Провадження № 22-ц/780/908/15 Доповідач у 2 інстанції Білоконь
Категорія 42 02.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

02 квітня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді - Білоконь О.В.,

суддів: Антоненко В.І., Гуль В.В.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку володіння та користування приміщенням квартири,-

встановила:

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення порядку володіння та користування приміщеннями квартири, посилаючись на те, що їй та відповідачу на праві часткової власності належить квартира АДРЕСА_1.

Позивач має право на 262/685 частин вказаної квартири.

У неї з відповідачем склався фактичний порядок користування квартирою, за яким вона користується приміщенням 4 житловою кімнатою площею 14,2 кв.м. Вказана площа відповідає розміру її частки у праві власності на квартиру. Відповідач користується приміщенням 6 житловою кімнатою площею 22,2 кв.м.

Проте у них виникають спори щодо користування іншими приміщеннями у квартирі, та порядку оплати комунальних послуг.

Позивач просила суд встановити порядок володіння та користування приміщеннями в спірній квартирі, виділивши позивачу в її користування приміщення 4 - житлову кімнату житловою площею 14.2 кв.м., у володіння та користування ОСОБА_1 виділити приміщення 6 - житлову кімнату площею 22.2 кв.м.

У спільному користуванні сторін залишити приміщення коридору, туалету, кухні балкону та кладової.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 року позов задоволено.

Встановити наступний порядок володіння та користування приміщеннями в квартирі АДРЕСА_1

Виділено ОСОБА_2 у користування приміщення 4 - житлову кімнату площею 14.2 кв.м.

У володіння та користування ОСОБА_1 виділено приміщення 6 - житлову кімнату площею 22.2 кв.м.

У спільне користування ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виділено: приміщення 1 коридор площею 10.5 кв.м.; приміщення 2 туалет площею 2.1 кв.м.; приміщення 3 ванну площею 4.1 кв.м.; приміщення 5 кухню площею 11.1 кв.м.; приміщення 7 кладову площею 1.1 кв.м.; балкон площею 3.2 кв.м.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права та постановити нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що обраний судом спосіб користування спірною квартирою не відповідає розміру частко у праві спільній частковій власності, оскільки відповідачу належить більша частка, то приміщення балкону та кладової мають бути залишені в її особистому користуванні.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з вимог ст.ст. 356, 358 ЦК України та дійшов висновку, що порядок користування приміщеннями у квартирі, запропонований позивачем, є доцільним, він не порушує права та законні інтереси обох співвласників.

Такий висновок суду є правильним.

Судом встановлено, що сторонам у справі на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1.

Позивачу ОСОБА_3 належить 262/685 частин вказаної квартири, відповідачу ОСОБА_1 належить 423/685 частини квартири.

Спірна квартира є двохкімнатною, має загальну площу 68.5 кв.м., житлову площу 36.4 і складається з: приміщення 1 коридору площею 10.5 кв.м.; приміщення 2 туалету площею 2.1 кв.м.; приміщення 3 ванної площею 4.1 кв.м.; приміщення 4 житлової кімнати площею 14.2 кв.м.; приміщення 5 кухні площею 11.1 кв.м.; приміщення 6 житлової кімнати площею 22.2 кв.м; приміщення 7 кладової площею 1.1 кв.м.; Квартира обладнана балконом площею 3.2 кв.м.

Між сторонами виник спір щодо користування приміщеннями в квартирі.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що частка позивача по відношенню до відповідача у квартирі є меншою, виділ в натурі частки із майна не вбачається можливим, частка позивача є приближеною до площі приміщень, які вона просить виділити їй в користування, кімнати в квартирі є ізольованими.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7, 04.10.1991, якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Встановивши, що квартира перебуває у спільній частковій власності сторін, суд встановив такий порядок користування, з урахуванням розміру часток сторін, виділивши позивачу з меншою часткою меншу кімнату площею14,2 кв.м., а відповідачці ОСОБА_1, яка має більшу частку у спільній частковій власності - більшу кімнату площею 22,2 кв.м. та залишивши окремі підсобні приміщення (кухню, балкон, коридор, ванну, туалет, кладову) у загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

На думку колегії суддів, такий порядок користування приміщеннями спірної квартири відповідає обставинам справи та вказаним положенням закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу як власнику більшої частки слід виділити у користування підсобні приміщення балкону та кладової, колегія суддів не бере до уваги, оскільки , як видно з викопіювання техпаспорту спірної квартири, з»єднується дверима з кухнею, яка повинна бути у спільному користуванні сторін, тому залишити в одноосібному користуванні відповідача приміщення балкону та кладової, які є підсобними приміщеннями, є неможливим.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не використала досудовий порядок врегулювання цього спору, не звернувшись до відповідача з відповідною заявою, що є підставою для відмови у позові , колегія суддів не бере до уваги, оскільки ця позиція не ґрунтується на вимогах ст. 55 Конституції України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними у рішенні.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача про те, що оскільки

Щодо інших доводів апеляційної скарги, то вони теж не спростовують висновків суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів , -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2014 рокузалишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: