У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Маляренка А.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Житлосервіс Оболонь» Оболонського району м. Києва, третя особа - ОСОБА_5, про поновлення на роботі і оплату за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, на рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 11 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що з 02 листопада 2011 року він працював головним інженером в Житлово-експлуатаційній конторі № 508 Комунального підприємства «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району м. Києва (далі - ЖЕК № 508 КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району м. Києва). Відповідно до наказу від 26 березня 2014 року № 33/4 його було звільнено у зв'язку з призовом на військову службу. Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_4 звернувся до відповідача із заявою про скасування вказаного вище наказу як такого, що суперечить вимогам чинного законодавства України. Даний наказ відповідачем було скасовано та увільнено його від роботи на період військової служби.

Також позивач вказував, що ЖЕК № 508 КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району м. Києва ввів його в оману, повідомивши позивачу, що на його місце необхідно брати іншого працівника, а тому запропонував йому переписати заяву про звільнення за власним бажанням. Відповідно до наказу від 04 липня 2014 року № 68/к позивача було звільнено за власним бажанням.

На підставі наведеного ОСОБА_4 просив суд поновити його на посаді головного інженера КП «Житлосервіс «Оболонь» Оболонського району м. Києва та стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 липня 2014 року до дня поновлення на роботі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 25 лютого 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що позивач власноруч написав заяву про звільнення за власним бажанням, доводи позовної заяви про те, що його було введено в оману не підтверджені належним та допустимими доказами у справі.

Крім того, згідно зі ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Оскільки при пропуску місячного і тримісячного строку у позові може бути відмовлено за безпідставністю вимог, суд з'ясовує не лише причини пропуску строку, а всі обставини справи, права і обов'язки сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав трудову книжку 08 липня 2014 року, а з позовом звернувся 30 жовтня 2014 року, тобто з пропуском строку визначеного ст. 233 КЗпП України.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду першої інстанції, з якими погодився й апеляційний суд, не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, в інтересах якого діє ОСОБА_6, відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 грудня

2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 25 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
А.В. Маляренко
В.А. Нагорняк