Номер провадження: 22-ц/785/4500/15
Головуючий у першій інстанції Кравчук Т. С.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УСК» ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року, -

встановила:

06 листопада 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «УСК» ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП, посилаючись на те, що 08 квітня 2014 р., о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_3, керуючи автомобілем „ДЕУ, д/н НОМЕР_3, рухаючись у м. Одесі, на перехресті пл. 10-го Квітня з вул. Піонерською, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем „Тойота", д/н НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_2 Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 07 травня 2014 року у справі № 521 /5390/14-п, ОСОБА_3 був визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди і притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

У позові ОСОБА_2 вказує, що автомобіль "Тойота", д/н НОМЕР_2, відповідно до свідоцтва про реєстрацію, належить на праві власності ОСОБА_4, однак фактично перебуває у володінні та користуванні позивача ОСОБА_2, в тому числі і на момент дорожньо-транспортної пригоди, на підставі п. 2.2 Правил дорожнього руху, який дозволяє власнику транспортного засобу передавати його у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. З огляду на вищевикладене, позивачка вважає, що ОСОБА_2 як особа, яка на правовій підставі володіла автомобілем "Тойота", д/н НОМЕР_2, має право на захист своїх майнових прав.

У результаті ДТП автомобіль "Тойота", д/н НОМЕР_2, одержав механічні ушкодження, у зв'язку з якими сума заподіяного ОСОБА_2 збитку, відповідно до висновку № 5243 експертного автотоварознавчого дослідження від 11.10.2014 р. склала 23045 грн. 57 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження ОСОБА_2 сплатила 600 грн. Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3, на момент ДТП була застрахована страховиком - Публічним акціонерним товариством (ПАТ) „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО".

За виплатою страхового відшкодування позивач ОСОБА_2 звернулась з заявою до страховика 21 липня 2014 року (письмове повідомлення до страховика про подію, позивачка надала 09 квітня 2014 року). До заяви позивачка надала усі необхідні для отримання страхового відшкодування документи. Однак відповідач ПАТ „Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» до цього часу належне страхове відшкодування позивачеві не виплатила.

На підставі наведеного позивачка просить стягнути з ПАТ „Українська страхова компанія „ГАРАНТ-АВТО" матеріальний збиток у розмірі 23 645,57 грн., з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також з відповідачів судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «УСК»ГАРАНТ-АВТО», ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення матеріального збитку та моральної шкоди, заподіяних в результаті ДТП - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_2 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, що з'явилися, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивачка на момент, коли сталася ДТП, не була власником транспортного засобу, що був пошкоджений, а тому не має права на відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди.

Однак погодитись з такими висновками районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального закону.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує і ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Згідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Визначеним вимогам оскаржуване рішення не відповідає.

Судом встановлено, що 8 квітня 2014 року на перехресті площі 10 квітня з вулицею Піонерською у м. Одесі з вини ОСОБА_3 сталася ДТП, внаслідок якої автомашина «Тойота» державний номерний знак НОМЕР_2 отримала технічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ УСК «Гарант-Авто».

На момент ДТП автомашиною «Тойота» керувала позивачка, маючи при собі визначений п. 2.1 Правил дорожнього руху набір документів, що підтверджували правомірність її володіння названим транспортним засобом.

Привівши у рішенні п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 1 березня 2013 року, суд першої інстанції невірно витлумачив його зміст і прийшов до хибного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Із названого пункту вбачається, що відповідно до ст. 386, 395,396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення але на підставі документів, визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Оскільки керуючи транспортним засобом, позивачка хоч і не була власником автомобіля, але мала при собі набір визначених п. 2.1 Правил дорожнього руху документів, то вона є особою, яка має право вимагати відшкодування шкоди, завданою цьому майну.

Позивачка своєчасно повідомила відповідача про страховий випадок та подала заяву про відшкодування їй збитків, завданих транспортному засобу внаслідок ДТП, а значить мала право на відшкодування цих збитків.

Експертним висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 11 жовтня 2014 року (а.с.9- 13) встановлено, що збитки склали 23045 грн. 61 коп.

Вартість експертного дослідження - 600 грн (а.с.14).

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Судом встановлено, що з вини ОСОБА_3 - винуватця дорожньо-транспортної пригоди, позивачці було завдано також моральної шкоди у вигляді стресу у момент зіткнення транспортних засобів, порушення звичного життєвого укладу, необхідністю вживати заходів для ремонту і відновлення транспортного засобу.

Тому судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди у сумі 2500 грн., що буде відповідати фактичним обставинам справи, принципам розумності і справедливості.

Також частково підлягають задоволенню вимоги про відшкодування судових витрат, згідно до п. 2 ч. 1 ст. 79 ЦПК України. Представником позивачки складено розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (а.с.30) згідно до якого сума, сплачена позивачкою за надання їй правової допомоги склала 4500 грн.

З вказаних у розрахунку позицій, на думку судової колегії, відшкодуванню підлягають п. 1 -попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин; п. 3 - підготовка процесуальних документів та розрахунків; участь у судових засіданнях протягом 31 хв. Згідно до журналів судових засідань від 10 березня 20015 та 19 березня 2015року (а.с.32- 33; 35). (974 грн.- вартість участі у судових засіданнях протягом двох годин: 4 = 243 грн).

Таким чином загальна сума відшкодування витрат на надання правової допомоги складає 1703 грн ( 730 грн+730 грн +243 грн).

Керуючись: п. 2 ч. 1 ст. 307; п. п. 3, 4 ст. 309; 316; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 березня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПАТ УСК «Гарант Авто» на користь ОСОБА_2 23645 грн матеріальної шкоди та вартості автотоварознавчого дослідження; витрати на правову допомогу 1703 грн; 236 грн - судовий збір.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2500 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір -143 грн 60 коп.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту його проголошення, але може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський