СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 4-с/759/97/15
ун. № 759/9520/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, заінтересована особа: публічне акціонерне товариство «Родовід Банк»,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою про визнання неправомірною постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та постанову про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренко А.М. від 08.05.2015 року (ВП №47006151), скасування постанов. В обґрунтування вимог скарги посилається на те, що 12.06.2015 року заявник отримала постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження та постанову про розшук майна боржника, винесену державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренко А.М. від 08.05.2015 року (ВП №47006151). Підставою винесення постанов є невиконання виконавчого документу в добровільному порядку. Заявник вважає, що вказані постанови винесені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», порушують її права та підлягають скасуванню, оскільки копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не отримувала, а тому була позбавлена можливості в добровільному порядку виконати рішення суду. Крім того, в постанові відсутній перелік майна, на який накладено арешт, державний виконавець не встановив майна, належного заявнику, вартість майна може перевищувати суму боргу за виконавчим документом. Заявник суму боргу визнає, має намір подати заяву про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги.

Представники ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві та ПАТ «Родовід Банк» до суду не з'явилися, повідомлялися в установленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що 25.03.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві Федоренко А.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2/759/122/14, виданого 25.12.2014 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 10 374,13 дол. США та 25 859,74 грн. (а. с. 28).

На вимогу суду ВДВС надало завірені копії виконавчого провадження, з яких не вбачається направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику. В матеріалах провадження відсутні докази направлення зазначеної постанови боржнику, таких доказів не надано і державним виконавцем.

08.05.2015 року старшим державним виконавцем Федоренко А.М. ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про розшук майна боржника, серії ВП №47006151 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/759/122/14, виданого 25.12.2014 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 10 374,13 дол. США та 25 859,74 грн. підставою винесення зазначених постанов є те, що боржник не виконав виконавчого документу в добровільному порядку.

Встановлено, що з метою виконання виконавчого документа накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, оголошено розшук майна - транспортного засобу марки Nissan X-Trail 2.0, 2006 р.в., д.н.з. НОМЕР_1.

Заявник просить визнати неправомірними дії державного виконавця Святошинського РУЮ у м. Києві щодо винесення постанови від 08.05.2015 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також про розшук майна боржника, посилаючись на те, що постанову про відкриття виконавчого провадження вона не отримувала, а тому була позбавлена можливості в добровільному порядку виконати рішення суду. В постанові не наведено переліку майна, на який накладено арешт, державним виконавцем не встановлено наявність такого майна.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими законами (п. 5, п. 20 ч. 3 ст. 11 Закону).

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до 15 днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувану та боржникові (ч. 5 ст. 25 Закону).

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (ч. 1 ст. 31 Закону).

Державний виконавець не надав доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та надання останньому реальної можливості добровільно виконати рішення. Відсутні докази того, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Наведене свідчить про порушення державним виконавцем вимог ч. 5 ст. 25 та ч. 1 ст. 31 Закону.

Разом з тим, зазначене не може слугувати підставами для скасування постанови державного виконавця про арешт майна та заборону його відчуження з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( частина 1 ст.11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.7 ст.12).

Пунктом 4.1.8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 встановлено, що розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобов'язаний винести постанову відповідно до частини другої статті 57 Закону. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника державний виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання органами внутрішніх справ (ч. 1 ст. 40 Закону). Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна ( ч. 1 - ч. 3 ст. 57 Закону).

Згідно з ч. 4. ст. 57 Закону копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Згідно зі ст. 31 цього ж Закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження, у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів.

За таких обставин слід дійти висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування постанов державного виконавця, оскільки накладаючи арешт на майно боржника та оголошуючи заборону його відчуження, а також при винесенні постанови про розшук майна боржника, державний виконавець діяв відповідно до вимог чинного законодавства, а несвоєчасне отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження лише давало можливість і не було обов'язком для відкладення виконавчих дій за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи державного виконавця.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» ст. ст. 383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