АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 666/44/15-ц
Номер провадження №22-ц/791/1311/2015 Головуючий в І інстанції: Рядча Т.І.
Категорія: 49 Доповідач: Майданік В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 05 дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Майданіка В.В.

суддів: Орловської Н.В.,

Приходько Л.А.,

при секретарі: Гончар К.С.

за участю прокурора Рашевської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради як орган опіки та піклування) про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 січня 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, в якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні неповнолітньої дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позов обґрунтувала тим, що відповідач, з яким розірвано шлюб у 2000 році і з яким з тих пір вони живуть окремо, протягом 15 років ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої вказаної дочки ОСОБА_4, яка проживає з нею. Крім того, дитина не пам'ятає батька і не має до нього ніяких почуттів.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема, зазначила, що батько не спілкується з дитиною понад 6 років, у відповідача є своя родина, інша жінка і двоє дітей. Також вказала, що висновок органу опіки та піклування, на який послався суд, є формальним, оскільки жодної бесіди службою не проведено. На підставі ст.164 СК України вважає, що відповідач має бути позбавлений батьківських прав через своє ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Вважає, що відповідач заперечує проти позову з бажання не потрапити під чергову хвилю мобілізації.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п.п.15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а тому питання про його застосування слід вирішувати після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей; ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов до отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 01.02.2000 року, позивачкою отримано свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.5), відповідач ОСОБА_3 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає зі своєю матір'ю - позивачкою (а.с.6, 7).

За довідкою-розрахунком про заборгованість по аліментах, наданою ВДВС Дніпровського РУЮ від 03.02.2015 року: заборгованості по аліментах за станом на кінець жовтня 2014 року фактично не було, борг виник з 27.10.2014 року і складає за станом на 01.02.2015 року 1300,54грн. (а.с.23).

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування позбавлення відповідача батьківських прав є недоцільним. При цьому, зокрема, було взято до уваги пояснення відповідача про те, що мати дочки перешкоджає зустрічатися з дитиною, налаштовує її проти нього, мотивуючи це нервовими зривами у дитини, які вкрай негативно спливають на її стан здоров'я; зважаючи це, він не наполягав на постійних зустрічах з дочкою і чекав, що коли остання подорослішає, то не відмовить йому як батькові у тісному спілкуванні. Також в даному висновку зазначено про те, що аліментні платежі відповідачем здійснювалися регулярно, борг по аліментах на 01.03.2015 року складає 486,34грн., як вказано в інформації виконавчої служби (а.с.44-45).

При апеляційному розгляді справи представник органу опіки та піклування зазначила, що борг по аліментах виник суто технічно після зміни місця роботи відповідача.

Суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність свідомого нехтування відповідачем виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Колегія суддів враховує, що згідно з характеристикою квартального комітету №15 від 09.02.2015 року відповідач протягом п'яти років проживає в АДРЕСА_1. Характеризується позитивно, має дружину і трьох малолітніх дітей, до відповідальності не притягався, з сусідами конфліктів та сварок не має, веде здоровий спосіб життя (а.с.31).

У своєму письмовому запереченні проти позову відповідач зазначив, що він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, сплачує аліменти, не скористався правом про їх зменшення через наявність інших трьох малолітніх дітей, до останнього часу надавав допомогу на дочку, при необхідності забезпечував лікування. Вказав, що лише останнього часу став менше спілкуватися з дочкою, оскільки позивачка налаштовує дитину проти нього і фактично перешкоджає спілкуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновків суду не спростовують. Посилання заявника на неспілкування відповідача з дочкою понад 6 років та наявність у нього іншої сім'ї не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відсутність тісного спілкування є наслідком напружених відносин з колишньою дружиною та бажанням відповідача уникнути погіршення стану здоров'я дочки; наявність же іншої сім'ї не може слугувати підставою для скасування рішення. Посилання позивачки на формальність висновку органу опіки та піклування та заперечення відповідача проти позову через бажання не потрапити під чергову хвилю мобілізації також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, не підтверджені належними доказами та носять характер припущень.

Таким чином, оскаржене судове рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи. Підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Оскільки суд першої інстанції прийняв рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст.308 ЦПК України це є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

судді: