АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/9252/14-ц 22-ц/774/975/К/15
Справа № 214/9252/14-ц Головуючий в першій
Провадження 22-ц/774/975/К/15 інстанції Ковтун Н.Г.
Категорія № 34 (4) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Ляховської І.Є., Бондар Я.М.,

при секретарі: Петренко К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 2262 грн., моральної шкоди у розмірі 1500 грн. та витрат на правову допомогу у сумі 500 грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що 29 січня 2014 року відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем ДЕУ, державний номер НОМЕР_1, рухався у напрямку пл. Горького по вул. Волгоградській, порушивши п. 13.1, 2.3 Правил дорожнього руху, не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем "Опель", державний номер НОМЕР_2, яким керувала позивач ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2014 року, винним у даній дорожньо-транспортній пригоді був визнаний відповідач ОСОБА_4 Згідно Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 222137Га/13дп/кр від 22 серпня 2013 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у зв"язку з ушкодженням автомобіля "Опель Астра". За умовами Договору страхування безумовна франшиза за збитками внаслідок ДТП складає 2 262 грн., яку просила стягнути з відповідача. Крім того, позивач посилається на те, що крім майнової шкоди, їй була завдана моральна шкода у зв"язку з пошкодженням її майна, що призвело до душевних страждань, хвилювань, порушення звичайного способу життя через необхідність вирішувати питання щодо виплати страхового відшкодування та відшкодування шкоди. Моральну шкоду вона оцінює у 1500 гривень. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 03 квітня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити її позовні вимоги.

Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не враховано, що вина відповідача у ДТП, яка сталася 29.01.2014 року, та внаслідок якої автомобіль ОСОБА_2 зазнав механічних ушкоджень, встановлена постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 21 березня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2014 року, що, на думку апелянта, є підставою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди.

Крім того, згідно Договору страхування, укладеного між позивачем та АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", безумовна франшиза за збитками внаслідок ДТП складає 2 262 грн., яка страховою компанією не відшкодовується, у зв'язку з чим вона підлягає стягненню з відповідача.

Також апелянт посилається на те, що нею було надано документальні підтвердження понесених витрат на правову допомогу у сумі 500 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить її відхилити, а рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не оспорюється, що 29 січня 2014 року близько 08.00 години водій ОСОБА_4 на вул. Волгоградській у м. Кривому Розі, керуючи автомобілем ДЕУ, державний номер НОМЕР_1, біля опори № 362, в порушення вимог п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, не витримав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з автомобілем "Опель", державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-6).

Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року залишено без змін постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року (а.с. 7-9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля "Опель", державний номер НОМЕР_3, є позивач ОСОБА_2. (а.с. 10)

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що згідно договору страхування, укладеного між нею та АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", безумовна франшиза за збитками внаслідок ДТП складає 2 262 грн., яка страховою компанією не відшкодовується, у зв'язку з чим вона підлягає стягненню з відповідача. Також позивач зазначила, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, їй було завдано моральну шкоду. Крім того, просила суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на правову допомогу, пов'язані зі зверненням до суду з позовом внаслідок ДТП.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У ч. 1 ст. 1166 ЦК України зазначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страхових полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров'ю потерпілих, не застосовується.

З вказаного вбачається, що страховик відшкодовує оцінену шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки життю, здоров'ю, майну третьої особи у межах ліміту відповідальності страховика. При цьому франшиза відшкодовується не страховиком, а особою, яка завдала шкоду потерпілому.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика (МТСБУ), з урахуванням умов, зазначених у статті 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З аналізу наведених вище норм законів випливає, що франшиза має відшкодовуватись не страховиком, а винною особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 січня 2014 року близько 08.00 години водій ОСОБА_4 на вул. Волгоградській у м. Кривому Розі, керуючи автомобілем ДЕУ, державний номер НОМЕР_1, біля опори № 362, в порушення вимог п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, не витримав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з автомобілем "Опель", державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року, відповідач ОСОБА_4 був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-6).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля "Опель", державний номер НОМЕР_3, є позивач ОСОБА_2. (а.с. 10)

Згідно договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 222137Га/13дп/кр від 22 серпня 2013 року, укладеного між позивачем ОСОБА_2 та АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", позивач застрахувала свій автомобіль "Опель Астра", д.н. НОМЕР_2.

Відповідно до повідомлення про настання події, що має ознаки страхового випадку, 29.01.2014 року позивач ОСОБА_5 звернулася до ПАТ "СК "АХА Страхування" із заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування у зв'язку з ДТП, яка сталася 29.01.2014 року з вини відповідача ОСОБА_4 (а.с.64-67). За зверненням позивача до страхової компанії 31.01.2014 року було складено акт огляду її транспортного засобу (дефектну відомість) та визначено характер та обсяг пошкоджень автомобіля. (а.с.68-71)

Відповідно до страхових актів ПАТ "СК "АХА Страхування" від 18.02.2014 року, за договором страхування, та згідно розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту страховою компанією було визначено страхове відшкодування позивачу у сумі 10292,32 грн. (а.с.74-78)

Згідно акту виконаних робіт № 001554 від 21.03.2014 року, ТОВ "Нара" було виконано роботи по ремонту автомобіля позивача після ДТП.

Відповідно до рахунку-фактури № СЧ-0000032 від 18.02.2014 року позивач ОСОБА_5 придбала у ПАТ "Криворізький Автоцентр ПАТ "Дніпропетровськ - Авто" запчастин для ремонту автомобіля після ДТП, яка сталася 29.01.2014 року, на суму 9419,33 грн. (а.с.73)

Згідно платіжного доручення № 90969 від 19.02.2014 року ПАТ "СК "АХА Страхування" було перераховано ТОВ "Нара" за ремонт автомобіля позивача ОСОБА_5 внаслідок ДТП, яка сталася 29.01.2014 року, 872,99 грн.(а.с.79)

Відповідно до платіжного доручення № 90973 від 19.02.2014 року ПАТ "СК "АХА Страхування" було перераховано ПАТ "Криворізький Автоцентр ПАТ "Дніпропетровськ - Авто" страхове відшкодування згідно страхового акту у сумі 9419,33 грн., а всього страховою компанією перераховано страхове відшкодування у сумі 10292,32 грн. згідно умов договору страхування (а.с.80).

Згідно п.10.2 договору страхування, безумовна франшиза за збитками внаслідок ДТП становить 2% суми страхового відшкодування та складає 2 262 грн.

Згідно чеку № 2602 позивач 21.03.2014 року сплатила ТОВ "Нара" 2262 грн., що складає безумовну франшизу (а.с.23)

У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_5, тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди.

Оскільки франшиза має відшкодовуватись не страховиком, а винною особою, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2 суму франшизи у розмірі 2262 грн., встановлену п.10.2 договору страхування автомобіля позивача.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду щодо відмови позивачу у відшкодуванні відповідачем моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до вимоги чинного законодавства України особа, якій завдано збитків, має також право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Виходячи з положень пунктів 2,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених Цивільним кодексом України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідачів та інших обставин, зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок ДТП, яка сталася 29.01.2014 року з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль позивача марки "Опель", у зв'язку з чим, позивач ОСОБА_5 переносила переживання, відчувала негативні емоції, не могла користуватися своїм автомобілем, який для неї є не тільки засобом пересування, а і допоміжним засобом для мобільного та швидкого виконання своїх професійних обов'язків. Внаслідок ДТП позивач пережила психологічну травму, оскільки після неї боялася сідати за кермо автомобіля. Пошкодження автомобіля внаслідок ДТП спричинило позивачу моральні страждання і переживання, порушився її звичний ритм життя, для відновлення якого їй необхідні додаткові зусилля.

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди.

На підставі наведеного, беручи до уваги характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням вини відповідача у ДТП, яка сталася 29.01.2014 року, та інших обставин, зокрема, - характеру і тривалості страждань позивача, істотності вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає за необхідне позов ОСОБА_5 в частині відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 500 грн.

Згідно зі ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Статтею 1 ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" передбачено, що Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, 27.10.2014 року позивачем було укладено договір з ТОВ "ФОРТЕС-КР" про надання юридичної допомоги, зокрема, підготовка та складання тексту позовної заяви. Відповідно до п.4.1 вказаного договору позивач повинна сплатити ТОВ "ФОРТЕС-КР" за надання правової допомоги 500 грн.

Згідно акту виконаних робіт № 121 від 31.10.2014 року представником ТОВ "ФОРТЕС-КР" було підготовано та складено текст позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Відповідно до квитанції та рахунку про оплату від 31.10.2014 року, позивачем за складання позовної заяви було сплачено ТОВ "ФОРТЕС-КР" 500 грн. (а.с.29,30).

У зв'язку з чим, на думку колегії суддів, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу у сумі 500 грн.

Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати у сумі 365,40 грн. за розгляд справи у суді першої та апеляційної інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 2262 грн. та моральну шкоду у сумі 500 грн., витрати на правову допомогу у сумі 500 (п'ятсот) грн. та судовий збір у сумі 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп. В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 03 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) грн. та моральну шкоду у сумі 500 (п'ятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у сумі 500 (п'ятсот) грн. та судовий збір у сумі 365 (триста шістдесят п'ять) грн. 40 коп.

В іншій частині позову ОСОБА_2 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: