Справа № 265/613/15-ц
Провадження № 2-о/265/25/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Костромітіна О. О.,

при секретарі Меляник К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі Донецької області цивільну справу за заявою Маріупольської міської ради про визнання спадщини відумерлою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Маріупольської міської ради ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1, що відкрилася після смерті ОСОБА_2, відумерлою. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що однокімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 12,5 кв.м., жилою 7,8 кв.м., належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності №40013 від 30 січня 1996 року. Згідно з копією особистого рахунку № 5023, складеного Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс», ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем. Власник нерухомого майна помер 26 лютого 2008 року. Право власності на квартиру в порядку спадкування ніхто не оформлював. На підставі викладеного просив визнати спадщину у вигляді однокімнатної квартири АДРЕСА_1, що відкрилася після смерті ОСОБА_3, відумерлою.

Представник заявника ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та задовольнити заявлені вимоги у повному обсязі.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви за наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що на ім'я ОСОБА_2 зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі свідоцтва про права власності № 40013 від 30 січня 1996 року.( а.с.35).

Згідно копії особистого рахунку №5023, складеного Житлово-комунальним підприємством «Азовжитлокомплекс», ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1( а.с.5-6).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16 січня 2001 року, зареєстрованим за №74, ОСОБА_3 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_4 (а.с.34).

03 грудня 2009 року КП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» було надано витяг про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 24669684 (а.с.37).

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 лютого 2010 року договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 було визнано дійсним та визнано право власності на квартиру за ОСОБА_4. Згодом, вказане рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя у справі №2-1035/10 було скасовано, так як під час досудового слідства за кримінальною справою №16-960 прокуратурою м. Маріуполя було встановлено, що для оформлення Договору наданий ОСОБА_4 паспорт мав ознаки підроблення та на момент розгляду справи ОСОБА_3 помер.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 04 серпня 2014 року (справа №265/4117/14-ц; провадження 2/265/1979/14), яке набрало законної сили 15 серпня 2014 року, було визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16 січня 2001 року за №74, скасовано рішення від 03.12.2009 року про державну реєстрацію прав на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 16.01.2001 року №74, скасовано рішення від 02 березня 2010 року про державну реєстрацію прав на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 12 лютого 2010 №2-1035/10 (а.с.40-42).

Таким чином суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 на момент розгляду справи належала померлому ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про права власності № 40013 від 30 січня 1996 року та є спадковим майном, що залишилося після його смерті.

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 01 квітня 2015 року за №40038396 та повідомлення Четвертої маріупольської державної нотаріальної контори від 01 червня 2015 року, відсутня спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2.

ОСОБА_3 помер 26 лютого 2008 року, що підтверджується копією актового запису про смерть №615 від 05 березня 2008 року, а також витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 31 березня 2015 року за № 5.

Необхідно зауважити, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 5 від 31 березня 2015 року, відомості про померлу особу зазначено як «Зорва Леонід Іванович», відомості про актовий запис зроблено на підставі актового запису про смерть №615 від 05 березня 2008 року, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області.

Згідно копії актового запису про смерть № 615 від 05 березня 2008 року, складеного Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, громадянство документами не підтверджено, паспорт померлого не предявлено. Дані про померлого записані згідно лікарського свідоцтва про смерть.

Згідно копії Форми №1 ОСОБА_3 народився 11 червня 1941 року, зареєстрований з 23 червня 1978 року за адресою: АДРЕСА_2.

На підставі вищезазначених відомостей суд приходить до висновку, що в копії актового запису про смерть було помилково зазначено прізвище, імя та по батькові ОСОБА_3 як ОСОБА_5, оскільки при реєстрації актового запису про смерть паспорт громадянина України був відсутній, а актовий запис був зроблений на підставі лікарського свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст. 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

З урахуванням вищевикладених норм права та матеріалів справи, з яких вбачається, що спадкоємців за заповітом та за законом у ОСОБА_3 після його смерті встановлено не було, ніхто в нотаріальну контору для прийняття спадщини після його смерті, з дня якої пройшло більше одного року, не звертався, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви Маріупольської міської ради, внаслідок чого задовольняє заяву та визнає спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка залишилися після смерті ОСОБА_3, померлого 26 лютого 2008 року, відумерлою.

Керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву Маріупольської міської ради про визнання спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка залишилися після смерті ОСОБА_3, померлого 26 лютого 2008 року, відумерлою, задовольнити .

Визнати спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3, яка залишилися після смерті ОСОБА_3, померлого 26 лютого 2008 року, відумерлою.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О.Костромітіна