Справа № 203/2304/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Маймур Ф.Ф. ознайомившись із заявою позивача про забезпечення позову по цивільній справі № 203/2304/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

В проваджені Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу (а.с. 2-4).

20 квітня 2015 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: «База відпочинку спортивно-оздоровчий клуб «Мустанг», що знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл. Дніпропетровськ р-н, смт. Кіровське, вул. Орельська, буд. 3, і складається з будівель та споруд, яке належало померлому ОСОБА_3 та заборони вчиняти дії спрямовані на відчуження зазначеного нерухомого майна та передачу його на зберігання ОСОБА_4, так, як у відповідача по даній цивільній справі є реальна можливість своїми діями відчужити майно, що свідчить про ймовірність утруднення у майбутньому виконання рішення суду (а.с. 6, 7).

Ознайомившись із заявою про забезпечення позову та матеріалами позовної заяви, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову, при цьому в заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Та ж норма цивільно-процесуального законодавства встановлює, що забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а отже встановлює обов'язок для особи, яка звертається до суду із заявою про забезпечення позову, довести необхідність вчинення судом таких процесуальних дій.

Зазначені вимоги процесуального закону не були виконані належним чином позивачем при подані нею відповідної заяви, а викладені в заяві підстави є неналежно обґрунтованими, носять характер припущень, а також не є достатніми для задоволення цієї заяви.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем всупереч ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у випадку винесення його на користь позивача, крім того, позивачем не доказано, що відповідач буде ухилятися від виконання такого рішення суду, суд приходить до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі № 203/2304/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська до Апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії оскаржуваної ухвали.

Суддя Маймур Ф.Ф.