Ухвала

іменем україни

6 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Гулька Б.І., Луспеника Д.Д

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Филенківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, треті особи: орган опіки та піклування Чутівської районної державної адміністрації Полтавської області, приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу Савінова Надія Матвіївна, про визнання договору іпотеки недійсним за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 31 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ПриватБанк», яке змінило назву на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_4 на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним 31 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, з урахуванням довідки опікунської ради при Филенківські сільській раді, було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку банку житловий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1. У вересні 2014 року вони дізнались, що виконавчий комітет Филенківської сільської ради Чутівського району Полтавської області, як орган опіки та піклування, не давав згоди на укладення вказаного договору іпотеки, а рішення опікунської ради від 11 березня 2008 року виконавчим комітетом затверджено не було. Зазначали, що вказаний договір іпотеки порушив права їх неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які на момент укладення договору були неповнолітніми та відповідно були членами сім'ї власника спірного будинку.

Ураховуючи наведене, позивачі просили визнати договір іпотеки від 31 березня 2008 року недійсним з підстав, передбачених ст. ст. 203, 215 ЦК України, як такий, що суперечить закону.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 9 грудня

2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просять скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх позов у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, правильно застосувавши положення ст. ст. 32, 203, 215 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що на момент укладення договору іпотеки (31 березня 2008 року) підстав, передбачених чинним законодавством, для визнання договору іпотеки недійсним немає; неповнолітні діти ОСОБА_4 не були співвласниками предмета іпотеки, не були у житловому будинку зареєстровані і не проживали в ньому. Саме такі докази надала ОСОБА_4 при укладенні договору іпотеки. Протилежне вона не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 9 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник