Справа № 127/914/15-ц
Провадження № 2/127/1567/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.04.2015 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області, в складі:

Головуючого судді Волошина С.В.

за участі секретаря Загурської Т.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

21.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з наведеним вище позовом, за яким ухвалою суду від 30.01.2015 року відкрито провадження.

22.04.2015 року до Вінницького міського суду засобами поштового звязку надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і на садовий будинок, розташований в с. Бохоники, Вінницького району, масив «Поляна», вул. Друга № 15 17, оскільки вказане майно набуте сторонами по справі під час шлюбу, та підлягає поділу у встановленому законом порядку. У нього є реальні підстави вважати, що вказане майно може бути відчужене відповідачем до вирішення справи по суті, оскільки земельна ділянка, на якій розташований садовий будинок, що розташований в с. Бохоники, Вінницького району, масив «Поляна», вул. Друга № 15 17, уже відчужена третім особам, а відносно квартири АДРЕСА_2, відповідач по справі позбавила його права на користування вказаним житлом, незважаючи на те, що він є власником ? частки вказаної квартири, шляхом визнання його в судовому порядку таким, що втратив право на користування житлом.

Позивач побоюється, що відповідач може відчужити майно (квартиру), що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду.

В судовому засіданні позивач та його представник доводи заяви про забезпечення позову підтримали, з підстав, що наведено у заяві.

В судовому засіданні відповідач та її представник проти задоволення заяви заперечили, вказавши, що і земельна ділянка і садовий будинок уже відповідачем реалізовані, і належать третім особам, а тому таке забезпечення позову порушить права третіх осіб, які володіють вказаним майном. На запитання суду про представлення суду документів про продаж садового будинку, представник відповідача повідомила, що правочин ще не оформлено належним чином, однак є відповідні розписки про передачу грошових коштів відповідачеві по справі за відчуження садового будиночку. З приводу накладення арешту на квартиру також заперечували з тих підстав, що вказана квартира належить ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на праві спільної власності по 1/2 кожному, а тому немає необхідності забезпечувати позов в цій частині, оскільки відповідач по справі без позивача і так не зможе реалізувати вказане майно.

Заслухавши думки сторін по справі та їх представників, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що заяву слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватись зокрема, шляхом накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

У цьому звязку судом встановлено, що майно яке є предметом спору перебуває у фактичному володінні відповідача та позивач доступу до нього немає.

Згідно преамбули Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»: забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

В п. 4 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наведено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З аналізу наведених вище норм Цивільного процесуального кодексу України, а також розяснень Постанови пленуму Верховного суду України вбачається, що суд може забезпечити позов, у випадку реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

У цьому звязку суд зважає на те, що стороною відповідача не заперечується факт того, що відповідачем планується відчуження спірного садового будинку, нею вже отримано грошові кошти за реалізацію вказаного садового будинку, про що нею написано відповідні розписки особам, які мають намір придбати спірний садовий будиночок. Також суд приймає до уваги те, що сторонами не заперечується й факт того, що земельна ділянка, на якій розташовано вказаний садовий будинок уже відчужено. Що стосується спірної квартири, то суд зважає на те, що позивач вказаною квартирою не користується, та відповідно сторонами не заперечується факт того, що рішенням суду його визнано таким, що втратив право на користування житлом, незважаючи на те, що його частка в спірній квартирі становить 1/2.

З позовної заяви вбачається, що предметом позову є спірне майно, на яке позивач просить накласти арешт, а тому таке забезпечення позову безперечно не порушить принцип ЦПК України щодо співмірності забезпечення позову та заявлених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що спірний садовий будиночок зареєстровано на відповідача по справі (а.с. 14), а квартира належить позивачеві та відповідачу на праві спільної власності по 1/2 кожному (а.с. 9).

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

З огляду на викладене заяву слід задоволити.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 151, ст.152, ст. 153, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву задоволити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1999 року належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (по 1/2 частини кожному з них), загальна площа 63, 4 кв. м.

Накласти арешт на садовий будинок, що розташований в с. Бохоники, Вінницького району, масив «Поляна», вул. Друга № 15 17, що згідно свідоцтва № 3 про право приватної власності на садовий будинок (дачу) від 20.10.2000 року належить ОСОБА_3, свідоцтво зареєстроване 09 лютого 2001 року за № 3.

Копію ухвали для виконання направити у територіальний відділ державної виконавчої служби.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з отримання копії ухвали.

Суддя: