Справа № 473/889/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2015 р.Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Бінько М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1, відповідно до договору купівлі - продажу, укладеного 20.06.2014 року між нею та відповідачем ОСОБА_2

Проте, останній, незважаючи на припинення його права власності на обумовлене нерухоме майно, до цього часу залишається зареєстрованим у квартирі, що належить позивачу.

Посилаючись на наведені обставини, а також небажання відповідача в добровільному порядку знятися з реєстрації, позивач просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач, представник позивача не з'явилися. Згідно заяви, що надійшла на адресу суду, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, про причину неявки суд не повідомив.

Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача в заяві на адресу суду не заперечував проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що згідно договору купівлі - продажу, посвідченого 20.06.2014 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області, реєстровий № 317, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1.

Попереднім власником даної квартири був відповідач ОСОБА_2, який до цього часу зареєстрований за вказаною адресою, що підтверджується будинковою книгою, копія якої долучена до матеріалів справи, а також адресною довідкою.

За місцем реєстрації останній не проживає з 20.06.2014 року, відповідно до довідки, виданої 27.04.2015 року Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області.

Отже, наслідком вищенаведених обставин є створення позивачу перешкод в користуванні належним останній житлом та його утриманні.

Так, Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

В зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст. 346 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, позивач набула право власності на спірну квартиру в результаті її придбання за договором купівлі - продажу.

Отже, з моменту продажу спірної квартири право власності відповідача ОСОБА_2 є припиненим. А відтак - припинення права власності особи на квартиру припиняє її право на користування спірним майном.

За такого, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224-228, 233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області шляхом подачі заяви відповідачем про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Л.В. Лузан