Справа № 577/4476/15-ц
Провадження № 6/577/207/15
У Х В А Л А

"03" вересня 2015 р. м.Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі головуючого судді Ярмак О.М.,

за участі секретаря Сущенко І.О.,

державного виконавця Громико О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі подання старшого державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, яке погоджене з в.о. начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції, про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2, який є громадянином України, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним зобов»язань за виконавчим листом, виданим Конотопським міськрайонним судом Сумської області 29 листопада 2005 року з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої дитини. Своє подання обґрунтовує тим, що на виконанні у відділі ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Конотопським міськрайонним судом 29 листопада 2005 року по справі № 2-2597/05 з метою виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина ОСОБА_6, який народився 7 березня 2004 року, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця. Станом на 30 липня 2015 року ОСОБА_2 ніде не працює, інших видів доходу та заробітку не має. Проведеною перевіркою майнового стану боржника встановлено, що у нього відсутнє майно, на яке може бути звернуте стягнення. Боржник не сплачує аліменти, в результаті чого за ним утворилася заборгованість в розмірі 7 571 грн. 35 коп. Крім того, стягувач за виконавчим листом повідомила, що ОСОБА_2 перебуває на території Російської Федерації. Тому, відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в»їзду в Україну громадян України», ст. 377-1 ЦПК України, прохає тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов»язань за рішенням суду.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 подання підтримала.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження № 46978931, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 25 листопада 2005 року з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_6, який народився 7 березня 2004 року, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 7 листопада 2005 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 2)

З метою виконання вищевказаного рішення суду, 29 листопада 2005 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист (а.с. 2 ).

Постановою заступника начальника відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8 від 24 березня 2015 року за вказаним виконавчим листом було відкрите виконавче провадження № 46978931 (а.с. 3), яке в подальшому було передане для проведення виконавчих дій старшому державному виконавцю відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 (а.с. 12).

В подальшому стягувач за виконавчим листом ОСОБА_7 12 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 та змінила прізвище з «Ковшар» на «Черненко» (а. 19 виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний вживати передбачених цим законом заходів виконання рішення, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 вищевказаного закону передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов»язання за рішенням.

Частиною 1 ст. 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров»я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Старший державний виконавець Громико О.В. обґрунтовує своє подання про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України тим, що боржник не працює, не має доходу та заробітку, а також майна, на яке може бути звернуте стягнення. В той же час ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів.

На підставі визначених у ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» обов»язків боржника можна зробити висновок, що поняття «ухилення від виконання зобов»язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов»язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов»язок у нього є реальні можливості, і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об»єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

У зв»язку із зазначеним, сама по собі наявність суми заборгованості за виконавчими документами або відсутність дій стосовно добровільного погашення заборгованості не можуть свідчити про ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

В матеріалах виконавчого провадження № 46978931 відсутні дані про те, що ОСОБА_2 не з»являвся на виклики державного виконавця, перешкоджав державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_1 пояснила, що будь-яких перешкод у вчинені виконавчих дій ОСОБА_2 їй не чинив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що державним виконавцем не надано доказів того, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання рішення суду про стягнення з нього на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання малолітньої дитини, а також доказів щодо доцільності тимчасового обмеження ОСОБА_2, який за поясненнями стягувача за виконавчим листом, на даний час вже перебуває за межами України, у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 377-1, п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом п»яти днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_10