня -3080,10 грн.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на: однокімнатна квартира, АДРЕСА_1, загальною площею 40,5 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м. на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 3526253, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (ЄДРПОУ: 3526253, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346, юридична адреса: 07400, Київська область, м. Бровари, буд. Незалежності, 14) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3032,53 грн.

Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону №1304-VII не підлягає виконанню.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.І.Кравець

Судді: Є.С.Сєвєрова

М.В.Процик