Справа №588/822/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1424/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

27 липня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви

на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 08 червня 2015 року про відмову у відкритті провадження

у справі за позовом Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви до ОСОБА_3 сільської ради Тростянецького району Сумської області

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3 сільської ради Тростянецького району, у якому просив визнати за Парафією Різдва Богородиці Української Православної Церкви право власності за набувальною давністю на нежитлову будівлю церкви за адресою: вул.Ватутіна, 85Б, с.Камянецьке, Тростянецького району, Сумської області. Свої вимоги мотивував тим, що 26 лютого 2000 року на загальних зборах АПТ ім.Ватутіна було прийняте рішення про передачу будівлі табору праці у власність громади для відкриття церкви в с.Камянецьке. 21 жовтня 2005 року рішенням 29 сесії 4 скликання ОСОБА_3 сільської ради Тростянецького району було визнане право власності за церковною громадою а будівництво храму «Вознесенський» за вищевказаною адресою. З 2000 року Парафія Різдва Богородиці безперешкодно відкрито користується зазначеною будівлею, здійснює її утримання, ремонт, виготовила документацію із землеустрою, проте у строк до 01 січня 2013 року свідоцтва на право власності не отримала та у державному реєстрі не зареєструвала. Вважає, що визнання права власності в судовому порядку є єдиною можливістю зареєструвати право власності на вищевказане нерухоме майно.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 08 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження, позивачеві розяснено його право звернутися за захистом прав до господарського суду Сумської області.

В апеляційній скарзі Парафія Різдва Богородиці Української православної Церкви просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для розгляду справи по суті позову.

При цьому зазначає, що Парафія Різдва Богородиці УПЦ є неприбутковою організацією і не веде підприємницької діяльності, а відповідач ОСОБА_3 сільська рада Тростянецького району відповідно до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»є виконавчим, представницьким органом місцевого самоврядування, а отже, вони не є субєктами відносин, передбачених ст.1 ГПК України. Крім того, згідно ч.10 ст.17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» питання володіння та користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Парафії Різдва Богородиці УПЦ ОСОБА_4, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду - залишенню без змін з огляду на наступне.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції, з посиланням на ст.1 ГПК України, п.2,п.3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості та підсудності справ господарським судам» дійшов обґрунтованого висновку про те, що предметом вказаного спору є захист права власності, сторонами спору є юридичні особи, тому даний спір підвідомчий господарському суду, а не суду загальної юрисдикції.

З такими висновками колегія суддів погоджується за наступних підстав.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини виникли з приводу захисту права власності на нерухоме майно у порядку набувальної давності між двома юридичними особами.

Згідно наданої Апеляційному суду Сумської області копії свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Парафія Різдва Богородиці УПЦ є юридичною особою.

Відповідно до ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Крім того, як розяснив Вищий Господарський Суд України у постанові Пленуму №10 від 24 жовтня 2011 року «Про деякі питання підвідомчості в підсудності справ господарським судам» з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК України, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Також п.3.2 вищезазначеної Постанови передбачено, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб'єктами господарської діяльності, а також спори, пов'язані, зокрема із захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про розгляд справи в порядку цивільного судочинства, з посиланням на ч.10 ст.17 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

У зазначеній нормі Закону йде мова про те, що рішення державних органів з питань володіння та користування культовими будівлями і майном можуть бути оскаржені до суду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України.

Але, як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог, предметом спору є не оскарження рішення сільської ради, а визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду законною та обгрунтованою.

Колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

У відповідності до п.1 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307 ч.2 п.1, 312 ч.1п.1, 313, 314 ч.1п.4, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Парафії Різдва Богородиці Української Православної Церкви відхилити .

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 08 червня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -