Справа № 201/6101/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне, в порядку гл.8 розділу ІІІ ЦПК України/

15 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 06 лютого 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого останній отримав у борг грошові кошти в розмірі 73 390 грн. строком до 15 квітня 2015 року. Станом на 01 квітня 2015 року відповідачем сума боргу не повернута, в звязку з чим сума заборгованість за договором позики складає 173 883, 81 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦПК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено в судовому засіданні, 06 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики /а.с.4/, відповідно до умов якого останній отримав від позивача у власність грошові кошти в розмірі 73 390 грн. строком до 15 квітня 2014 року. Сторони дійшли згоди, що у разі неповернення або несвоєчасного повернення позикодавцеві позики, позичальник сплачує позикодавцю суму боргу, а також 9% за кожен місяць від простроченої суми. Ця форма договору відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України.

Відповідач свого зобов'язання щодо повернення грошових коштів позивачу не виконав, грошові кошти не повернув. В звязку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з позовом до відповідача про стягнення суми боргу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за договором позики станом на 01 квітня 2015 року виникла заборгованість в сумі 173 883, 81 грн., яка складається:

- заборгованість за тілом позики 73 390 грн.

- проценти за користування чужими грошовими коштами, нараховані в розмірі 9% на місяць від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання 76 252, 21 грн.

- інфляційне збільшення суми боргу 24 241, 60 грн. /а.с.5/

З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути за договором позики грошові кошти у розмірі 173 883, 81 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2(інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2) заборгованість за договором позики від 06 лютого 2014 року станом на 01 квітня 2015 року в розмірі 173 883, 81 грн., яка складається:

- заборгованість за тілом позики 73 390 грн.

- проценти за користування чужими грошовими коштами, нараховані в розмірі 9% на місяць від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання 76 252, 21 грн.

- інфляційне збільшення суми боргу 24 241, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_2(інд. номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (інд. номер НОМЕР_2) сплачений останнім судовий збір у розмірі 1738, 84 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя С.О.Демидова