Справа № 486/1479/14-ц
Провадження № 2/486/23/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді - Волкової О. І.

при секретарі - Коршак О.В.

за участі: адвоката - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про розподіл майна подружжя.

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2014 року позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивачка ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2000 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. На час подачі позовної заяви до суду проживають та ведуть господарство окремо. Позивачка посилається на те, що за час спільного сімейного життя ними було придбано рухоме майно автомобіль НОМЕР_1 2008 року випуску. Після того як відповідач пішов з дому, ним було забрано автомобіль, яким на даний час він і користується.

В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала, уточнивши позовні вимоги (а.с. 63-67). Позивачка просить суд:

- визнати спільним майном подружжя грошові кошти в розмірі 60 000 грн. внесені на рахунок Ощадбанку та врахувати їх при поділі спільного майна по 1/2 кожному;

- припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку спільного майна подружжя автомобіль НОМЕР_1 2008 року випуску;

- з депозитного рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації в Миколаївській області, на який нею попередньо внесенні кошти сумі 120 000 грн. з яких просить 90 000 грн. виплатити ОСОБА_4 в рахунок компенсації припинення права власності на 1/2 частку спільного майна подружжя, автомобіля НОМЕР_1 2008 року випуску, та повернути їй із них 30 000 грн.

- визнати за нею право власності на автомобіль НОМЕР_1 2008 року випуску.

02 вересня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя (а.с. 18,19), який уточнив 27 липня 2015 року та просив суд:

- визначити ідеальні частки у праві власності на автомобіль по 1/2 кожному, залишивши його у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь 125 тисяч гривень тобто 1/2 частки від 250 000 грн. спільних грошей, які витрачені на оплату ремонтних робіт квартири АДРЕСА_1, та на придбання вбудованих меблів і побутової техніки;

- просить залишити в користування ОСОБА_3 наступне майно :

1. осцилограф С-101 вартістю 600 грн.;

2. частотомір вартістю 500 грн.;

3. БП 0-30 вартістю 300 грн.;

4. чоловічий золотий ланцюжок вагою 22 гр. вартістю 13200 грн.;

5. гітару вартістю 800 грн.;

6. авто холодильник вартістю 780 грн.;

7. пилосос LG вартістю 600 грн.;

- стягнути з відповідачки на його користь 8390 грн. комнпенсацію вартості належної йому частки майна, яке залишити відповідачці.

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та додатково пояснили, що 30 000 грн. з депозитного рахунку ТУДСА просять повернути ОСОБА_3 як 1/2 частини спільного майна подружжя грошових коштів, які перебували на депозитному рахунку ОСОБА_4 в Ощадбанку. Заперечують проти задоволення судом зустрічного позову. Просять запропоноване майно залишити ОСОБА_4 Окрім того, зазначають, що чоловічій золотий ланцюжок вагою 22 гр. вартістю 13200 грн. та гітара вартістю 800 грн. є особистими подарунками ОСОБА_4 та розподілу не підлягають, а пилосос є подарунком подружжя.

Відповідач ОСОБА_4 та його адвокат надали до суду зустрічну позовну заяву, яку уточнили та просили суд визначити ідеальні частки у праві власності на автомобіль НОМЕР_1 2008 року випуску по 1/2 кожному, залишивши його у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 та стягнути з ОСОБА_3 на його користь 125 тисяч гривень тобто 1/2 частки від спільної суми витраченої на оплату ремонту квартири та на придбання вбудованих меблів і побутової техніки. Залишити ОСОБА_3 майно, а 1/2 його вартості з неї стягнути. Відповідач та його адвокат не погодились з зазначеною вартістю автомобіля, а саме з сумою 240 000 гривень, за яку було придбано автомобіль, так як вважають, що на даний час його вартість є значно більша, приблизно 300 000 400 000 грн., це вказує на те, що сума внесена позивачкою на депозитний рахунок ТУДСА в сумі 120 000 грн є значно меншою від його реальної вартості. Окрім того із 120 000 грн. позивачка просить повернути ОСОБА_4 лише 90 000 грн., а 30 000 повернути їй. На думку ОСОБА_4 та його адвоката незважаючи на те, що ними предявлено позов, який на даний час розглядається судом, про вселення та визначення порядку користування квартирою 49 по пр. Леніна, 7, в м. Южноукраїнську Миколаївської області, в якій проживали сторони, вселитися в дану квартиру відповідач не зможе, так як позивачка ОСОБА_3 подарувала своєму синові ОСОБА_5 1/2 частину належної їй квартири під час розгляду даної справи та виписалась з неї.

Співвідповідач за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні позов ОСОБА_4 не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. Позов ОСОБА_3 просить задовольнити.

