АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/4402/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2376/15Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Дорош А.І.

Суддів: Бондаревської С.М., Омельченко Л.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полеєжаєва Н.П., про тлумачення заповіту,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєва Н.П. про тлумачення заповіту. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його бабуся ОСОБА_7, з якою він проживав разом. Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. За життя ОСОБА_7 склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. 04.12.1997 року за реєстровим № 5810. Згідно змісту даного заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_7 зробила розпорядження, а саме належну їй частину квартири АДРЕСА_1 заповіла повністю онуку ОСОБА_2. У встановлений законом строк він прийняв спадщину після смерті бабусі, однак нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки крім спадкоємця за заповітом, є спадкоємці за законом, які подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а саме доньки померлої: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Виходячи з того, що зміст заповіту не охоплює в цілому всю квартиру, на яку претендує спадкоємець за заповітом, а мова йде тільки про її частину, яка не є визначеною та при наявності спадкоємців за законом і спору між ними, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є неможливим. У зв'язку з цим, ОСОБА_2 просив здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_7 та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. 04.12.1997 року за реєстровим № 5810, визнавши, що воля спадкодавця ОСОБА_7 за життя була направлена на те, щоб заповісти йому квартиру АДРЕСА_1 вцілому.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу про тлумачення заповіту задоволено.

Здійснено тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_7 та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. 04.12.1997 року за реєстровим № 5810, визнавши, що воля спадкодавця ОСОБА_7 за життя була направлена на те, щоб заповісти квартиру АДРЕСА_1 онукові ОСОБА_2 вцілому.

З рішенням суду першої інстанції не погодилась відповідач ОСОБА_3 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_7 та посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. 04.12.1997 року за реєстром № 5810, визнавши, що воля спадкодавця ОСОБА_7 за життя була направлена на те, щоб заповісти ? частину квартири АДРЕСА_1 онукові ОСОБА_2.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Полтаві померла ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ (а.с. 8).

04.12.1997 року за життя ОСОБА_7 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полєжаєвою Н.П. за реєстровим № 5810 (а.с.7).

Згідно змісту даного заповіту ОСОБА_7 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, а саме належну їй частину квартири АДРЕСА_1, заповіла повністю онуку ОСОБА_2.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1995 року, виданого відділом приватизації житла, посвідчено, що квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (а.с.5).

13.02.2002 року ОСОБА_7 видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, згідно якого остання успадкувала ? частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 після смерті свого чоловіка ОСОБА_9 (а.с.6).

Постановою приватного нотаріуса Лазоренко О.В. від 11.03.2015 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.12.1997 р., оскільки крім спадкоємця за заповітом, є спадкоємці за законом, які подали заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, доньки померлої: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Виходячи з того, що зміст заповіту не охоплює в цілому всю квартиру, на яку претендує спадкоємець за заповітом, а мова йде тільки про її частину, яка не є визначеною та при наявності спадкоємців за законом і спору між ними, видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом є неможливим. (а.с.9).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що за життя ОСОБА_7 здійснила особисте розпорядження щодо належної їй частини квартири АДРЕСА_1 на випадок свої смерті, яка на час настання смерті належала їй повністю. Крім цього, починаючи з 04.12.1997 р., а саме з часу складання заповіту і до часу відкриття спадщини заповідач не змінювала та не скасовувала складений нею заповіт, розмір частини не обумовлювала.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення, місцевий суд допустив невідповідність висновків суду обставинам справи.

Як встановила колегія суддів, місцевий суд послався на те, що заповідач ОСОБА_7 у заповіті розмір частини квартири, яку вона заповідає, не обумовлювала. Однак, це не відповідає дійсності, оскільки дослівно текст заповіту є таким: належну мені частину квартири заповідаю повністю онуку ОСОБА_2. На час посвідчення заповіту 04.12.1997 року ОСОБА_7 належала ? частина квартири, дана квартира була приватизована нею та її чоловіком ОСОБА_9 на праві приватної спільної сумісної власності, що передбачає рівність участок членів сім»ї, тобто у даному випадку по ? частині кожного.

Отже, на час посвідчення заповіту ОСОБА_7 мала на праві власності лише ? частину квартири та не могла достовірно знати наперед про смерть свого чоловіка ОСОБА_9 у 2000 р., а як наслідок - отримання спадщини після його смерті, про належність їй квартири вцілому на час своєї смерті, не могла наперед достовірно знати, що у майбутньому не буде змінювати чи скасовувати заповіт.

На час своєї смерті ОСОБА_7 мала на праві приватної власності ? частину квартири у результаті приватизації та ? частину квартири згідно свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, видане 13.02.2002 р.

Вказівка місцевого суду про те, що з часу складання заповіту і до часу відкриття спадщини заповідач не змінювала та не скасовувала складений нею заповіт, не впливає на тлумачення заповіту, оскільки виходячи із фактичних обставин справи буквальне значення слів та понять заповіту є зрозумілим та не потребує тлумачення.

Крім цього, колегія суддів звертає увагу на те, відповідач ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким здійснити тлумачення заповіту, визнавши, що воля спадкадаця за життя була направлена на те, що заповісти 1/2 частину спірної квартири.

Оскільки позивачем така позовна вимога не заявлялася, то колегія суддів позбавлена процесуальної можливості про ухвалення такого судового рішення, т.я. згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3» задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 26 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полеєжаєва Н.П., про тлумачення заповіту - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :