Справа № 454/2278/14 Головуючий у 1 інстанції: Пахут С.О.
Провадження № 22-ц/783/3099/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.

суддів: Приколоти Т.І.. Тропак О.В.,

секретаря - Іванової О.О.,

за участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: Сокальська державна нотаріальна контора, Реєстраційна служба Сокальського районного управління юстиції у Львівській області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, припинення права власності та визнання права власності на спадкове майно -

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Визнано за недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 10.02.1999 року на ім'я ОСОБА_5 та зареєстровані в реєстрі за №№ 2165, 2167.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 2/3 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2/3 ідеальних частки земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, площею 0,0596 га, яка належала ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування будинку площею 0,0595 га, право власності на яку зареєстровано на ОСОБА_7

Встановлено, що ОСОБА_8 належала ? частина даного житлового будинку та ? частина земельної ділянки для обслуговування будинку.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 2/3 ідеальні частини спадкового житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2/3 ідеальні частини спадкової земельної ділянки площе 0,595 га.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_5, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким припинити право власності ОСОБА_5 на 1/3 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на 1/3 ідеальних частки земельної ділянки та визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 ідеальних часток спадкового будинку та 1/3 ідеальну частку спадкової земельної ділянки, надану для обслуговування будинку. Зазначає, що мати позивачки ОСОБА_8 не претендувала на частку в майні подружжя і право власності своєї племінниці не оспорювала. Вказує на те, що вона здійснювала догляд за ОСОБА_8, оскільки така буда інвалідом 2 групи та за ОСОБА_6, яка є інвалідом 1 групи з дитинства і проживає у ньому по даний час. Посилається на те, що вона самостійно повністю сплачує всі комунальні послуги, проте ОСОБА_6 жодних витрат по утриманню будинковолодіння не несе.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта - ОСОБА_3 на підтримання скарги, представника позивача - ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на викладені мотиви.

Встановлено, що за батьком позивачки ОСОБА_7, який перебував у шлюбі з її матір'ю ОСОБА_8, зареєстровано на праві власності житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1. Загальна площа будинку складає 74,6 кв.м., а також до будинку належать господарські будівлі, зокрема: сарай, літня кухня та вбиральня.

Судом також вірно встановлено, що ОСОБА_7 безоплатно в порядку приватизації передано у власність земельну ділянку площею 0,0565 га для обслуговування вказаного будинку, що підтверджується державним актом на право власності на землю від 01.08.1995 року.

Із свідоцтва про смерть убачається, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а мати позивачки - 09.07.2012 року.

Позивач ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства І групи довічно і за нею здійснює догляд ОСОБА_9

Крім того, матеріалами справи встановлено, що батько позивачки ще за життя заповів все належне йому майно відповідачці ОСОБА_5, що підтверджується заповітом від 22.05.1995 р.

Із свідоцтва про право на спадщину убачається, що ОСОБА_5 оформила право власності на весь будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, на якій вони розташовані.

Висновок суду першої інстанції про те, що будинок належав батькам позивачки на праві спільної сумісної власності подружжя, оскільки збудований за час їх перебування у шлюбі, є вірним та відповідає нормам матеріального права.

Відповідно, є правильним рішення суду першої інстанції про право позивачки на частку у спадщині, яке вона мала після смерті батька, а згодом - після смерті матері.

Доводи апелянта про те, що мати позивачки не претендувала на частку в майні подружжя і право власності своєї племінниці не оспорювала, є безпідставними, оскільки остання після смерті чоловіка фактично вступила у володіння спадковим майном та прийняла спадщину. Про заповіт на користь ОСОБА_5 і про оформлення нею спадкових прав ОСОБА_8 і позивачці ОСОБА_6 відомо не було.

Твердження апелянта про те, що вона самостійно повністю сплачує всі комунальні послуги, проте ОСОБА_6 жодних витрат по утриманню будинковолодіння не несе, не має правового значення по суті спору і не є підставою для відмови у позові.

Разом із цим, правильно визначивши право позивачки на частку у спадщину в частині будинковолодіння, суд першої інстанції припустився помилки при вирішенні цього питання щодо земельної ділянки на АДРЕСА_1.

Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (п. 18-2.) окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонд.

Отже, земельна ділянка не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 і ОСОБА_8, за час життя ОСОБА_7 належала йому на праві особистої власності і тому після його смерті позивач має право лише на обов'язкову частку у спадкуванні даної земельної ділянки.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції безпідставно визнав недійсними свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5 в цілому, адже відповідач як спадкоємець за заповітом має право на спадщину в розмірі 1/3 частини будинковолодіння на АДРЕСА_1 і на 2/3 частини земельної ділянки за цією адресою.

Крім цього, суд припинив право власності ОСОБА_5 на 2/3 частини будинковолодіння і на 2/3 частини земельної, так як відповідач не мала права на їх спадкування.

Однак чинне законодавство не містить норм про припинення права власності з цих підстав.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 13 лютого 2015 року в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 10.12.1999 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Вікарчуком С.П. на ім'я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 2165; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 10.12.1999 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Вікарчуком С.П. на ім'я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за № 2167; припинення права власності ОСОБА_5 на 2/3 ідеальних частки житлового будинку АДРЕСА_1 та на 2/3 ідеальних частки земельної ділянки, наданої для обслуговування житлового будинку, площею 0,0596 га, яка належала ОСОБА_7 на підставі державного акта серії НОМЕР_1, виданого Сокальською міською радою 01.08.1995 року; встановлення, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності подружжя належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка для обслуговування будинку, площею 0,0595 га, право власності на яку, згідно державного акта серії НОМЕР_1, виданого Сокальською міською радою 01.08.1995 року, зареєстрованого на ОСОБА_7; встановлення, що ОСОБА_8 належала ? частина цього житлового будинку АДРЕСА_1 та 1/2 частина земельної ділянки на АДРЕСА_1, площею 0,0595 га для обслуговування житлового будинку; визнання за ОСОБА_6 право власності на 2/3 ідеальні частини спадкової земельної ділянки, площею 0,595 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10.12.1999 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Вікарчуком С.П. на ім'я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №2165 в частині 2/3 часток житлового будинку на АДРЕСА_1 Львівської області.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10.12.1999 року державним нотаріусом Сокальської державної нотаріальної контори Вікарчуком С.П. на ім'я ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі за №2167 в частині 1/3 частки земельної ділянки на АДРЕСА_1 Львівської області.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 1/3 ідеальні частини земельної ділянки, площею 0,0565 га для обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 в м. Сокалі Львівської області.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: