Справа № 752/2807/15-ц
Провадження №: 2/752/2686/15
27 квітня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Пасинок В.С.
за участю секретаря - Тасенко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-
Позивач в судове засідання не з»явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення.
Відповідачі, які повідомлялись в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили.
За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Проте, як встановлено судом, всупереч вимогам кредитного договору, позичальник не виконує належним чином свої зобов'язання за кредитним договором.
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Пунктом 5.1. кредитного договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5 % від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань, включаючи день погашення.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до ст. ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе зобов'язання за укладеним між сторонами договором виконав належним чином.
Так, заборгованість відповідача станом на 30 вересня 2014 року становить 194 371,86 грн., з яких: 175 968,39 грн. - сума заборгованості за кредитом; 6 942,81 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 53,28 грн. - інфляційні втрати; 81,11 грн. - 3 % відсотки річних; 1 447,57 грн. - сума заборгованості по процентам; 9,95 грн. - 3 % річних за порушення зобов'язання щодо сплати процентів; 9,65 грн. - інфляційні втрати за порушення зобов'язання щодо сплати процентів; 1 525,78 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із порушенням зобов'язання щодо сплати комісії за обслуговування кредиту; 2 780,00 грн. - борг по сплаті комісії; 5 553,32 грн. - сума пені, нарахованої за порушення зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів (а.с. 7-11).
Стаття 553 ЦК України визначає поруку як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Порука має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання - своєчасного повернення кредиту за кредитним договором.
Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено обов'язок поручителя відповідати перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено самим договором.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Тому, враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує умов кредитного договору, беручи до уваги всі надані суду докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» є обґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, вимоги позивача доведені належними доказами, а тому підлягають задоволенню, оскільки на день розгляду справи суду не надано доказів з боку відповідача, як того вимагає ст. 60 ЦПК України, про погашення заборгованості за договором кредиту.
Згідно з ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати у справі, понесені ним при зверненні до суду.
На підставі ст. ст. 6, 15, 16, 524‚ 526, 533, 610, 611, 625, 627, 638, 1048, 1049, 1054, 1056 ЦК України та керуючись ст. ст. 3, 10, 57-60, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
позов публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.С. Пасинок