Справа № 505/1147/15-ц
Провадження по справі № 2/505/694/2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"09" квітня 2015 р. Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Фабіжевського С.А.

при секретарі - Бондаренко Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Котовську Одеської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності (третя особа - Відділ у справах дітей управління у справах сім'ї та молоді Котовської міської Ради Одеської області), -

в с т а н о в и в:

Позивачка, ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до відповідачки, ОСОБА_2, при цьому наполягала на визнанні дійсним договір купівлі-продажу 18/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який мав місце 09 березня 2015 року та на визнанні за нею, ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на 18/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, згідно якої позов підтримала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, але надала суду заяву, згідно якої позов визнала у повному обсязі та просила розглянути справу у її відсутності.

Представник Відділу у справах дітей управління у справах сім'ї та молоді Котовської міської Ради Одеської області у судове засідання не з'явився, не надав цьому поважних підстав, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений, чому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що відповідачці, ОСОБА_2, належить на праві приватної спільної часткової власності 35/100 чистини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно наданого КП « Котовське МБТІ та РОН» за НОМЕР_2 від 07 травня 2008 року, також їй належить на праві власності 30/100 чистини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування частини житлового будинковолодіння серія НОМЕР_1 від 18 березня 1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Котовського міського нотаріального округу Одеської області Сівун Ф.Й, зареєстровано в реєстрі за №668.

Позивачка дізнавшись, що відповідачка має намір продати належні їй на праві приватної власності 18/100 чистини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, звернулася до відповідачки і домовившись про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу сплатила обумовлену суму грошей. У підтвердження даного договору відповідачкою по справі було власноруч написано розписку про отримання від позивачки по справі грошових коштів за продані нею 18/100 чистини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, у розмірі 30000 грн. (розписка від 09 березня 2015 року), домовившись що у майбутньому посвідчать угоду нотаріально.

Але, у встановленому законом порядку позивачка позбавлена можливості оформити право приватної власності на вищевказаний об'єкт нерухомого майна, оскільки відповідачка всіляко ухиляється відвідати нотаріальну контору для посвідчення вказаної угоди, посилаючись на свою зайнятість та неможливість відвідати нотаріальну контору.

Зазначені підстави і змусили позивача звернутися до суду, надавши відповідні докази по справі.

Згідно ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно ст. 207 ч. 1 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним.

У відповідності ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 325, 328, 391, 655 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати дійсним договір купівлі-продажу 18/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який мав місце 09 березня 2015 року.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної спільної часткової власності на 18/100 частини домоволодіння з відповідною частиною господарчих будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

С у д д я -