Номер провадження: 22-ц/785/4933/15
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Суворова В.О.,

Черевка П.М.,

при секретарі Фабіжевській Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_3 про визнання договору дійсним та визнання права власності на частину квартири,-

встановила:

У квітні 2014 року позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з зазначеним позовом та просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнати за ним право власності на ? частину квартири.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали, а він купив квартиру АДРЕСА_1.

Договір був повністю виконаний сторонами, зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості відповідно до порядку, що діяв на той час.

02 березня 2001 року позивач подарував ? частину вказаної квартири своїй колишній дружині ОСОБА_3. Вказаний договір був посвідчений нотаріусом і також був зареєстрований в Одеському міському бюро технічної інвентаризації і реєстрації об'єктів нерухомості.

У 2014 році позивач звернувся за консультацією до нотаріуса з питання відчуження квартири і з'ясував, що договір купівлі-продажу квартири не є дійсним, оскільки суперечить вимогам статей 47, 227 Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, що діяв в період укладення договору. Крім того, вже після звернення до суд з'ясувалося, що втрачений оригінал договору купівлі-продажу. Дублікат договору позивач отримати не може, оскільки юридична особа Одеська муніципальна біржа припинена 10.09.2012 року.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дійсним договір № Н-00639/99 купівлі-продажу нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1, укладений 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі між ОСОБА_6, що діяла від свого імені та від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_8, з одного боку, і ОСОБА_5, з іншого боку.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, житловою площею 38,7 кв.м., загальною площею 65,9 кв.м.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що оскільки договір купівлі-продажу був виконаний повністю, але при його оформленні не була дотримана нотаріальна форма договору, що передбачена ст. 227 ЦК України, то суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР визнав дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі. Крім того, як зазначив суд першої інстанції ніяких суперечок між покупцем і продавцем немає, протизаконних умов угода не містить.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Так, апеляційним судом встановлено, підтверджено матеріалами справи та не спростовується сторонами, що 16 червня 1999 року на Одеській Муніципальній біржі був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна № Н-00639/99, відповідно до якого ОСОБА_6, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.5-6).

У п. 3 Договору зазначено, що вказана квартира належить продавцям на підставі свідоцтва про право власності № 01361 від 04.10.1994 року, виданого Органом Приватизації державного житлового фонду Приморського району, зареєстрованого ОМБТІ та РОН під № 770, стор. 20, кн. 103 пр. від 18 листопада 1994 року (а.с.5 зв.).

ОСОБА_5 у установленому законом порядку зареєстрував право власності на нерухоме майно в ОМБТІ та РОН 16 червня 1999 року, книга 320 пр., стор. 23, реєстр 770. (а.с.6 зв.).

Відповідно до довідки про склад сім'ї та про прописку за № 257 від 12.12.2013 року ОСОБА_5 зареєструвався у квартирі АДРЕСА_1 30.07.1999 року (а.с.7).

02 березня 2001 року ОСОБА_5 подарував ? частину квартири ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу (а.с.33).

З довідки КП БТІ Одеської міської ради від 24.12.2013 року б/н вбачається, що за ОСОБА_5, станом на 31.12.2012 року, зареєстрована ? частина квартири АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності й не мають подовжувального характеру, то суд першої інстанції обґрунтовано вийшов з того, що при розгляді справи необхідно керуватися положеннями Цивільного Кодексу 1963 року.

З п. 4 спірного договору купівлі-продажу вбачається, що розрахунок за придбану квартиру був виконаний у повному обсязі, будь-яких суперечок між покупцем та продавцем немає, протизаконних умов угода не містить, але як правильно зазначив суд першої інстанції при оформленні договору не була дотримана нотаріальна форма договору, що передбачена ст. 227 ЦК України.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки договір купівлі-продажу сторонами повністю виконаний, але порушена його нотаріальна форма, то суд цілком законно та обґрунтовано визнав зазначений договір дійсним.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову, оскільки ОСОБА_5 не надав доказів порушення свого права з наступних підстав.

По-перше, само звернення позивачу до суду свідчить про порушення його права.

По-друге, в матеріалах справи міститься копія позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про захист права власності, в якій він просить усунути перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 та вселити його у зазначену квартиру, з тих підстав, що відповідачка перешкоджає йому користуватися квартирою та не впускає його до квартири.

Тому посилання апелянта на те, що для звернення до суду з зазначеним позовом ОСОБА_5 необхідно було отримати відмову нотаріуса у здійсненні нотаріальних дій, яка б підтверджувала неможливість продажу ? частки спірної квартири, колегія суддів вважає необґрунтованим та до уваги не приймає.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що апелянт, яка, доречи, не є стороною договору купівлі-продажу, не зазначає в апеляційній скарзі, чим саме порушуються її права оскаржуваним рішенням.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, позивач дійсно не може отримати дублікат договору купівлі-продажу, оскільки юридична особа Одеська муніципальна біржа припинена 10.09.2012 року, що підтверджується довідкою головного управління статистики в Одеській області № 05-03-19/1874 від 30.05.2014 року (а.с.32).

Аналізуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було ухвалене законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Таким чином, колегія суддів вважає, що усі зазначені обставини судом першої інстанції при ухвалені рішення були враховані, суд надав належну оцінку доказам та ухвалив законне, обґрунтоване рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 07 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.О. Суворов

П.М. Черевко