Суддя Матвієвська Г. В.
Справа № 644/5017/15-ц
Провадження № 2/644/1670/15
Справа № 644/ 5017 / 15-ц
№/п 2/644/1670/15
28 липня 2015 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого - судді Матвієвської Г.В.
при секретарі - Калашник Я.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Орджонікідзевський районний відділ у місті Харкові Державної міграційної служби України , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивачі звернулися до суду з позовною заявою про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
В обґрунтування позову вказали, що вони, Позивачі, є співвласниками нерухомого майна, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Зазначена квартира належить нам на праві спільної сумісної власності у таких частках:
*2/5 належать ОСОБА_1;
*по 1/5 часток належать ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.
Позивачі зазначають, що 16 липня 1999 року я, ОСОБА_2, уклала шлюб із ОСОБА_5 (копія Свідоцтва про одруження додається). Після укладення шлюбу вони із чоловіком почали проживати у вищезазначеній квартирі. Оскільки Відповідач став частиною їх сім'ї, починаючи з серпня 1999 року його місце проживання було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1.
Позивачі стверджують, що згодом, їх сімейне життя не склалось, внаслідок чого цей шлюб було розірвано за рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 19.09.13 р .; Втім фактично Відповідач припинив проживати з ними починаючи з 04.02.13р., виїхав до іншого місця проживання та ніяких відносин із родиною не підтримував. У період з лютого по вересень 2013 року він дуже рідко виходив на зв'язок, ніякої участі у житті сім'ї не приймав, його присутність була дуже мінливою. Позивачі наголошують, що даний факт підтверджується навіть тим, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу, Відповідач відсутності спільного проживання не заперечував, і цей факт був встановлений судом. Позивачі зазначають, щодо подальшого їх спілкування та способу життя, то після розірвання шлюбу контакт із Відповідачем взагалі було втрачено, він жодного разу не з'явився, не подзвонив, він нібито просто зник та наразі відомостей про теперішнє місце проживання та місце перебування ОСОБА_5 жоден з Позивачів не має.
Крім того, позивачі стверджують, що Відповідач не сплачував комунальні рахунки за житло, не здійснював ніяких інших витрати з утримання майна. Усі необхідні витрати здійснювали виключно позивачі, співвласники квартири (копії квитанцій додаються). З огляду на те, що кількість зареєстрованих за їх адресою осіб впливає на суму коштів, які необхідно сплачувати (в той час як одна особа-відповідач з ними не проживає) вважають, що це є ще й додатковою підставою для задоволення позовних вимог.
Також, наголошують позивачі, необхідно звернути увагу на той факт, що Відповідач є відсутнім у даній квартирі понад 2 роки без будь-яких поважних причин. Позивачі стверджують, що спочатку, як пояснив відповідач, він пішов до іншої жінки, а пізніше, після розлучення - взагалі зник без будь-яких пояснень та без можливості зв'язку із ним. Таким чином, зазначають позивачі, вже на протязі 2 років Відповідач не приймає участі ані у звичайному спілкуванні з ними (не дивлячись на те, що у нього від шлюбу із ОСОБА_2 є дитина), ані у матеріальному утриманні квартири.
Крім того, зазначають позивачі, ОСОБА_5 порушував норми ЖК УРСР, оскільки ч. З ст. 156 даного Кодексу прямо передбачено, що повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Проте відповідач утримувався від таких витрат.
Вважають за необхідне зазначити також те, що вони мали бажання та намір вирішити дат ситуацію із Відповідачем мирним шляхом, без звернення до суду. За для цього вони намагались встановити з ним зв'язок, знайти його, проте не досягли у цьому успіху. Вирішивши спробувати усі можливі шляхи, зазначає позивач ОСОБА_2, вона звернулась до Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, проте допомоги не отримала через не встановлення місця знаходження її колишнього чоловіка.
Таким чином, беручи до уваги той факт, що відповідач з лютого 2013 року вибув на інше постійне місце перебування, тобто не проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 вже понад 2 роки без поважних причин, не сплачував рахунки за комунальні послуги, ніяким чином не підтримує зв'язку, позивачі вважають, що наявні усі підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вишенаведеною адресою.
Також, позивачі просять врахувати, що у Відповідача відсутні докази, що підтверджують поважність причин відсутності у квартирі (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо), оскільки він першопочатково дійсно пішов до іншої жінки, а пізніше і не з'являвся.
Позивачі та їх представник в судове засідання надали заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не прибув, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність.
Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача на підставі доказів, які знаходяться у матеріалах справи.
Суд, вивчивши письмові пояснення позивачів, надані у обґрунтування позовних вимог, дослідивши письмові матеріали справи, оцінив надані докази по справі, вважає, що викладені в позові обставини знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду повністю, не спростовані відповідачем, позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно положень частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім»і власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За таких обставин, враховуючи надані до справи належні та допустимі докази, що підтверджують кожну обставину, викладену позивачами, відсутність будь-яких заперечень та спростувань відповідача, суд вважає, що відповідач не проживав без поважних причини понад один рік в зазначеній квартирі, тому втратив право користування нею, інших домовленостей між відповідачем та власниками житла не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,212,214-215,226 ЦПК України, ст. ст. 16, 405 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Орджонікідзевський районний відділ у місті Харкові Державної міграційної служби України , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування
квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подачі в 10 денний термін з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя