Номер провадження 22-ц/788/934/15 Суддя-доповідач - Кононенко О. Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Білецького О. М.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 суму вкладу у розмірі 22000,00 грн., відсотки за користування вкладом за період з 27 серпня 2013 року по 24 липня 2014 року у розмірі 4302,15 грн. та на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними у філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» виконує Автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників» за рахунок майна банку, що знаходиться на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополь. Зазначає, що позивачем не надано до суду належних доказів, які б свідчили про внесення стягуваної суми на депозитний рахунок, а також наявності вказаних коштів на рахунку позивача на момент розгляду справи судом.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, який проти скарги заперечував, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 27 серпня 2013 року ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі заяви № SAMDN0157 на оформлення вкладу уклали договір банківського вкладу «Стандарт на 6 місяців». Депозитний вклад оформлений на суму 22000,00 грн., строком на шість місяців, по 27 лютого 2014 року включно із сплатою 17% річних (а.с. 5).

За умовами вказаного договору відсотки по вкладу виплачуються на рахунок/картку для зарахування відсотків за вкладом по закінченні кожного цілого місяця, що пройшов з моменту укладення договору, в перший робочий день, що слідує за датою оформлення договору, після 15-00 год. (а.с. 5).

Факт прийняття банком грошових коштів від ОСОБА_3 в сумі 22000,00 грн. підтверджується квитанцією Головного Феодосійського відділення Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 27 серпня 2013 року (а.с. 6 ).

Зі змісту договору та виписки банку вбачається, що позивачу було оформлено картку для зарахування процентів за вкладом НОМЕР_2 (а.с. 5,7-9).

Після закінчення строку дії договору - 24 вересня 2014 року позивач звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути їй депозитний вклад та провести виплату коштів в м. Суми, на що відповідач надав відповідь про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» припинив роботу на окупованій території, де було укладено договір, а відповідальність за порушення її прав на тимчасово окупованій території і відшкодування шкоди у повному обсязі покладається на державу, що здійснює окупацію (а.с. 10-11).

Задовольняючи позов ОСОБА_3 та стягуючи з ПАТ КБ «Приватбанк» кошти за договором банківського вкладу, місцевий суд виходив з того, що банком не виконано зобов'язань за договором щодо повернення суми вкладу та процентів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Доводи апеляційної скарги про те, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довела, що не зверталася з такими вимогами до державних та недержавних установ Російської Федерації, не свідчать про неправильність судового рішення. Між позивачем і банком склалися договірні правовідносини і позивач наполягає на виконанні банком умов депозитного договору. Російська Федерація, як держава - окупант, завдала майнової шкоди державі Україні та банку, а не безпосередньо позивачу, як вкладнику. Позивач заявила позов до юридичної особи, якій вона передала свої кошти у вигляді депозиту і яка, згідно зі ст. 1058 ЦК України, повинна в порядку, встановленому договором, повернути суму вкладу та проценти.

Посилання апелянта на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем і не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка на даний період часу тимчасово окупована Російською Федерацією, колегія суддів знаходить таким, що не звільняє відповідача від обов'язку виконання договору, оскільки договір вкладу «Стандарт на 6 місяців» від 27 серпня 2013 року був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої у м. Дніпропетровськ.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно з п. 5 постанови Правління Національного банку України від 06 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

З довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 25.11.2014 р. № вбачається, що ОСОБА_3 є громадянкою України, з 11 травня 2005 року проживала і була зареєстрована в АДРЕСА_1, перемістилася з тимчасово окупованої території в м. Суми і з 25 вересня 2014 року проживає по АДРЕСА_2 (а.с. 12-14).

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

З виписки по депозитному рахунку ОСОБА_3 вбачається, що станом на 24 липня 2014 року на її рахунку НОМЕР_2 знаходяться кошти в розмірі 24302,15 грн. (а.с. 7-9). ПАТ КБ «Приватбанк» доказів сплати їй цієї суми на день розгляду справи не надав.

Отже, відмова банку у видачі позивачу вкладу та процентів суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст.41 Конституції України, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

За таких обставин, задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції вірно виходив з того, що банк не виконав зобов'язань за договором банківського вкладу щодо повернення суми вкладу та процентів.

Доводи скарги про неналежну якість оригіналу квитанції про внесення коштів на рахунок, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду. Копії квитанції щодо внесення коштів на рахунок та заяви № SAMDN0157 на оформлення вкладу відповідають оригіналу та свідчать про укладення між сторонами договору банківського вкладу в належній формі, підтверджують суму вкладу та містять усі необхідні реквізити сторін.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За викладених обставин і фактів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з достатньою повнотою з'ясував обставини справи, відповідно до ст.212 ЦПК України дав оцінку зібраним доказам і вирішив спір згідно із законом, тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 06 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -