АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/2158/15 Головуючий 1 інстанції - Фастовець В.М.
Справа № 415/2677/14ц Доповідач - Пилипчук Н.П.
Категорія - договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Трішкової І.Ю., Кірсанової Л.І.,

за участю секретаря - Черепахи С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2014 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором б/н, укладеного 11.10.2007 р. в загальній сумі 11453.10 грн., яка виникла станом на 30.04.2014 р., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2014 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом приєднання (частина перша статті 634 ЦК України). Відповідно до нього ОСОБА_1 11.10.2007 року було відкрито кредитну лінію на 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Станом на 30.04.2014 р. відповідачем зобов'язання в повному обсязі не були виконані, в результаті цього виникла заборгованість перед позивачем у сумі 11 453,1 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4066,08 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4390,44 грн., заборгованості по комісії за користуванням кредитом - 1975 грн., штрафу (фіксована частина) - 500 грн., штрафу (процентна складова) - 521,58 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Правова позиція яка висловлена ВСУ України в постанові від 19.03.2014 року (справа № 6-14 цс 14) передбачає, що відповідно до правил користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі у зв*язку із спливом позовної давності суд першої інстанції виходив з того, що строк дії кредитної картки відповідача був встановлений на один рік.

Проте такі висновки суду першої інстанції не підтверджені належними та допустимими доказами, спростовані позивачем.

Так, відповідно до інформації про карту/рахунок відповідача, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 50), карта ОСОБА_1 № НОМЕР_1 мала строк дії до жовтня 2013 року.

Згідно виписки по особовому рахунку останній раз видача коштів з картки була здійснена 01.04.2011 року, останнє поповнення рахунку відбулося 22.02.2011 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звернувся з позовом до відповідача 10.06.2014 р. з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості в межах 3-річного строку позовної давності, а саме: 3416.34 грн. - заборгованість за кредитом (4066,08 грн. - 649,66 грн. (сальдо простроченої заборгованості станом на 30.06.2011 р.); 3948,34 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом (4390.44 грн. - 442.01 грн. (нараховані проценти станом на 30.06.2011р.); 1550 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом (1975 грн. - 375 грн. (нарахована комісія станом на 30.06.2011р.), а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 445,73 грн. - штраф (процентна складова), всього: 8960,41 грн.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 307 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції підставою для чого, згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 12 вересня 2014 року скасувати.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3416,34 грн., заборгованість за процентами в сумі 3948,34 грн. заборгованість за комісією в сумі 1550 грн., - штраф (фіксована частина) - 500 грн. штраф (процентна складова) - 445,73 грн., - всього: 8960,41 грн.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: