Справа № 175/1603/15-ц
Провадження № 2/175/647/15
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2015 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Воздвиженського О.Л.

з участю секретаря Перепелиці Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Ювілейному цивільну справу за позовом заявою ОСОБА_1 до Балівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння та користування присадибною ділянкою в порядку спадкування за заповітом,-

в с т а н о в и в:

В квітні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просив визнати за ним, ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого у вересні 2010 року, на житловий будинок № 8, який розташований за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», І - коридор 9,4 кв.м., 1 коридор 8,6 кв.м, 2 кухня 2,8 кв.м, 3 кімната 12,2 кв.м, загальною площею приміщень 33,0 кв.м., загальною площею 23,6 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., допоміжною площею 11,4 кв.м., площа літніх приміщень 9,4 кв.м, а також господарчі та інші споруд: прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», огорожа №о1-2, та про визнання права користування присадибною ділянкою площею 2000 кв.м за адресою вул. Шкільна, буд. 8 в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, які належали ОСОБА_3.

В обґрунтування позову позивач вказав, що 28.09.2010 року помер ОСОБА_3 на випадок своєї смерті він зробив заповіт, відповідно до якого житловий будинок № 8, який розташований за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області заповів ОСОБА_1. Даний заповіт було посвідчено 22 листопада 2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстровано в реєстрі за № 5050.

Оскільки нотаріусом відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 він звернулася до суду з позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечував.

Вислухавши сторони, повно та всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що у вересні 2010 року помер ОСОБА_3, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області в Книзі реєстрації смертей 28 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 294, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 366630 (а.с. 10).

За життя, а саме 22 листопада 2007 року ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого належний йому житловий будинок № 8, який розташований за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області заповів ОСОБА_1.

Вказаний правочин було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстровано в реєстрі за № 5050. (а.с. 18)

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Також судом встановлено, що ще в 1956 році збудований житловий будинок № 8 за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, однак правовстановлюючі документи на домоволодіння спадкодавцем не оформлялись.

З аналізу положень Конституції України та ЦК України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти.

Крім того, з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 40-19-5376 від 30.07.2012 року «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів» видно, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

На теперішній час є чинним Порядок прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 24.06.2011 року № 91, в редакції від 13.06.2012 року.

Згідно з п.1.1, п.3.1 Порядку передбачається прийняття в експлуатацію усіх закінчених будівництвом об'єктів, збудованих до 31.12.2009 року без дозволу на виконання будівельних робіт, заяви про прийняття в експлуатацію яких подано до 31.12.2012 року, за винятком закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них.

За приписами абз.2 п.3.1 Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, на час будівництва та завершення будівництва житлового будинку, що є предметом спору, реєстрація права власності на нього не вимагалась. В свою чергу, в листі ВССУ № 10-1387/0/4-12 від 27.09.2012 року «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування» викладено наступну правову позицію: «Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку передбаченому цим Законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення».

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

У відповідності до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», при розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Крім того, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі, зокрема, рішень судів, що набрали законної сили.

Зібрані по справі докази вказують, що фактично померлому у вересні 2010 року ОСОБА_3 належав житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому право власності на майно, у зв'язку з чим позивач не має можливості скористатися належним йому правом на отримання спадщини.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про нотаріат», та відповідно з пунктами 4.14, 4.15 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (№ 296/5 від 22.02.2012 року), нотаріус перевіряє склад спадкового майна та видає на нього свідоцтво про право на спадщину. Для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам ст. 47 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до пунктів 4.14, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, нотаріус перевіряє належність цього майна спадкодавцеві на підставі правовстановлюючих документів.

Згідно з п.п. 212, 216 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 03.03.2004 року за N 20/5, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вирішуючи дане питання по суті, суд бере до уваги відомості КП «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» від 04.01.2012 року, згідно яких правова документація на будинок № 8 за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області не виготовлялась. (а.с. 19)

Згідно архівної копії виданої начальником архівного відділу райдержадміністрації, вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Балівської сільської ради народних депутатів Дніпропетровськогорайону Дніпропетровської області від 15 квітня 1992 року № 18 про призначення права особистої власності на житлові будинки вбачається, що згідно погосподарських книг сільської ОСОБА_5 керуючись ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 11.03.85 року за № 105 «Про порядок обліку житлового фонду», виконком сільської ОСОБА_5 народних депутатів вирішив: признати право особистої власності на житлові будинки в селі Балівка згідно додатку № 1. Відповідно до додатку № 1 до рішення виконкому сільської ради № 18 від 15.04.1992 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на лежать кожному ? частини будинків по вул.. Шкільній. 8 в с. Балівка на праві особистої власності. (а.с. 22)

Згідно архівного витягу від 16.07.2012 року з рішення № 48 від 14 лютого 1966 року виконкому Дніпропетровської районної ОСОБА_5 депутатів трудящих «Про виділення присадибних ділянок землі для індивідуального будівництва житлових будинків та дозвіл на проведення будівництва індивідуальних житлових будинків» Розглянувши рішення сільських селищних ОСОБА_5 депутатів трудящих про виділення присадибних ділянок земель та дозвіл на проведення будівництва індивідуальних житлових будинків, виконком районної ОСОБА_5 депутатів трудящих вирішив: Виділити присадибні ділянки землі для індивідуального будівництва житлових будинків: ... в) із земель радгоспів... «Перемога» ОСОБА_7 в с. Попово-Балівка в розм.. 2000 м2. (а.с. 21).

Згідно архівної копії рішення Виконавчого комітету Балівської сільської ОСОБА_5 народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 15 квітня 1992 року № 18 Про признання права особистої власності на житлові будинки, з якого вбачається, що згідно погосподарських книг сільської ОСОБА_5 керуючись ОСОБА_5 Міністрів УРСР від 11.03.85 року за № 105 «Про порядок обліку житлового фонду», виконком сільської ОСОБА_5 народних депутатів ВИРІШИВ: Признати право особистої власності на житлові будинки в селі Балівка згідно додатку № 1 (додається). Згідно до додатку до рішення виконкому сільської ради народних депутатів від 18 червня 1997 року № 34 ОСОБА_7 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку загальною площею 017 га для будівництва, обслуговування житлового будинку. (а.с. 23)

Згідно архівної копії рішення виконавчого комітету Балівської сільської ОСОБА_5 народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 18 червня 1997 року № 34 Про передачу земельних ділянок у приватну власність і користування, згідно декрету Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1992 року № 15-92 та заяв громадян села Балівка та садівницьких товариств виконком сільської ОСОБА_5 народних депутатів вирішив: передати безкоштовно у приватну власність та постійне користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарчих будівель та споруд, особистого господарства, громадян села Балівка та садівницьких товариств згідно з додатком (додається), громадянам, які одержали земельні ділянки у приватну власність використовувати їх за цільовим призначенням, суворо дотримуватись Земельного Кодексу України, просити районну державну адміністрацію замовити виготовлення державних актів на право приватної власності на землю, до виготовлення державних актів на право приватної власності на землю тимчасово всім громадянам видати витяг із цього рішення. Згідно до додатку до рішення виконкому сільської ради народних депутатів від 18 червня 1997 року № 34 ОСОБА_6 передано у приватну власність та постійне користування земельну ділянку загальною площею 010 га для будівництва, обслуговування житлового будинку. (а.с. 24)

Згідно листа Балівської сільської ради № 255 від 23.04.2012 року, вбачається, що згідно запису погосподарської книги № 6 стор. 49 за 1970 -1973 роки головою домогосподарства за адресою: с.Балівка, вул. Шкільна,6 записаний ОСОБА_7; згідно погосподарської книги № 7 стор. 78-81 за адресою: с.Балівка, вул. Шкільна є два домогосподарства - особовий рахунок № 541 ОСОБА_7, особовий рахунок № 542 ОСОБА_6; згідно погосподарської книги № 08 за 2001-2005 роки стор. 162-165 є два домогосподарства - особовий рахунок № 662, ОСОБА_7 (помер 08.12.2001 pоку), особовий рахунок № 663 ОСОБА_6 (померла 17.10.2003 pоку). Даними про забудовників житлового будинку за адресою: с.Балівка, вул. Шкільна,8 виконком сільської ради не володіє. (а.с. 25)

Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернулася у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, що є підставою для визнання за ним права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, так як іншої можливості оформити своє право на спадкування у нього немає.

Відповідно до чинного законодавства Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності.

В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Таким чином, встановлено неможливість оформлення позивачем спадкових прав на житловий будинок у позасудовому порядку, оформлення яких не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок № 8 за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області та господарські будівлі та інші споруди після смерті ОСОБА_3.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з урахуванням задоволених позовних вимог з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст 16, 328, 392, 1223, 1258, 1261, 1270 ЦК України, ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 130, 209, 212, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Балівської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на домоволодіння та користування присадибною ділянкою в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, паспорт серії АМ № 129596 виданий Бабушкінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 28 грудня 2000 року, право власності на житловий будинок № 8 за адресою вул. Шкільна в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області, що складається з будинку літ. «А», І - коридор 9,4 кв.м., 1 коридор 8,6 кв.м, 2 кухня 2,8 кв.м, 3 кімната 12,2 кв.м, загальною площею приміщень 33,0 кв.м., загальною площею 23,6 кв.м., житловою площею 12,2 кв.м., допоміжною площею 11,4 кв.м., площа літніх приміщень 9,4 кв.м, а також господарчі та інші споруд: прибудова літ. «а», сарай літ. «Б», погріб літ. «В», огорожа №о1-2 в порядку спадкування за заповітом після померлого у вересні 2010 року ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право користування присадибною ділянкою загальною площею 2000 кв.м по вул. Шкільній, буд. № 8 в с. Балівка Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Л. Воздвиженський