АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

При секретарі: Лимар О.М.

За участі: представників позивача - Педоряки О.М., відповідача - ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року

по справі за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості

зустрічним позовом ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про припинення договору поруки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом. Посилався на те, що 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 120 фл, відповідно до якого позичальник отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк 36 місяців по 20 грудня 2010 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % щомісячно від встановлено ліміту.

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 20 липня 2007 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_5 зобов'язань просив стягнути з ОСОБА_4 на свою користь заборгованість по договору позивач просив стягнути заборгованість у розмірі 281196,88 доларів США, що становить 3627439,75 грн.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зустрічним позовом в якому посилався на те, що відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України договір поруки № 120фл від 20 грудня 2007 року припинив дію 20.06.2011р., а тому просив визнати договір припиненим.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про припинення договору поруки задоволено.

Визнано договір поруки № 120фл від 20 грудня 2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 в забезпечення виконання перед кредитором громадянкою ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором № 120фл від 20 грудня 2007 року, припиненим.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення оскаржив ПАТ КБ «Приватбанк», в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов Банку, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, про відхилення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 грудня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 120фл, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк 36 місяців по 20 грудня 2010 року включно, у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 100000 доларів США на наступні цілі: задоволення споживчих потреб і на оплату страхових платежів у сумі 684 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 13,6% річних на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороду за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % щомісячно від встановлено ліміту.

20 липня 2007 року в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_5 ним своїх обов'язків за кредитним договором від 20 грудня 2007 року.

Відповідно до п.2 вказаного договору поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Пунктами 11,12 договору передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Сторони прийшли до згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється протягом 5 років.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк зазначав, що позичальник зобов'язань за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 15 вересня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 281196,88 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 65975,24 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 124173,89 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 8578,33 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 82469, 42 доларів США, які просив стягнути з поручителя - відповідача ОСОБА_4

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» та задовольняючи зустрічний позов, районний суд виходив з того, що шестимісячний термін, визначений ч.4 ст.559 ЦК України витік ще 20.06. 2011р. , а позов подано 13 жовтня 2014 року.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам по справі та відповідним правовим нормам.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З умов укладеного сторонами кредитного договору № 120 фл, вбачається, що кінцевий строк його повернення є 20 грудня 2010 року, тобто сторонами було чітко визначено строк виконання основного зобов'язання.

Із договору поруки від 20 грудня 2007 року, укладеного між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється. Пунктом 11 договору поруки передбачено, що він діє до повного виконання зобов'язань перед банком за кредитним договором ( а.с.21), тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За таких обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» мав право пред'явити вимогу до поручителя ОСОБА_4про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 21 грудня 2010 року протягом шести місяців.

Проте такої вимоги до поручителя банком упродовж шести місяців заявлено не було, позовна заява до суду подана 13 жовтня 2014 року, тобто, з істотним порушенням строків, визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Отже суд дійшов правильного висновку про відмову позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у цій частині.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність письмової домовленості у п. 12 договору між сторонами про збільшення до 5 років строку, протягом якого вони можуть звертатись до суду з позовом про захист порушеного права, свідчить про те, що сторони, скориставшись правом, встановленим ч. 1 ст. 259 ЦК України, домовились про збільшення загального, встановленого ст. 257 ЦК України, строку позовної.

Таке право не оспорюється, проте, збільшення строку позовної давності не є і не може бути тією обставиною, яка впливає на вирішення питання щодо наявності підстав для припинення правовідносин між сторонами на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, тобто, припинення поруки.

Крім того, колегія суддів звертає також увагу на те, що ПАТ КБ "Приватбанк", скориставшись своїм правом відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання, пред'явивши в 2012р. вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2012р. позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором № 120 фл від 20.12.2007р. в розмірі 990 224,89 грн. ( а.с. 66-67,84), а, отже, банк був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, як визначено у правовому висновку Верховного Суду України у справі про визнання поруки припиненою від 23.01.2015, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Зазначеного положення позивач не дотримався.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргуПриватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

СУДДІ: / Підписи /

З оригіналом згідно :