У Х В А Л А

27 квітня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого - судді : Оніпко О.В., суддів : Собіни І.М., Хилевича С.В.,

секретар - Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою АТ "Банк" Фінанси та Кредит" на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 13.02.2015 р. відкрито провадження справі за позовом ОСОБА_1 до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про дострокове повернення вкладу в сумі 2500 доларів США, процентів по вкладу у сумі 133 долари США та штрафні санкції (неустойку) у сумі 75 доларів США, а також про стягнення 1000 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.

За заявою позивача ухвалою суду від 16.03.2015 р. накладено арешт на майно та грошові кошти в сумі 8500 грн., які належать АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

17.03.2015 р. ОСОБА_1 подано заяву про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, яка ухвалою суду від 17.03.2015 р. задоволена та накладено арешт на майно та грошові кошти у сумі 51925,96 грн., які належать АТ "Банк "Фінанси та Кредит".

Не погоджуючись з даною ухвалою АТ "Банк" Фінанси та Кредит" подав на неї апеляційну скаргу та, покликаючись на її незаконність та необґрунтованість, просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для повторного вирішення питання.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду 1-ї інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про дострокове повернення вкладу в сумі 2500 доларів США. В подальшому збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача проценти по вкладу у сумі 133 долари США, штрафні санкції (неустойку) у сумі 75 доларів США, а також 1000 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

17.03.2015 року ОСОБА_1 подав заяву про накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача у сумі 51925,96 грн.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, єдиними підставами для забезпечення позову, в тому числі для накладення арешту на грошові кошти відповідача, є обґрунтоване припущення щодо неможливості або утруднення виконання судового рішення в подальшому.

____________________________________________________________________________________________

Головуючий суддя 1 інстанції: Тростянчук Г.Г.

Провадження № 22-ц787/798/2015 Суддя-доповідач : Оніпко О.В.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» №9 від 22 лютого 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. При обранні заходів забезпечення позову, суд повинен також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Згідно з ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст.209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Колегією суддів встановлено, що як у заяві ОСОБА_1 від 17.03.2015 р.( а.с. 8), так і в оскаржуваній ухвалі, не наведено жодних доводів щодо необхідності застосувати заходи забезпечення позову та мотивів, у зв»язку з якими місцевий суд дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

У зв»язку з наведеним, ухвала підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти відповідача у розмірі 51 925 грн. 96 коп. - відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу АТ "Банк "Фінанси та Кредит" - задовольнити частково.

Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 17 березня 2015 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти в сумі 51925,96 грн., які належать Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді :