Справа № 462/3374/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Палюх Н.М.

при секретарі Вєтушок Н.І.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 05.05.2015р. звернувся з позовом в суд про стягнення з відповідача 20714 грн. заборгованості за договором позики. Свої позовні вимоги він мотивує тим, що 26.06.2014р. він позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 20714 грн., які той зобов'язувався повернути у повному обсязі до 31.08.2014р., про що склав письмову розписку. Проте ОСОБА_2 борг позивачу не повернув по даний час, чому він просить стягнути з відповідача 20714 грн. заборгованості за договором позики.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та зазначив, що борг у розмірі 20714 грн. відповідачем не сплачено по даний час, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти позову не заперечили та зазначили, що дійсно 26.03.2014р. відповідач позичив у ОСОБА_4 20714 грн. під розписку, які зобов'язувався повернути до 31.08.2014р. Однак, відповідач борг не повернув по даний час, у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем. Просять розстрочити сплату заборгованості за договором позики на один рік.

Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із розписки /а.с.33/, ОСОБА_2 26.03.2014р. позичив у ОСОБА_4 20714 грн. і зобов'язувався повернути зазначену суму до 31.08.2014р. в повному обсязі.

З пояснень сторін вбачається, що ОСОБА_2 не повернув позивачу борг у розмірі 20714 грн. по даний час.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 20714 грн. заборгованості за договором позики та 243 грн. 60 коп. судового збору.

Що стосується розстрочки сплати заборгованості за договором позики на один рік, то суд не вбачає підстав для задоволення такої, оскільки умовами угоди від 26.03.2014р. не було передбачено цього та й відповідач не представив суду жодних доказів, які підтверджували його скрутне матеріальне становище.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України і ст.ст.625, 1048-1050 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 20714 /двадцять тисяч сімсот чотирнадцять/ грн.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд, що його ухвалив, шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: