АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котули Л.Г., Волошиної В.М.

при секретарі: Круглику В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, до якої приєдналися товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак» та ОСОБА_7 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак» про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 р. ОСОБА_2 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_6 про визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 грудня 2010 р. між ним та ОСОБА_7, яка була неповнолітньою та від імені якої діяла мати - ОСОБА_6 укладено договори дарування корпоративних прав 70% у ТОВ «Творча майстерня «Вісак», та у ТОВ «Вісак».

Вказував, що дозвіл органу опіки та піклування сторонами правочину отримано не було, а оскільки обдарована на момент укладення оспорюваних договорів була неповнолітньою, просив визнати договори недійсними.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, що призвело до порушення та неправильного застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представники відповідачки, до якої приєдналася відповідачка та треті особи, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить рішення суду змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що ненадання дозволу органу опіки та піклування на укладання договорів дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 р. свідчить про нікчемність вказаних правочинів та посилання на те, що ОСОБА_2 невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

В судове засідання ОСОБА_2 повторно не з'явився, будучи належно повідомленим про день і час розгляду справи за адресою, вказаною ним у позові, а також шляхом розміщення повідомлення в засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур'єр».

Строк дії довіреності, доданої до справи та виданої на ім'я ОСОБА_1, сплинув 08 березня 2015 р. /а.с.7,8 т.1/.

Відповідно до долучених до справи доказів, органами досудового розслідування ОСОБА_2 31 травня 2011р. оголошено в міжнародний розшук й у січні 2014 р. матеріали кримінальної справи Генеральною прокуратурою України скеровано до правоохоронних органів Республіки Молдова.

Згідно положень ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне розглядати справу у відсутність позивача.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, 15 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та неповнолітньою, яка діяла за згодою батьків та у присутності своєї матері ОСОБА_6, - ОСОБА_7 укладено договір дарування 70% корпоративних прав ТОВ «Творча майстерня «Вісак», за умовами якого остання безоплатно набула у власність зазначені корпоративні праві, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі за №4997 /а.с. 9 т. 1/.

15 грудня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 також укладено договір дарування корпоративних прав, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі № 4998, за умовами якого ОСОБА_2 безоплатно передано у власність ОСОБА_7 70 % корпоративних прав ТОВ «Вісак» /а.с. 10 т. 1/.

Відповідно до листа начальника Служби у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 08 жовтня 2014 р. за №1569 у Службі матеріали щодо надання дозволу на укладання зазначених договорів дарування корпоративних прав за заявами ОСОБА_6 або ОСОБА_2 - відсутні /а.с. 11 т. 1/.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, районний суд виходив з того, що дозвіл органу опіки і піклування для набуття неповнолітньою корпоративних прав не є обов'язковим.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів визнає законними та обґрунтованими із огляду на таке.

Ст. 719 ЦК України встановлено вимоги щодо форми договорів дарування. Так, ч. 3 ст. 719 ЦК України визначено, що договір дарування майнового права та договір дарування з обов'язком передати дарунок у майбутньому укладається у письмовій формі. У разі недодержання письмової форми цей договір є нікчемним. Договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (ч. 5 ст. 719 ЦК України).

У п. 1 ст. 1 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» закріплено перелік валютних цінностей.

Ст. 167 ГК України визначає корпортативні права як права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації , що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Виходячи зі змісту наведених законодавчих норм, убачається, що корпоративні права товариства з обмеженою відповідальністю не належать до валютних цінностей, а тому вимога ч. 5 ст. 719 ЦК України щодо обов'язкового нотаріального посвідчення договорів дарування валютних цінностей на суму, що перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, не поширюється на випадки укладення договорів дарування корпоративних прав.

Отже, нотаріальне засвідчення договорів дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 року здійснювалось за домовленістю сторін, оскільки закон не вимагає обов'язкового посвідчення їх нотаріусом.

Під час укладання спірних договорів, про що свідчить їх зміст, була присутньою та разом з батьком - дарувальником, надавала згоду мати обдарованої /а.с.9,10 т.1/.

Із огляду на те, що договір дарування корпоративних прав не належить до договорів щодо яких законодавством встановлено обов'язкову нотаріальну форму, дозвіл органу опіки та піклування для надання згоди батьками на укладення такого договору неповнолітніми не вимагається.

Матеріалами справи доведено, що укладені договори дарування корпоративних прав узгоджуються з вимогами ст.203 ЦК України, сторони правочинів мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину були вільними та відповідали їх внутрішній волі, договори були укладені у формі, встановленій законом, правочини були спрямовані на реальне настання наслідків, обумовлених договорами.

За таких обставин, твердження апеляційної скарги про обов'язкове погодження та надання дозволу органу опіки та піклування на укладання ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки договорів дарування корпоративних прав колегія суддів визнає безпідставними.

Укладені 15 грудня 2010р. договори дарування відповідають інтересам неповнолітньої ОСОБА_7, оскільки на момент укладення не погіршили, а покращили її матеріальних стан.

З огляду на викладені обставини, а також матеріали справи у їх сукупності, районний суд обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність правових підстав до задоволення позову.

Разом з тим, викладаючи мотиви прийнятого рішення, суд першої інстанції, визнавши договори дарування корпоративних прав такими, що не підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, а на їх укладення згода органу опіки та піклування не потрібна, припустився помилкових, суперечливих висновків про нікчемність з цих же підстав договорів дарування та невірно обраний ОСОБА_2 спосіб захисту порушеного права.

Відповідно до змісту позову, ОСОБА_2, посилаючись на порушення його цивільних прав, зазначив норми матеріального права, які регулюють повноваження батьків при вчиненні правочинів щодо належних неповнолітній дитині майнових прав, повноважень у зв'язку з цим органів опіки та піклування, а також підстави до визнання оспорюваних договорів недійсними.

Згідно ст. 224 ЦК України правочин, вчинений без дозволу органу опіки та піклування, є нікчемним. Дана норма права безпосередньо стосується договорів, що підлягають нотаріальному посвідченню.

Отже, визнавши доведеним відсутність обов'язковості нотаріального засвідчення спірних договорів й потреби в отриманні згоди від органу опіки та піклування на отримання неповнолітньою дитиною в дарунок від батька корпоративних прав, районний суд безпідставно вказав на нікчемність цих же договорів й невірно обраний ОСОБА_2 спосіб захисту.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині правового обґрунтування, як постановлене з порушенням норм процесуального права, підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення висновку суду про те, що ненадання дозволу органу опіки та піклування на укладання договорів дарування корпоративних прав від 15 грудня 2010 р. свідчить про нікчемність вказаних правочинів та посилання на те, що ОСОБА_2 невірно обрано спосіб захисту порушеного права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6, до якої приєдналися товариство з обмеженою відповідальністю «Творча майстерня «Вісак», товариство з обмеженою відповідальністю «Вісак» та ОСОБА_7 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року змінити в частині правового обґрунтування.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/14829/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5288/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Андрейчук Т.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.