Справа № 755/9308/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини за законом, визнання права власності на спадкове майно та вселення,

встановив:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 29.08.2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали за договором купівлі-продажу квартири від 27.08.2001 року квартиру АДРЕСА_1. На початку лютого 2006 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла. Єдиним її спадкоємцем був син - ОСОБА_4, який проживав разом з нею на час відкриття спадщини. В силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України він фактично прийняв спадщину, однак не звернувся до нотаріуса із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину. Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер, внаслідок чого відкрилася спадщина на його 1/2 частину спірної квартири, та на 1/2 частини квартири, фактично прийняту у спадщину після смерті ОСОБА_5 Спадкоємцями ОСОБА_4 за законом стали його рідна дочка від першого шлюбу - ОСОБА_1 (позивач), та особа, з якою він, на момент смерті, проживав разом та перебував у зареєстрованому шлюбі - ОСОБА_3. У встановлений законом шестимісячний строк вона (позивач) звернулася до Десятої державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини, а після сплину шестимісячного строку із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та наявності арешту на спірну квартиру, як власність ОСОБА_2, який проживає у цій квартирі. Однак, згідно довідки КП БТІ м. Києва від 01.07.2013 року № 20124, виданої на запит нотаріальної контори, спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_4 та ОСОБА_5. У зв'язку з викладеними обставина вона звернулася до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - Київської міської ради, не з'явився, в матеріалах справи містяться письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності, рішення прийняти на підставі доказів та згідно чинного законодавства.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщалися належним чином, заяв про відкладення чи про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.

В судове засідання представник третьої особи не з'явився, в матеріалах справи містяться письмові пояснення, в яких просив розглядати справу за його відсутності, рішення прийняти на підставі доказів та згідно чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в суді та підлягають задоволенню частково.

В суді встановлено, що позивач є рідною донькою ОСОБА_4, та рідною онукою ОСОБА_5.

29.08.2001 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 придбали в рівних частках за договором купівлі-продажу квартири від 27.08.2001 року квартиру АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5 померла. Єдиним її спадкоємцем був син - ОСОБА_4, який проживав разом з нею на час відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_5 спадкова справа не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_4. Після його смерті ОСОБА_1 04.07.2013 року звернулася до Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою від 28.04.2015 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 відмовлено у зв'язку з ненаданням оригіналу правовстановлюючого документу на вказану квартиру.

До Десятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини крім ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_3, дружина ОСОБА_4

З відповіді КП «Керуюча компанія Дніпровського району м. Києва», яка надійшла на запит суду встановлено, що в період з 2001 року по 2015 рік включно в квартирі АДРЕСА_1 були зареєстровані - ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3. ОСОБА_5 знята з реєстрації 14.02.2006 року у зв'язку зі смертю. ОСОБА_4 знятий з реєстрації 02.07.2013 року у зв'язку зі смертю. ОСОБА_3 зареєстрована з 18.09.2003 року по теперішній час.

З відповіді КП БТІ м. Києва від 06.07.2015 року встановленго, що спірна квартира зареєстрована за ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2001 року. Дана квартира за ОСОБА_2 на праві власності не реєструвалася.

Згідно інформаційної довідки слідує, що квартира АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не зареєстрована. Однак, на квартиру накладено заборону на підставі постанови ВДВС Дніпровського РУЮ від 16.10.2007 року по виконавчому листу виданого 17.07.2006 року Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 боргу в розмірі 34 366,85 грн.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Відповідно до ст. 1258 Ц України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

В суді було встановлено, що на момент смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, ОСОБА_4 проживав разом з нею, у зв'язку з чим він фактично прийняв спадщину, але її не оформив у відповідних органах. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_4 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на 1/2 частину спірної квартири, яка належала йому на праві власності, та 1/2 частину, після смерті ОСОБА_5 З заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися донька та дружина померлого. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири АДРЕСА_1 позивачу було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття ОСОБА_4 спадщини за законом після смерті його матері ОСОБА_5 та визнання права власності за позивачем на 1/2 частину спірної квартири. В частині встановлення факту прийняття позивачем спадщини після смерті батька суд відмовляє, оскільки 04.07.2013 року, в установлений законом (шестимісячний строк) позивач звернулася із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька і встановлювати факт прийняття позивачем спадщини не потребується.

В суді встановлено і те, що позивач, як спадкоємець першої черги після смерті її батька, доступу до спірної квартири не має. В квартирі зареєстрована дружина померлого, однак проживають сторонні особи. Крім того, на спірну квартиру було накладено арешт за борги ОСОБА_2, який не є власником даної квартири, та не був зареєстрованим за спірною адресою.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статей 386, 391 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладені обставини та вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про вселення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 321, 386, 391, 392, 1216, 1218, 1258, 1261, 1266, 1270, 1276 ЦК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Головне управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини за законом, визнання права власності на спадкове майно та вселення - задовольнити частково.

Встановити факт прийняття ОСОБА_4 спадщини за законом за його матір'ю - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року, у вигляді 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_2, внаслідок чого він став одноосібним власником квартири.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Вселити ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_2.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: