АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Кирилюк Г.М.

ПанченкаМ.М.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, Головне управління юстиції в м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом (уточненим в процесі розгляду справи) до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ГУЮ у м. Києві, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до заповіту, складеного його матір'ю - ОСОБА_6, та посвідченого в Одинадцятій Київській державній нотаріальній конторі 12 травня 2011 року, все її майно після смерті останньої належатиме ОСОБА_2 Спадкодавець ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила 1/3 частина однокімнатної квартири АДРЕСА_1. Інші 2/3 частини даної квартири належать на праві власності позивачу та його сестрі - ОСОБА_4 (по 1/3 частині). Заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори позивач подав у червні 2014 року, пропустивши шестимісячний строк на прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса від 22 серпня 2014 року ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 липня 2014 року йому було відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою про встановлення факту прийняття спадщини у зв'язку з наявністю спору про право. Позивач, вважаючи, що прийняв спадщину після смерті матері, оскільки

_________________________________________________________

Справа № 756/11954/14-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/5571/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Яценко Н.О.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

вона на час відкриття спадщини проживала разом з ним, просив встановити факт прийняття ним спадщини після смерті останньої та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на зазначене майно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Встановлено факт прийняття спадщини позивачем після смерті його матері ОСОБА_6, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, та визнано за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в інтересахОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апелянт, зокрема, посилається на ті обставини, що позивачем не доведено факту постійного проживання з померлою ОСОБА_6 на час відкриття спадщини.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подану ним апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_9 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представники Київської міської ради та ГУЮ у м. Києві, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, є матір'ю позивача та третіх осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3, що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та про смерть (а.с. 10-11).

Відповідно до заповіту, посвідченого 12 травня 2011 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори

Ковалевською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 8-1043, ОСОБА_6 все належне їй майно, яке складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, заповідає позивачу. (а.с. 8).

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину від 12 травня 2011 року

(а.с. 9), інші 2/3 частини зазначеної квартири належать на праві власності

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (по 1/3 частині).

ОСОБА_2 21 червня 2014 року звернувся до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_6, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 37-зворот).

Постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Ковалевської Н.В. від 22 серпня 2014 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом за його заявою від 22 серпня 2014 року у зв'язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини (а.с. 46-зворот, 47).

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом, постійно проживав разом зі своєю матір'ю ОСОБА_6 на час ї смерті, а тому в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлений шестимісячний строк, який починається з часу її відкриття.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкодавець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до положень ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У ст. 392 ЦК України закріплено право власника майна пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду із вказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 вказував, що його померла матір ОСОБА_6 на час відкриття спадщини постійно проживала разом з ним.

Згідно з відомостями довідки форми № 3, виданої ЖЕК № 405, позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 13).

Відповідно до акту констатації смерті № 133 від ІНФОРМАЦІЯ_1 місцем смерті ОСОБА_6 є адреса: АДРЕСА_3.

Крім того, з листів прокуратури Дніпровського району м. Києва вбачається, що померла ОСОБА_6 проживала за вказаною адресою (а.с. 16-17).

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, ОСОБА_6 на момент своєї смерті постійно проживала разом зі своїм сином - позивачем ОСОБА_2

На підставі викладеного, з урахуванням того, що передбачене законом право ОСОБА_2 на спадщину є порушеним внаслідок відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про необхідність захистити його право шляхом визнання прийняття ним спадщини та визнання за ним права власності на зазначену частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

Доводи апелянта з приводу того, що наданими позивачем доказами підтверджується лише факт її смерті за адресою проживання ОСОБА_2, оскільки згідно з відомостями довідки форми № 3, виданої ЖЕК № 504, ОСОБА_6 за життя була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, є необґрунтованими з огляду на те, що факт реєстрації місця проживання особи не свідчить про фактичне її проживання за адресою реєстрації.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : І.М. Вербова

Судді : Г.М. Кирилюк

М.М. Панченко