Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Є.у № 226/3124/14
№ провадження
22-ц/778/2670/15 Головуючий у 1 інстанції: Петунін І.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Боєвої В.В.,

суддів: Коваленко А.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобовязання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011 року , -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Красноармійськвугілля» про зобовязання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011 року.

Позивач зазначав, що він перебував у трудових відносинах з ВП «Шахта «Центральна» ДП «Красноармійськвугілля» з 03.12.2008р. по 14.02.2014р., що підтверджується копією трудової книжки. За час роботи на підприємстві йому своєчасно не сплатили щорічну відпустку. 12.01.2011р. ним була подана заява про надання щорічної відпустки і вона була йому надана тривалістю 33 дня, з них 20 днів у січні 2011р. та 13 днів у лютому 2011р. Так як заява була подана 12.01.2011р., то і сплата за відпусту повинна була бути проведена в цей день - 12.01.2011р. Але, всупереч вимогам закону, сплату за відпустку він отримав з останнім розрахунком. Затримка сплати за відпустку склала з 12.01.2011р. по 25.03.2011р., тобто 73 дня або 2 календарних місяці. Вважає, що він має право на отримання компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати. Ця компенсація йому не нараховувалася, що підтверджується копіями табуляграм.

Посилаючись на ці обставини, просив зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011р.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року позов залишено без задоволення у звязку з пропуском строків звернення до суду з таким позовом.

Ухвалою Димитровського міського суду Донецької області від 19 лютого 2015 року розяснено, що позивач не має права на нарахування та виплату компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, зазначеної у позові.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить змінити рішення суду, встановивши, що він має право на нарахування, виплату та стягнення компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати і при цьому відмовити у задоволенні позову з причини невірно обраного способу захисту.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" та розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року №27/0/38-14 про визначення територіальної підсудності справ, підсудність даної справи визначено апеляційному суду Запорізької області.

В судове засідання 15 липня 2015 року сторони, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, не з'явилися. У відповідності до ст. 305 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч.1. ст. 21 Закону України «Про відпустки» заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 03.12.2008р. по 14.02.2011р. на різних посадах та був звільнений на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін (а.с.4).

Позивач заявив вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011р, посилаючись на те, що 12 січня 2011р. ним була подана заява про надання щорічної відпустки і вона була йому надана тривалістю 33 дня, з них 20 днів у січні 2011р. та 13 днів у лютому 2011р..

Структуру заробітної плати визначено статтею 2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата, зокрема, це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством.

Компенсація втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати є складовою частиною заробітної плати (додаткова заробітна плата).

Відповідно до статей 1, 2 та 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Суду не надано доказів того на який строк позивачу надавалася відпустка у січні-лютому 2011р., яка сума заробітної плати за чергову відпустку йому належала, в якому розмірі була виплачена ця сума і коли.

Між тим, згідно з рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14 червня 2011р., яке набрало законної сили 21 вересня 2011р., встановлено, що при звільненні позивача 14 лютого 2011р. з ВП "Шахта "Центральна", відповідач у повному обсязі виплатив заборгованість із заробітної плати позивачу 25 березня 2011р. (а.с. 5-8).

Частиною 3 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню та обставина, що заборгованості по заробітній платі, зокрема й по сумам компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, перед позивачем немає. З огляду на зазначене суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги про зобов'язання нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати за чергову відпустку у січні-лютому 2011р., задоволенню не підлягають за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги зазначене не спростовують. Тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволенню вимог позивача колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 134, 135, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 лютого 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: