Справа № 201/6632/15-ц
Провадження № 2/201/2094/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді Ходаківського М.П.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Л.Глоби», третя особа - Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.04.2015 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Л.Глоби»про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 02.04.1999 позивачем був укладений трудовий контракт з Управлінням культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради відповідно до ст. 21 Кодексу України про працю. Згідно з контрактом, позивач був призначений директором «Центрального міського дитячого парку Лазаря Глоби» з 05.04.1999 до 05.04.2004, після чого контракт був продовжений до 05.04.2009, але 18.03.2008 позивача було звільнено з посади директора парку на підставі п. 1 ст. 41 Кодексу України про працю за наказом начальника Управління культури та мистецтв виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.03.2008 № 36-з/к. 24.06.2008. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська цей наказ про звільнення позивача скасовано та його поновлено на роботі на посаді директора Комунального підприємства культури «Центрального міського дитячого парку Лазаря Глоби». Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 02.07.2008 ухвалено додаткове рішення у справі, відповідно до якого було допущено негайне виконання рішення від 24.06.2008. На підставі листа Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради від 20.10.2009 № 8/3753 йому було виплачено середню заробітну плату в розмірі 19 467,70 грн. за час вимушеного прогулу з 18.03.2008 по 05.04.2009.

Позивач та його представник позовні вимоги у судовому засіданні підтримали на їх задоволенні наполягали.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 02.04.1999 між позивачем було укладено трудовий контракт з Управлінням культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради відповідно до ст. 21 Кодексу України про працю. Згідно з контрактом позивач був призначений директором «Центрального міського дитячого парку Лазаря Глоби» з 05.04.1999 до 05.04.2004, після чого контракт був продовжений до 05.04.2009, але 18.03.2008 позивача було звільнено з посади директора парку на підставі п. 1 ст. 41 Кодексу України про працю за наказом начальника Управління культури та мистецтв виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 18.03.2008 № 36-з/к.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008 цей наказ про звільнення позивача скасовано та його поновлено на роботі на посаді директора Комунального підприємства культури «Центрального міського дитячого парку Лазаря Глоби». 02.07.2008 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено додаткове рішення у справі, відповідно до якого було допущено негайне виконання рішення від 24.06.2008. На підставі листа Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради від 20.10.2009 № 8/3753 йому було виплачено середню заробітну плату в розмірі 19 467,70 грн. за час вимушеного прогулу з 18.03.2008 по 05.04.2009.

Позивач посилається на те, що незважаючи на рішення суду про поновлення на посаді та відмову у задоволенні позову про розірвання контракту у судовому порядку, фактично до виконання службових обовязків він допущений не був, оскільки розпорядженням Дніпропетровського міського голови від 22.05.2008 № 268-К на посаду директора було призначено ОСОБА_4

При цьому відповідач згідно з доводами позовної заяви не здійснює виплату заробітної плати починаючи з 26.10.2009. Середній заробіток за день становить 2200,00 грн. (з.п. за січень, лютий 2008 року) /42 робочих дня = 52,40 грн. на час звернення до суду час затримки в розрахунку становить 1485 робочих дні.

Розмір середнього заробітку за час затримки становить: 52,40 *1485= 77814,00 грн. яку позивач просить стягнути з відповідача.

Статтею 236 КЗпП України передбачено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Л.Глоби» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, 23.10.2009 Комунальним підприємством культури «Центральний міський дитячий парк Лазаря Глоби» видано наказ № 180-к про поновлення ОСОБА_1 на посаді та наступне звільнення з посади з 05.04.2009 у зв'язку із закінченням терміну дії контракту та згідно з особистою заявою та направлено ОСОБА_1 повідомлення про необхідність з'явитися до Управління культури та мистецтв Дніпропетровської міської ради 26.10.2009 року для внесення змін до трудової книжки та отримання розрахунку за весь час вимушеного прогулу, на виконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2008. Вбачається, що з наказом № 180-к від 23.10.2009 ОСОБА_1 ознайомлений 26.10.2009, в цей же день було зроблено відповідний запис у трудовій книжці позивача запис щодо поновлення на посаді та звільненні з 05.04.2009 у зв'язку із закінченням терміну дії контракту, за видатковим касовим ордером № 66 позивачем отримано кошти у сумі 11355,78 грн. за вимушений прогул з 18.03.2008 по 05.04.2009, 496,26 грн. депонент за березень 2008 року, 7615,66 грн. компенсації за невикористані відпустки, та державним виконавцем в цей же день винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Цим судовим рішеням відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2014, зміненим в частині обґрунтування мотивів відмови у задоволенні позову рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014, ОСОБА_1 відмовлено у стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, з підстав пропуску позивачем строку для звернення до суду. Цим судовим рішенням встановлено, що 26.10.2009 року позивачу було сплачено 11355,78 грн. за вимушений прогул за період з 18.03.2008 року по 05.04.2009 року, тобто за період 6 місяців 21 день.

Зазначені обставини встановлені рішеннями судів, які набрали законної сили та містяться в матеріалах справи.

Аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами в цій справі, з урахуванням фактичних обставин встановлених у зазначених рішеннях суду, суд вважає за необхідне послатися на наступні приписи законодавства.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, вказані у статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 1 статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2012 від 22.02.2012 роз'яснено, що положення статей 116,117,237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду із заявою про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні встановлено тримісячний строк, перебіг якого починається з дня, коли звільнений працівник фактично отримав суми належні йому при звільненні.

Виходячи з наведеного, ураховуючи, що позивач звернувся до суду з пропуском вищезазначеного строку, оскільки заявлено позовні вимоги про стягнення коштів з 05.04.2009, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин, а також приймаючи до уваги, що позивач при подачі позовної заяви судовий збір не сплачував, питання про розподіл судових витрат судом згідно ст. 88 ЦПК України не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до комунального підприємства культури «Центральний міський дитячий парк Л.Глоби», третя особа - Управління культури та мистецтва Дніпропетровської міської ради про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.П. Ходаківський