Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 480/84/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

( з а о ч н е )

Миколаївський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Стрєльнікова Д.В.

при секретарі Куртась К.В.,

розглянувши 27 серпня 2015 року в місті Миколаєві в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Миколаївський районний відділ Державної міграційної служби України у Миколаївській області про визнання ордеру недійсним, виселення та вселення осіб до житлового приміщення, а також зобов'язання вчинити дії третій особі,

в с т а н о в и в :

22.01.2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Надбузької сільради про визнання недійсним ордеру на вселення ОСОБА_2 і членів його родини до квартири АДРЕСА_1. Одночасно позивач просила висилити ОСОБА_2 і членів родини останнього із зазначеного житлового приміщення, вселити її (позивача), а також зобов'язати Миколаївський РВ ДМС України у Миколаївській області зареєструвати її в цьому житловому приміщенні, та зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 і ОСОБА_3

26.05.2015 року ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, залучивши до участі у справі в якості відповідачів, окрім Надбузької сільської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3, а в якості третьої особи Миколаївський РВ ДМС України у Миколаївській області. Також в частині вимог про виселення уточнила їх і просила виселити із спірного житлового приміщення ОСОБА_2 і ОСОБА_3. В решті позовні вимоги залишила без змін.

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2000 року, вона разом із її батьками була визнана такою, що втратила право користування квартирою № 15 в будинку № 1 по вул. Зеленій в с. Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області. На момент ухвалення зазначеного рішення суду вона була малолітньою.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.09.2014 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2000 року стосовно неї скасоване і у позові прокурора Миколаївського району в інтересах ЖЕК Надбузької сільради про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено.

Позивачка також зазначила, що в спірній квартирі на даний час мешкають сторонні особи сім'я Петрук. Посилаючись на порушення своїх житлових прав, а також на незаконність вселення сім'ї Петрук до спірної квартири, позивач просила задовольнити вище наведені позовні вимоги.

В судове засідання позивач не з'явилася. При цьому подала заяву про підтримання позову, в якій клопотала про розгляд справи за її відсутності, в т.ч. в заочному порядку.

Відповідачі в судове засідання не зявилися повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подали. У звязку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідачів на підставі наданих доказів.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надавши заяву, зі змісту якої вбачається, що він не заперечує проти судового розгляду справи за його відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного.

Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.09.2014 року рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 13.06.2000 року в частині визнання ОСОБА_1 особою, що втратила право користування квартирою № 15, буд. № 1 по вул. Зеленій с. Надбузьке Миколаївського району скасоване і в цій частині постановлене нове рішення. У задоволенні позову прокурора Миколаївського району Миколаївської області в інтересах житлово-експлуатаційної контори Надбузької сільської ради Миколаївського району про визнання ОСОБА_1 особою, що втратила право користування квартирою № 15, буд. № 1 по вул. Зеленій, с. Надбузьке Миколаївського району Миколаївської області відмовлено. В іншій частині рішення місцевого суду залишено без змін. (а.с. 5-6)

Ухвалюючи своє рішення апеляційний суд встановив той факт, що спір у цивільній справі був вирішений судом першої інстанції за зверненням особи (ЖЕК Надбузької сільради), яка не є учасником спірних правовідносин, оскільки спір не стосується її прав та обовязків, визначених статутом і нормами ЖК України. Через це висновки рішення (місцевого суду) не можна вважати такими, що відповідають дійсним обставинам та вимогам норм матеріального і процесуального права. В іншій частині рішення місцевого суду не оскаржувалося, а тому не переглядалося в апеляційному порядку.

Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого.

Згідно ст. 9 ч.ч. 4, 5 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

У відповідності до ст. 6 ЦК УРСР (що діяв на час виникнення спірних правовідносин) захист цивільних прав здійснюється, окрім іншого, в установленому порядку судом шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення права, і припинення дій, які порушують право.

Факт порушення житлових прав позивачки, а також членів її родини встановлено рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 17.09.2014 року і дані обставини, в силу ст. 61 ч. 3 ЦПК України, окремому доказуванню не підлягають.

Таким чином, з огляду на встановлені факти та норми матеріального права, порушене право позивачки на житло підлягає захисту, шляхом її вселення до раніше займаного нею жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2.

Судом також встановлено, що спірне житлове приміщення знаходиться на балансі Надбузької сільської ради і в ньому з 06.10.2000 року постійно проживає відповідач ОСОБА_2, а з 07.09.2005 року постійно проживає дочка останнього ОСОБА_3 ОСОБА_4 особи зареєстровані в житловому приміщенні на підставі ордеру, який видано згідно рішення виконавчого комітету Надбузької сільської ради № 44 від 12.09.2000 року Про перерозподіл звільненого житла в сел. Надбузьке, яке прийняте відповідно до рішення Миколаївського районного суду від 13.06.2000 року. (а.с. 7, 8)

Розв'язуючи позовні вимоги, суд враховує, що згідно ст. 58 ЖК УРСР на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. При цьому такий ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Ст. 59 ЖК УРСР встановлює підстави для визнання ордеру на жиле приміщення недійсним. Так, ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

В судовому порядку встановлений факт порушення житлових прав позивачки та членів її родини, які проживали разом з нею (були зареєстровані) до 2000 року в спірному жилому приміщенні, а в подальшому, без достатніх правових підстав визнані такими що втратили право користування ним. Виходячи з цього позовні вимоги в частині визнання недійсним ордеру на вселення відповідача ОСОБА_2 та його дочки ОСОБА_3 до зазначеного житлового приміщення є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Оскільки єдина правова підстав для вселення відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ордер на жиле приміщення є недійсним, вони без достатніх правових підстав займають спірне жиле приміщення. Тому в силу ст. 109 ЖК УРСР дані особи підлягають виселенню.

Разом із тим не підлягають задоволенню вимоги позивачки в частині зобов'язання Миколаївського РВ ДМС України в Миколаївській області зняти відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з реєстрації в спірному житловому приміщенні та зареєструвати в ньому її (позивачку), оскільки такий спосіб захисту прав не передбачений актами цивільного законодавства. До того зазначений орган державного управління не є стороною у справі і на нього не можуть покладатися обовязки даним судовим рішенням. Одночасно дане рішення суду є підставою для його надання позивачкою третій особі при подальшій реалізації своїх прав.

У зв'язку із задоволенням основних позовних вимог з відповідачів на користь позивача також належить стягнути судові витрати по справі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, вселити до жилого приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Визнати недійсним ордер на жиле приміщення, який видано ОСОБА_2 і члену його родини ОСОБА_3 згідно рішення виконавчого комітету Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області № 44 від 12.09.2000 року Про перерозподіл звільненого житла в сел. Надбузьке.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 виселити з жилого приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і Надбузької сільської ради Миколаївського району Миколаївської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі по 81 грн. 20 коп. з кожного.

В решті позовних вимог відмовити.

На заочне рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем може бути подана заява про перегляд Миколаївським районним судом Миколаївської області. Позивачем на рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Миколаївський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_4

27.08.2015