АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Черненкової Л.А., Петешенкової М.А., при секретареві Яловій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпропетровськ цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ від 16 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: Заводський райвідділ Дніпродзержинського міського управління Державного міграційної служби України в Дніпропетровській області) про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Заводського райсуду м.Дніпродзержинськ від 16.04.2015р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення з квартири АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстрації. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

На підставі укладеного 23.01.2007р. договору купівлі-продажу ОСОБА_2 є власницею квартири АДРЕСА_1 (а.с.5-8). 19.03.2007р. в Обласному комунальному підприємстві «Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації» зареєстровано її право власності на вказану квартиру (а.с.9).

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області ОСОБА_3 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 18.10.2007р. (а.с.30,32). Згідно відомостей довідково-інформаційної служби «ІНФО-КОМ» ОСОБА_3 зареєстрований у вказаній квартирі у якості члена сім'ї ОСОБА_2 як її чоловік (а.с.47).

Згідно відповідних свідоцтв 8.08.2008р. зареєстровано шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а 27.09.2010р. його розірвано (а.с.13,99).

Відповідно до положень ч.5 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність передбачених законом підстав для виселення ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст.60 ЦПК України, відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні та суперечать вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи. Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 на час вселення не мав статусу члена сім'ї власниці квартири ОСОБА_2 суперечать навіть тим, обставинам, які викладені у позовній заяві самою ОСОБА_2 Так, безпосередньо нею у позовній заяві зазначалось, що з ОСОБА_2 вони стали проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу, 18.10.2007р. він був зареєстрований у квартирі, а 8.08.2008р. зареєстровано і їх шлюб. Тобто, самою ОСОБА_2 підтверджено факт її згоди на вселення і реєстрацію у спірній квартирі ОСОБА_3 саме у якості члена її сім'ї. Вказані обставини підтверджені і письмовими доказами, наведеними вище. Той факт, що реєстрація шлюбу відбулась після вселення ОСОБА_3 у спірну квартиру не змінює його статусу, оскільки за наданим законодавцем у ч.2 ст.64, ч.4 ст.156 ЖК України визначенням до «членів сім'ї» власника відносяться не лише подружжя, їх діти та батьки, а й інші особи, що постійно з ним сумісно проживають та ведуть спільне господарство. Твердження в апеляційній скарзі про те, що житлове законодавство стосується лише членів сім'ї власника та не стосується колишніх членів сім'ї власника безпідставні. Так, згідно в ч.1,4 ст.156 ЖК України прямо передбачено, що члени сім'ї власника будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, а припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. ОСОБА_3 саме і відноситься до колишніх членів сім'ї власника квартири ОСОБА_2, як особа, що припинила з нею сімейні відносини. Тобто, правомірно набуте ОСОБА_3 як членом сім'ї власника право користування житлом зберігається за ним і після того, як він став колишнім членом сім'ї власника. Зберігання вказаного права гарантовано законодавцем та не ставиться у залежність від згоди на це власника. Положення про те, що припинення сімейних відносин членів сім'ї з власником не є підставою для позбавлення їх права користування житлом, встановлено законодавцем та застосовано судом, а тому наведена в апеляційній скарзі критика рішення суду з цього приводу фактично надумана. Такими ж надуманими є і посилання в апеляційній скарзі на те, що підставою для користування житлом колишнього члена сім'ї власника може бути лише згода власника або договір найму. Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд фактично не застосував положення ст.391 ЦК України про усунення власнику перешкод у користуванні безпідставні, оскільки способом усунення названих позивачкою перешкод визначено саме виселення відповідача. А тому суд правомірно застосував правові норми, які регулюють ці спірні правовідносини.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ від16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М.

ОСОБА_4

ОСОБА_5