Справа № 750/9384/14 Провадження № 22-ц/795/1455/2015 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Карапута Л. В. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представників відповідача ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6, ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8 міської ради ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_10 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_5, ОСОБА_8 міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду є необґрунтованим та незаконним, постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Судом, на думку апеллянта, не враховані розяснення, викладені в Постанові Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», та положення Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Апелянт зазначає, що померлий ОСОБА_11, подавши належно оформлену заяву до органу приватизації, висловив свою волю на приватизацію займаного приміщення, не зміг довести задуманого до кінця у звязку зі смертю, що вказує на належність спірної квартири до спадкової маси після померлого спадкодавця ОСОБА_11 Суд першої інстанції, вважає апелянт, лише процитував формальні фрази ВССУ з ухвали від 01.04.2015, не надавши належної оцінки зібраним у справі доказам.

Позивач в судове засідання не зявилася. Про час розгляду справи 24.07.2015 був повідомлений її представник (а.с.91,92), що відповідно до ст.76 ч.5 ЦПК України є належним повідомленням сторони у справі.

Представники відповідача ОСОБА_5 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, надавши письмові заперечення.

Представник відповідача ОСОБА_8 міської ради при вирішенні спору поклалася на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що приватизація спірної квартири АДРЕСА_1 була визнана недійсною у зв'язку із порушенням прав ОСОБА_12, що встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому з врахуванням вищевикладеного, в задоволенні позову слід відмовити.

З даним висновком суду, погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Судом по справі встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_11 на підставі ордеру від З березня 1975 року була виділена спірна двокімнатна квартира АДРЕСА_2 на сім'ю у складі трьох осіб: ОСОБА_11, ОСОБА_13, ОСОБА_14 (а.с. 5).

10 травня 2011 року ОСОБА_11 звернувся із заявою до органу приватизації житлового фонду ОСОБА_8 міської ради з метою приватизації спірної квартири (а.с. 5-а).

Розпорядженням органу приватизації виконавчого комітету ОСОБА_8 міської ради від 30 травня 2011 року задоволено заяву ОСОБА_11 про приватизацію вищевказаної квартири та передачі її у власність.

02 червня 2011 року ОСОБА_11 помер (а.с. 35 том 1). Після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_11 є його донька - ОСОБА_10, яка вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 34, том 1).

Після смерті ОСОБА_11, а саме, 7 червня 2011 року було оформлено свідоцтво про право власності на спірне нерухоме майно (а.с. 108). Право власності на зазначену квартиру за ОСОБА_11 було зареєстровано 12 липня 2014 року. Реєстрація права власності на спірну квартиру та отримання свідоцтва про право власності на нерухоме майно було здійснено довіреною особою ОСОБА_11 - ОСОБА_15, що діяла за довіреністю, яка станом на день вчинення зазначених дій втратила свою юридичну силу.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 1 квітня 2014 року розпорядження органу приватизації виконкому ОСОБА_8 міської ради від 30 травня 2011 року було визнано незаконним, свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 7 червня 2011 року визнано недійсним. Підставою для скасування рішення органу приватизації про передачу у власність ОСОБА_11 спірної квартири стало те, що приватизація вказаної квартири була проведена з порушенням житлових прав ОСОБА_5, а видане на підставі цього розпорядження свідоцтво про право власності на житлове приміщення на ім'я ОСОБА_11 є недійсним (а.с. 64-65).

Посилання апелянта на п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 є безпідставним, оскільки визнання права власності на спірне майно за спадкоємцем можливо у разі коли спадкодавець звернувся до органу приватизації з відповідною заявою і мав право на безоплатне отримання квартири, а в приватизації йому не могло бути відмовлено. В цьому разі на спірну квартиру відкривається спадщина. У спірній ситуації з приватизацією квартири покійним ОСОБА_11 було встановлено, що приватизація квартири АДРЕСА_2 була визнана недійсною. В цьому випадку мова про включення спірної квартири до спадкової маси йти не може.

Вказане спростовує доводи апелянта з цього приводу.

Сукупність досліджених матеріалів справи та наявні в ній докази приводять апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені правовідносини між сторонами і їм дана вірна юридична оцінка на підставі повно і всебічно досліджених обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог і не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення суду.

Апеляційним судом не встановлено таких порушень судом норм матеріального і процесуального права, що призвели або могли б призвести до неправильного вирішення спору між сторонами.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: