АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4205/15 Справа № 202/8956/14 Головуючий у 1 й інстанції - Шклярук Д.С. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Самокиша О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 про визнання прав і недопущення дискримінації, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою про визнання прав і недопущення дискримінації, в якій просив визнати чи обґрунтовано його було піддано покаранню позасудовим органом та чи має він право на реабілітацію відповідно до положень Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" (а.с.1-5).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року позовна заява ОСОБА_2 визнана неподаною та повернута позивачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду та розглянути його вимоги по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою про визнання прав і недопущення дискримінації, в якій просив визнати чи обґрунтовано його було піддано покаранню позасудовим органом та чи має він право на реабілітацію відповідно до положень Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Зазначав, що раніше він звертався до органів прокуратури та листом від 16 січня 2006 року йому було повідомлено, що він не підпадає під дію Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

В матеріалах справи містяться також листування за зверненнями ОСОБА_2 до інших органів щодо вирішення спірного питання.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2014 року позовну заяву ОСОБА_2 було залишено без руху як таку, що не відповідає вимогам ст.ст.119,120 ЦПК України і позивачу надано строк не пізніше п'яти днів з дня отримання ухвали, усунути недоліки позовної заяви (а.с.39).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року позовна заява ОСОБА_2 визнана неподаною та повернута позивачу (а.с.12).

Повертаючи, як неподану, позовну заяву на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України, суддя виходив з того, що у визначений ухвалою суду термін недоліки позовної заяви позивачем усунуто не було.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, зважаючи на наступне.

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні положення закріплено й в статтях 1 - 11 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір чи не оплачено витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Згідно ч.2 ст.121 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачеві, якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.ст.119,120 ЦПК України, не сплатить суми судового збору.

В матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що позивачем було отриману ухвалу про залишення його позовної заяви без руху.

За таких обставин висновок суду про те, що є підстави для повернення позивачу позову на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України, передчасні та їх не можна визнати законними й обґрунтованими, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах діючого цивільно-процесуального законодавства України, а оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо розгляду його вимог апеляційним судом, то вони є безпідставними і протирічять цивільно-процесуальному законодавству України.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 січня 2015 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.