Справа № 201/6663/15-ц
Провадження № 2/201/2109/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11червня 2015 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі:головуючого судді - Ходаківського М.П.,

при секретарі - Джамаловій С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Дніпропетровського відділення № 7 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в особі Дніпропетровського відділення № 7 про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що 23.02.2012 він уклаВ з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» у Дніпропетровському відділені № 7 договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу № 44-В-11-107 в доларах США, та 06.03.2014 було укладено договір банківського вкладу № 289955 на суму 18 500, 00 доларів США. Починаючи з жовтня 2014 року відповідач перестав видавати з поточного рахунку позивача грошові кошти, мотивуючи це внутрішніми розпорядженнями банку. Датою повернення коштів за договором банківського вкладу № 289955 є 11.03.2015. На теперішній час на поточному рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 19 500,37 доларів США. Позивач неодноразово, починаючи з 11.03.2015, звертався до відповідача з вимогою про видачу належних йому грошових коштів з поточного рахунку, однак в порушення договору відповідач грошові кошти не надав, пояснюючи це тим, що існує внутрішнє розпорядження, яке забороняє це, або тим, що зараз в касі немає грошей. Тому просить суд стягнути з відповідача суму вкладу та моральну шкоду.

Представник позивача надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд справу розглянути за його відсутності та фіксації технічними засобами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, направив до суду заперечення в яких просив відмовити позивачу в задоволені позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.02.2012 позивач уклав з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» у Дніпропетровському відділені № 7 договір про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу № 44-В-11-107 у валюті: доларах США (а.с.10-13), та 06.03.2014 було укладено договір банківського вкладу № 289955 на суму 18 500, 00 доларів США (а.с. 6-9). На теперішній час на поточному рахунку позивача знаходяться грошові кошти в розмірі 19 500,37 доларів США, що підтверджується банківської випискою № /0422 від 22.04.2015 (а.с.16).

Позивачем направлялись письмові заяви з вимогою видати грошові кошти, а саме: лист від 14.04.2015 (вх. № 44-В/-06-520) до Дніпропетровського відділення № 7 та аналогічний лист від 14.04.2015 направлений поштою на юридичну адресу відповідача, а також лист від 22.04.2015 до Дніпропетровського відділення № 7 (а.с. 14,15). Але до теперішнього часу жодної відповіді від банку не надходило, у видачі грошових коштів відмовлено.

Згідно з п. 2 та п. 3.1.4 договору банківського вкладу № 289955 сума нарахованих процентів щомісячно та сума вкладу у дату повернення грошей перераховується на поточний рахунок позивача. Дата повернення вкладу 11 березня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунках клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Згідно зі ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобовязаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом.

Пунктом 4.8 договору від 23.02.2012 передбачено, що банк зобовязаний за вказівкою клієнта виплатити залишок коштів на рахунку готівкою або шляхом переказу їх на інший рахунок після проведення розрахунку у випадку припинення, розірвання цього договору, закінчення строку спеціального платіжного засобу у порядку, встановленому п. п. 10.4.-10.5. договору.

Також приписи ст. ст. 525, 526 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до положень ч. 2 боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В свою чергу п. 2 ч. 2 вказаної статті зазначає, що збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Пунктом 3 ч. 2 вказаної статті передбачено, що якщо особа, яка порушила право, одержала у зв?язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. п. 3, 5 постанови N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Однак позивачем не доведено факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру в результаті дій або бездіяльності відповідача, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цієї частини позовних вимог.

Оцінюючи всі докази досліджені судом їх сукупності, та, приймаючи до уваги, що відповідач порушив право позивача на повернення суми вкладу, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму кошти у розмірі 19 805,73 доларів США, з яких 19 500,37 доларів США сума вкладу за договором, 70,40 доларів США 3% річних, 234,96 доларів США упущена вигода, задовольнивши позовні вимоги позивача частково.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 625. 1058, 1060, 1061, 1066 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19 805,73 доларів США, з яких 19 500,37 доларів США сума вкладу за договором, 70,40 доларів США 3% річних, 234,96 доларів США упущена вигода.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь держави 3 654,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.П. Ходаківський