Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Марченко Т.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Красноармійську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Красноармійської міської ради, третя особа: Управління Держземагентсва у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Красноармійської міської ради третя особа: Управління Держземагентсва у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог вказала, що її батькові ОСОБА_5 на праві приватної власності належала земельна ділянка 0,0567 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, на підставі державного акту на право власності на землю, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 04251 від 06.08.2001 року, та житловий будинок, розташований за вказаною адресою. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_6. Після смерті батька її мати ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на момент його смерті, але не встигла переоформити на себе вищезазначене майно у зв»язку зі смертю. Вона як спадкоємиця першої черги звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщина, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_6 Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім»я ОСОБА_6. Просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0, 567 га для будівництва та облуговуванння жилого будинку, господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6

В судове засідання позивачка не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність.

Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні ( а.с. 43).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилась, просила справу слухати у її відсутність, не заперечували проти задоволення позовних вимог ( а.с. 44).

Представник відповідача Красноармійської міської ради в судове засідання не з»явився, просив справу слухати у відсутність представника, ухвалити рішення на розсуд суду ( а.с. 60).

Представник третьої особи Управління Держземагентсва у Красноармійському районі просили справу слухати у відсутність представника ( а.с. 58).

Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 є рідними сестрами та дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ( а. с. 11, 12, 13, 54).

ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0567 га та житлового будинку що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. ( а. с. 25-33).

Після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 17) відкрилась спадщина у вигляді вищезазначених об»єктів нерухомості та в Красноармійській державні нотаріальній конторі 07.07.2012 року була проведена реєстрація спадкової справи згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 30980518 від 07.07.2012 року ( а.с. 18). Мати позивачки ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину, але не встигла оформити спадкові права у зв»язку зі смертю , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 15).

Після смерті ОСОБА_6 в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини звернулась позивачка ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулась із заявою про відмову від спадщини ( а.с. 50,51).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17.11.2014 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім»я ОСОБА_6 ( а.с. 19).

Відповідно до ст. 1258 та 1261 ЦК України позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги на спадок після смерті батьків, оскільки звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на ново строєне нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України « Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотраріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року та іншими нормативними актами.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачкою надані докази, підтверджуючі належність спадкодавцю на праві власності вищезазначені об»єкти нерухомості, а саме :

- дозвіл на виконання робіт, виданого відділом комунального господарства Красноармійської міської ради ОСОБА_5 для будівництва житлового будинку на земельній ділянці АДРЕСА_1 ( а.с. 20);

- дозвіл № 7 від 06.04.1966 року про відвід для індивідуального будівництва земельної ділянки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 ( а.с. 21)

- акт від 30.07.1966 року про виконані роботи з будівництва індивідуального житлового будинку в АДРЕСА_1 ( а. с. 23);

- акт від 02.04.1966 року про відвід земельної ділянки для індивідуального будівництва ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 ( а. с. 24).

- Договір від 23.05.1966 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку по АДРЕСА_1, зареєстрований в реєстрі за № 20361 ( а. с. 25-27).

- технічний паспорт на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 28-32);

- державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданий Красноармійською міською радою 06.08.2001 року ( а. с. 33).

Вище перелічені письмові докази підтверджують ті обставини, що спірний житловий будинок забудовувався у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, зокрема ЦК УРСР 1963 року та вищезазначеними підзаконними нормативними актами на підставі належних чином оформлених рішень, дозволів, проектів, технічної документації.

На час завершення будівництва цивільні правовідносини регулювалися Цивільним Кодексом України, введеним в дію Указом Президії Верховної Ради УРСР від 09.12.1963р., номи якого не пов»язували виникнення права власності на збудований житловий будинок з державною реєстрацією такого права і не містило подібних вимог.

Виходячи з викладеного, суд вважає, що спадкодавець ОСОБА_5 на час смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 мав право власності на спірний житловий будинок, проте, належне йому право власності не зареєстрував у відповідності до вимог цивільного законодавства, яке змінилося.

Не оформила свої спадкові права і спадкодавцеь ОСОБА_8 , яка фактично прийняла спадщину, оскільки звернулась зі відповідною заявою до нотаріуса після смерті свого чоловіка ОСОБА_5

Таким чином, відповідно до ст. 1218 ЦК України право власності на спірний будинок належало ОСОБА_8 на момент відкриття спадщини, а тому входить до складу спадщини.

В силу ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1261 ЦК України позивачка за законом є спадкоємицею першої черги і має право на спадкування спірного майна.

У відповідності до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України позивачка у встановлений строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_8, проте свідоцтво про право на спадщину їй не видано, що потягло необхідність звернення до суду .

Судом встановлено, що спір виник в звязку з відсутністю умов для оформлення спадщини нотаріально.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають тільки у тому випадку, якщо наявні умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а при відмові нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У відповідності до положень статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, а саме доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, дослідивши матеріали справи, суд вважає їх належними та достатніми для вирішення справи по суті, та такими, що відповідають вимогам статей 59-60 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також обставини справи, суд приходить до висновку , що заявлені позивачкою позовні вимоги доведені належним чином вищевказаними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1268, 1269,1270 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування», ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Красноармійської міської ради, третя особа: Управління Держземагентсва у Красноармійському районі Донецької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0567 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель, що розташовані в АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя