Провадження № 2/344/1183/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

02 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої - судді Польської М.В.

при секретарі c/з Дзюбак Х.Б..

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.02.2012 року, актовий запис №108, дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати разом з позивачем.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона з 07.02.2012 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилася дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. В сторін різні погляди на життя, різні інтереси. Сторони вже протягом тривалого часу не проживають однією сім'єю, спільного господарства не ведуть.

26 лютого 2015 року позивач подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, за якою також просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2014 року.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, а тому, виходячи зі змісту ч.1 ст. 224 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки суд не повідомив, а позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд вважає, що можливо провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.02.2012 р., згідно Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.02.2012 р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис №108 (а.с.6).

В ході судового розгляду справи встановлено, що станом на даний час шлюбно-сімейні відносини між сторонами остаточно припинені. Сторони зазначили про те, що їхні цінності та погляди на життя суттєво відрізняються.

Згідно з ч. 2 ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

В ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України зазначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України).

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).

В судовому засіданні позивач проти надання часу для примирення заперечила, посилаючись на його недоцільність та неможливість їх примирення через фактичне небажання продовжувати сімейні відносини.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, миритися вони не бажають, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а збереження шлюбу є недоцільним.

Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно копії Свідоцтва про народження (а.с.7).

Позивач просила залишити на проживання з нею неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 141, 180 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо своїх неповнолітніх дітей, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частина 1 ст.182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Позивач заяву про збільшення позовних вимог (до вимоги про розірвання шлюбу) подала 26 лютого 2015 року, в якій просила стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 2500 грн. щомісячно з 01.01.2014 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімумом - це є вартісна величина набору продуктів харчування та мінімального набору непродовольчих товарів, достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я та мінімальна вартість послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини та матеріальне становище матері, зокрема те, що дитина, проживає разом з позивачем. Також судом враховано те, що відповідач не має постійного місця праці, а його дохід є мінливим.

Також суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи в суді, відповідно до положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», прожитковий мінімум дитини, віком до 6 років, становить 1032 грн. Тому суд вважає за доцільне задовольнити частково вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1500 грн.

Дату, з якої просить стягувати аліменти, а саме з 01.01.2014 року, аргументувала тим, що саме з цієї дати вони з відповідачем перестала жити однією сім'єю, і відповідач перестав приймати участь у вихованні та утриманні дитини.

Відповідно ст.. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

В той же час, позивач не обґрунтувала дану вимогу щодо стягнення аліментів за минулий час та не надала суду доказів того, що нею вчинялися дії, спрямовані на одержання аліментів з відповідача.

Дослідивши обставини справи та письмові докази, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, щомісячно в розмірі по 2500 грн. до досягнення повноліття слід задовольнити частково: визначити розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на користь позивача на утримання доньки в розмірі по 1500 грн. щомісячно до досягнення повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 26.02.2015 року (з часу подачі до суду заяви про збільшення позовних вимог).

На підставі ст. 104, 105, 110, 112, 113, 180, 181,182, 184 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, зареєстрований 07.02.2012 року у відділі РАЦСу Івано-Франківського міського управління юстиції, актовий запис № 108.

Дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з матірю ОСОБА_2.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий (згідно наданої інформації Міністерства доходів та зборів України), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, аліменти на утриманні неповнолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з 26.02.2015 року.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий (згідно наданої інформації Міністерства доходів та зборів України), на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243, 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер - невідомий (згідно наданої інформації Міністерства доходів та зборів України), в спеціальний фонд Державного бюджету України з зарахуванням на рахунок 0002, отримувач коштів УДКСУ в м. Івано-Франківську Івано-Франківської обл., код за , банк отримувача ГУДКС України в Івано-Франківській області, код банку отримувача (МФО) 836014, код класифікації доходів бюджету 22030001, код ЄДРПОУ суду 02891693 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Після набрання законної сили рішення суду надіслати до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя Польська М.В.