Дана справа тривалий час розглядалася судом із-за неналежної процесуальної поведінки сторін, які навмисно затягували розгляд справи.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 52).

Судом встановлено, що подружжя за час спільного проживання придбало автомобіль НОМЕР_2, 2008 року випуску за 240000 гривень, за ціну яка в судовому засіданні сторонами не оспорювалася.

Сторони під час розгляду справи на неодноразові пропозиції суду щодо призначення експертизи вартості автомобіля не погоджувались.

Автомобіль Hyundai Santa Fe державний реєстраційний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, перебуває у власності ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_4, що підтверджується технічним паспортом.

Згідно зі ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України становлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що автомобіль НОМЕР_2, 2008 року випуск, є обєктом спільної сумісної власності сторін.

Відповідно до ст. 70 СК України та за змістом ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, також майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленністю між ними або шляхом договора чи законом.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_3 на власний розсуд без узгодження вартості автомобіля із відповідачем внесла на депозитний рахунок ТУДСА в Миколаївській області 120 000 грн., що підтверждується платіжним дорученням №61 від 11 серпня 2014 року (а.с. 37,77,78).

Внесення на депозитний рахунок ТУДСА коштів ОСОБА_3 в сумі 120 000 грн. саме по собі не може бути підставою для задоволення її позовних вимог в частині припинити права власності ОСОБА_4 на 1/2 частку автомобіля «Hyundai Santa Fe» та визнати за нею право власності на нього, так як вартість автомобіля не була узгоджена сторонами на час розгляду справи.

Кошти в сумі 120 000 грн внесенні ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУДСА в Миколаївській областіза платіжним дорученням №61 від 11 серпня 2014 року слід їй повернути,

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2, в якій проживали сторони, на даний час належить співвідповідачеві ОСОБА_5, так як ОСОБА_3 подарувала йому 1/2 частки даної квартири, що підтверджується договором дарування від 31.03.2015 року №365.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду від 12 серпня 2014 року суддею Бобровським І.М. накладено арешт на спільний автомобіль НОМЕР_2, 2008 року випуску, що перебуває у власності ОСОБА_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_4.

Під час розгляду даної справи судом було встановлено, що Южноукраїнським міським судом розглядається цивільна справа №486/365/15-ц (2/486/318/2015) за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про вселення, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні (а.с.210-211), це вказує на те, що ОСОБА_4 має намір в подальшому проживати в даній квартирі. Вищезазначений факт вказує на те, що позивач ОСОБА_4 безпідставно звернувся до суду про стягнення з відповідачки 125 тисяч гривень, які витрачені на оплату ремонтних робіт квартири АДРЕСА_3. За таких підстав позов ОСОБА_4 в зазначеній частині задоволенню не підлягає.

Підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_4 в частині визнання права власності по 1/2 частки автомобіля «Hyundai Santa Fe» придбаного під час спільного проживання подружжя.

Також не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь 8390 грн. як компенсації вартості майна, яке він пропонував залишити у користуванні позивачки, так як частина з нього є подарунки ОСОБА_4: чоловічий золотий ланцюжок вагою 22 гр. вартістю 13200 грн. та гітару вартістю 800 грн., які розподілу не підлягають на підставі ч. 2 ст. 57 СК України.

Суд залишає в користування ОСОБА_4 решту речей в звязку з тим, що в судовому засіданні позивачка просила залишити їх ОСОБА_4А, так як вона на них не претендує.

Не підлягає задоволенню позовна вимога ОСОБА_3 щодо визнання спільним майном подружжя грошових коштів в розмірі 60 000 грн. внесених на депозитний рахунк в Ощадбанку на імя ОСОБА_4, так як позивачкою не надано будь-яких доказів щодо наявності цих коштів не в матеріалах справи, не в судовому засіданні.

Суд оцінює докази відповідно до вимог ст 58-59, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв' язок доказів їх сукупності.

Доказування не можуть грунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 57,60,61,69,70 СК України, ст.ст. 368,372 ЦК України, ст.ст. 10,11,58,59,60,212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_3 відмовити.

Кошти в сумі 120 000 грн внесенні ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУДСА в Миколаївській області за платіжним дорученням №61 від 11 серпня 2014 року повернути ОСОБА_3.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, 2008 року випуску за ОСОБА_4.

Визнати право власності на 1/2 частину автомобіля НОМЕР_2, 2008 року випуску за ОСОБА_3.

Залишити в користуванні ОСОБА_4 осцилограф С-101 вартістю 600 грн.; частотомір вартістю 500 грн.; БП 0-30 вартістю 300 грн.; авто холодильник вартістю 780 грн.; пилосос LG вартістю 600 грн., а всьго на суму 2 780 грн.

В іншій частині позовних вимог, а саме про стягнення 125 тисяч гривень, які витрачені на ремонт квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_4 в відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_7