Справа № 569/5988/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Кулінець С.В.

за участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1

представника відповідача-позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини і позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання квартири об»єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності на ? частку квартири,

встановив:

В квітні 2015 року в Рівненський міський суд звернулась ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 25 вересня 2012 року відділом ДРАЦС Керченського міського управління юстиції АРК за актовим записом № 655 та визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

В позовній заяві позивач вказувала, що внаслідок несумісності характерів з відповідачем, відсутність почуття любові та взаємоповаги сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе.

14 Серпня 2015 року ухвалою Рівненського міського суду дану цивільну справу об'єднано в одне провадження з цивільною справою №569/7213/15ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визнання об'єктом спільної сумісної власності та поділ квартири, позовні вимоги якої були змінені заявою від 04 грудня 2015 року. Підставами позовних вимог вказується, що сім»я розпалась остаточно із грудня 2014 року, в період шлюбу сторонами було придбано за його, позивача, кошти однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі-продажу покупцем даної квартири була ОСОБА_3, яку вважає спільною сумісною власністю подружжя. Просить суд розірвати шлюб, визнати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 об»єктом спільної сумісної власності подружжя та право його власності на ? частку квартири.

Представник позивача - відповідача первісного позову підтримала повністю заявлені позовні вимоги в суді, уточнила в частині остаточного припинення сімейних відносин та окремого проживання із грудня 2014 року, просять позов задовольнити. Позовні вимоги ОСОБА_4 визнає, пояснила, що квартира придбана за спільні кошти подружжя, є спільною їх сумісною власністю із рівними долями кожного у праві власності.

Представник відповідача-позивача визнала позовні вимоги про розірвання шлюбу, не заперечує в цій частині доводів та пояснень позивача, збереження сім»ї вважає неможливим, дитину не заперечує залишити на проживання із матір»ю із умовою безперешкодної участі у вихованні і спілкуванні із дитиною. Підтримали в повному обсязі уточнені позовні вимоги ОСОБА_4

Оцінюючи пояснення сторін, досліджені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені підлягають до задоволення із наступних підстав.

Сукупністю досліджених доказів встановлено, що із 22 вересня 2012 року сторони перебувають в шлюбі, від шлюбу мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На грунті непорозумінь і скандалів по вині обох сторін сімейні стосунки погіршились і припинились остаточно з кінця 2014 року, сторони вважають неможливим примирення, наполягають на розірванні шлюбу, не вбачають перспективи збереження сім'ї. За встановлених обставин, шлюб існує формально, суперечить інтересам сторін, у відповідності до ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України підлягає до розірвання. Вимога в частині залишення неповнолітньої дитини, яка фактично проживає із позивачкою, на проживання із матір»ю та підлягає до задоволення, як така що визнана відповідачем та відповідає інтересам дитини.

Крім того, на підставі пояснень сторін встановлено наявність придбаного в період шлюбу шляхом купівлі-продажу спільного сумісного майна подружжя - квартири АДРЕСА_1. Наявність вказаного майна на час припинення сімейних стосунків сторін підтверджується належними дослідженими доказами, копією договору купівлі-продажу нерухомості від 22.10.2014 року, зареєстрованого у встановленому порядку, який не оспорюється сторонами.

Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності у відповідності до положень чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання однокімнатної квартири АДРЕСА_1 об»єктом спільної сумісної власності подружжя доведені, обґрунтовані, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки розподіл однокімнатної квартири в натурі між співвласниками провести неможливо, суд вважає обґрунтованою та доведеною вимогу про визнання права власності на ідеальні частки подружжя у власності на квартиру по 1/2 її частині, в тому числі підлягає визнанню за ОСОБА_4 право власності кожного на 1/2 частку та за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60,88, 208, 209, 212-215, 218, 223, 292, 294 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Шлюб, зареєстрований 25 вересня 2012 року відділом ДРАЦС Керченського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим за актовим записом № 655 між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, розірвати.

Малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання із матір»ю.

Визнати однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через місцевий суд поданням апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а для осіб які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Рівненського міського суду Н.Ю.Музичук