Справа № 419/245/15-ц
Провадження № 2/419/132/2015
«30» березня 2015 року Новоайдарський районний суд Луганської області
у складі: головуючого судді Іванової О. М.,
при секретарі Краснопольському С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації,-
26 лютого 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Новоайдарського районного суду Луганської області з даним позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 28.10.1994 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітнього сина ОСОБА_3 за межі України, а саме до Російської Федерації, проте не має можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_2, однак останній, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем реєстрації на теперішній час не мешкає.
На підставі наведеного, позивач просила суд надати їй дозвіл без згоди батька - ОСОБА_2 тимчасово вивезти малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України, а саме до Російської Федерації.
30 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 надала суду уточнену позовну заяву, в якій просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітнього сина ОСОБА_3 до Російської Федерації, з метою оздоровлення, у зв`язку з тим, що останній дуже часто хворіє (для санаторного відпочинку), строком на три роки, у супроводі його метері - ОСОБА_1, без згоди батька.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити.
Відповідач - ОСОБА_2 у жодне судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.
Представник служби у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У звязку з неявкою відповідача ОСОБА_2, не підтвердженою належним чином, суд визнає причини неявки неповажними. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що 28.10.1994 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.9). Від шлюбу мають малолітнього сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.8).
У зв`язку з нестабільною ситуацією на території України, позивач має намір вивезти малолітнього сина ОСОБА_3 за межі України, а саме до Російської Федерації, проте не має можливості, оскільки потрібен дозвіл батька дитини ОСОБА_2, однак останній, у зв`язку з нестабільною ситуацією на території України виїхав за межі країни у невідомому напрямку, за місцем реєстрації на теперішній час не мешкає.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України.
Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою КМУ від 27.01.1995 р. №57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном;
3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків;
рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Відповідно до «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 з наступними змінами та доповненнями, у згоді на виїзд за межі України повинні бути зазначені держава прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 в уточненій позовній заяві зазначила країну прямування, а саме до Російської Федерації, мету виїзду та часовий проміжок перебування у цій державі.

Відповідно до ст. 51 Конституції України турбота про дітей, їх виховання є рівним правом і обовязком батьків.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків, батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей.

Принцип загальної і рівної відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини закріплений і нормами міжнародного права. Статтею 18 Конвенції про права дитини проголошено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Рівності прав і обовязків батьків стосовно дітей необхідно дотримуватися незалежно від наявності або відсутності шлюбу між ними.

Зважаючи на те, що позивач висловила стійке волевиявлення, направлене на тимчасове вивезення малолітньої дитини за кордон, зазначивши державу прямування, мету виїзду та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі, відповідач у судове засідання не з`явився, доказів на спростування доводів позивача на надав, представник служби у справах дітей Новоайдарської РДА позовні вимоги підтримала, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 213-215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 141, 155, 157 СК України, ст. 313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього ОСОБА_3 за межі України, а саме до Російської Федерації, строком на три роки, у супроводі його матері - ОСОБА_1, без згоди батька, третя особа: служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України та повернення до України її малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме до Російської Федерації, з метою оздоровлення, строком на 3 (три) роки, у супроводі його метері - ОСОБА_1, без згоди та супроводу його батька - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: О. М. Іванова