ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі :

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

з участю позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Треті особи Комунальне підприємство Фастівської міської ради Фастівське МБТІ, Головне управління юстиції в Київській області, Фасттівська державна нотаріальна контора про визнання правочину договору дарування частково недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою до відповідача про визнання правочину договору дарування частково недійсним посилаючись на те, що їм належить 1/6 частина житлового будинку з надвірними спорудами розміщеному в м.Фастів по вул.Строкова №31, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.08.1987 року. 1/6 частина вказаного будинку належить відповідачу на підставі договору дарування від 09.07.1991 року. Просять суд визнати частково недійсним вказаний договір дарування в звязку з невідповідністю житлової площі будинку вказаної Фастівським МБТІ при укладанні вказаного договору.

В судовому засіданні позивачами та представник позивача позовні вимоги підтримали та надали пояснення аналогічні викладеними в позовній заяві. Просять суд позовні вимоги задовольнити та визнати пропущений строк звернення до суду як пропущений з поважних причин та визнати частково недійсним договір дарування 1/6 частини житлового будинку розміщеному в м.Фастів по вул.Строкова №31.

Відпвідач та представник відповідача в судовому засідані проти позову заперечували та просять суд відмовити в задоволенні позову як безпідставного та необгрунтованого та подали письмову заяву про застосування строку позовної давності.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 позивачам по справі належить по 1/6 частині житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться в м.Фастові по вул.Строкова, 31. що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.08.1987 року посвідченого державним нотаріусом Фасттівської нотаріальної контори. Зареєстроване в реєстрі за №1982 (а.с.13).

Також, 1/6 частину вказаного будинку успадкував ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29.06.1991 року посвідченого державним нотаріусом Фасттівської нотаріальної контори. Зареєстроване в реєстрі за №1211 (а.с.14).

Згідно договору дарування 09 липня 1991 року ОСОБА_7 подарував належну йому 1/6 частину житлового будинку №31 по вул.Строкова в м.Фастові Київської області ОСОБА_5 відповідачу по справі (а.с.9,10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до суду з даним позовом посилаючись на те, що при укладені договору купівлі продажу 1/6 частини житлового будинку №31 по вул.Строкова в м.Фастові Київської області між ОСОБА_7 та відповідачем, нотаріусом не було вірно зазначено розмір жилої площи даного будинку, а саме в свідоцтві про право на спадщину за законом, на підставі якого належала дана частина будинку ОСОБА_7, зазначено 28,2 кв.м., а в договорі даруванні від 09.07.1991 року жила площа будинку зазначена 73,2 кв.м.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року Про судове рішення у цивільній справі встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Згідно ст.71 ЦК України 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин, законодавець встановив загальний строк (3 роки) для захисту права за позовом особи, право якої порушено.

Позовна давність застосовується відповідно до вимог ст.75 ЦК України (1963 року) незалежно від заяви сторін, а відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України (2004 року) позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, до винесення рішення.

Як вбачається з матеріалів справи Договір дарування, який є предметом спору, укладено 09 липня 1991 року. Позивачі звернулися до суду за захистом свого порушеного права 19.02.2014 року. Про застосування позовної давності заявлено відповідачем, про що взято до уваги судом при прийнятті рішення.

При подачі позову позивачі в своїх вимогах зазначили про визнання прпущеного ними строку звернення до суду з поажних причин. Обгрунтовуючи свої вимоги тим, що їм стало відомо про порушення їх прав під час подачі позову у жовтні 2011 року Фастівською міжрайонною прокуратурою в інтересах ОСОБА_5 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, яка на даний час після повторного Апеляційного розгляду перебуває на повторному розгляді (відкрито провадження 09 червня 2015 року) у Вищому спеціалізованому суді Укрїни з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Разом з тим, суд не може визнати поважність причин пропуску зазначені обставини.

Так, в лютому 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення права на частку у спільному майні.

21.01.2009 року під час розгляду даної справи ними було збільшено позовні вимоги та просили суд визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 29.06.1991 року ОСОБА_7 та визнати частково недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 09.07.1991 року, який є предметом даної справи. Підставою визнання недійсності також вказували не відповідність жилої площі будинку, а також просили припинити право власності на 1/6 частину будинку № 31 по вул.К.Строкова в м.Фастові на ОСОБА_5 з виплатою грошової компенсації.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 10.02.2009 року позов було задоволено і визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_7 від 09.07.1991 року, визнано частково недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 09.07.1991 року, припинено право власності ОСОБА_5 на 1/6 частину будинку .

Після апеляційного оскарження 30.06.2009 року Ухвалою Апеляційного суду Київської області рішення Фастівського міськрайонного суду від 10.02.2009 року було скасовано та справу направлено на новий розгляд.

В указаній Ухвалі апеляційним судом було зазначено, що в частині визнання свідоцтва про право на спадщину та договору дарування судом в порушення вимог ст.75 ЦК України (в ред.1963 р) не застосовано позовну давність.

Під час розгляду вказаної справи у Фастівському міськрайонному суді 17.09.2009 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були уточнені позовні вимоги та заявлено вимогу про поновлення строку позовної давності для визнання договору дарування частково недійсним, а згодом в 2010 році позивачі відмовляються від своїх вимог щодо поновлення строку позовної давності та щодо визнання договору дарування частково недійсним, залишаючи одну вимогу припинити право власності ОСОБА_5 на 1/6 частину будинку.

На даний час вказана справа після повторного розгляду в апеляційному суді прийнята повторно до провадження Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Отже, позивачам під час розгляду вищезазначеної справи в 2009 році були відомі факти та певні обставини на які вони посилаються при розгляді даної справи.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд, аналізуючи у сукупності надані та досліджені докази, дійшов висновку, що позивачами не надано суду доказів того, що пропущений ними строк звернення до суду як такий, що пропущений з поважних причин.

Керуючись ст.ст.3,10,11,79,82,60,61,212,215,218 ЦПК України, на підставі ст.ст.71,75 ЦК України (1963 року) ст.ст.5,257,267 ЦК України (2004 року), суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, Треті особи Комунальне підприємство Фастівської міської ради Фастівське МБТІ, Головне управління юстиції в Київській області, Фасттівська державна нотаріальна контора про визнання правочину договору дарування частково недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

СУДДЯ Г.В.Соловей