Справа № 308/2397/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Микуляк П.П.

при секретарі - Остич Л.В.

за участю представника ОСОБА_1 - адвоката Лейба Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в інтересах яких на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_5, звернулись до Ужгородського міськрайонного суду з зазначеною позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно вони являються власниками нежитлових приміщень площею 157,6 кв.м. за адресою АДРЕСА_1. В цьому ж будинку власником 17/100 є ОСОБА_1, який отримав вказану частину будинку в дар у вигляді житлової кімнати площею 14,2 кв.м.

Згідно відомостей інвентарної справи у вказаному будинку міститься підвал площею 13,3 кв.м. У відповідності до ст.382 ЦК України та ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» зазначене підвальне приміщення належить їм та відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Відповідач постійно перешкоджає їм користуватись вказаним підвалом, змінив замки на дверях та фактично захопив підвальні приміщення в цілому. У підвалі містяться комунікації будинку, зокрема водопровід, який відповідач незаконно перекрив та не допускає їх до нього. ОСОБА_1 незаконно позбавив їх доступу до приміщень підвалу у спільному будинку, чим порушив їхні права.

За таких обставин, позивачі просять зобов'язати ОСОБА_1 не чинити їм перешкоди у користуванні спільним підвальним приміщенням та комунікаціями у ньому, яке розташоване в будинку АДРЕСА_1. Зобов'язати ОСОБА_1 надати їм вільний доступ до зазначеного підвального приміщення, шляхом зміни замків та розподілу ключів між власниками будинку.

В судове засідання позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представник ОСОБА_5 не з'явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені.

Згідно заяви представника ОСОБА_5 від 22.04.2015 року, останній просить розглядати справу без його участі та участі позивачів, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лейба Є.В. у судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з підстав викладених у письмових запереченнях.

У порядку ст.88 ЦПК України просить стягнути з позивачів на користь його довірителя ОСОБА_1 понесені ним витрати пов'язані із залученням для проведення обстеження спеціаліста ОСОБА_6 у розмірі 300 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить об'єкт нерухомого майна - перукарня та стоматологічний кабінет реконструйований з власних нежитлових приміщень загальною площею 123 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 30.09.2014 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності НОМЕР_2 від 30.09.2014 року.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно НОМЕР_3 від 21.07.2004 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення виконкому міської ради №321 від 10.12.2003 року, ОСОБА_4 на праві приватної власності належить об'єкт нерухомого майна - перукарня, реконструйована з власного нежитлового приміщення, загальною площею 34,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 14.11.2002 року, виданого виконавчим комітетом Ужгородської міської ради на підставі рішення виконкому міської ради №338 від 21.10.2002 року, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об'єкт нерухомого майна - ветеринарний аптечний пункт загальною площею 13,5 кв.м., реконструйований з власного нежитлового приміщення НОМЕР_4, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1

Тобто, будинок АДРЕСА_1 складається з окремих нежитлових приміщень, що належать на праві власності окремим власникам.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у своїй позовній заяві посилається на те, що ОСОБА_1 перешкоджає їм, як співвласникам, користуватись спільним підвальним приміщенням, яке призначене для забезпечення потреб всіх співвласників.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку..

Згідно ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають..

Статтею 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Нежиле приміщення - це приміщення, яке належить до житлового комплексу, але не відноситься до житлового фонду і є самостійним об'єктом цивільно-правових відносин.

За ч.3 ст.4 ЖК України нежилі приміщення в жилих будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру до житлового фонду не входять. Тобто, вимоги ст.382 ЦК України та ч.2 ст.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», на які посилаються позивачі, до спірне приміщень не поширюються.

Судом встановлено, що спірне підвальне приміщення знаходиться під будівлею ветеринарного аптечного пункту, що належить ОСОБА_1, вхід в яке розташований в надземній частині ветаптеки через люк. У даному приміщені облаштовано санвузол, розміщено лічильник води, а також улаштовано ввід холодної води до умивальника, що розміщений в основному приміщенні ветеринарної аптеки в надземній частині.

Твердження позивачів про те, що у підвальному приміщені знаходяться спільні комунікації, зокрема водопровід не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Як вбачається з технічних умов на водопостачання та відведення господарчо-фекальних стоків для перукарні, що реконструюється ОСОБА_4 з власного нежитлового приміщення (квартира переведена в нежитлову) №128 від 18.07.2003 року, в ході реконструкції передбачалось запроектувати і побудувати окремий в/ввід Д=25мм на перукарню від вуличної мережі. Місцем підключення в/вводу магазину до системи водопостачання є в/мережа Д=100мм (ст.) по АДРЕСА_1 на приміщення магазину від глушити у місці підключення у внутрішньобудинкову в/мережу.

З акту обстеження підвального приміщення під ветеринарною аптекою по АДРЕСА_1, від 06.04.2015 року, проведеного інженером-будівельником, судовим експертом з правом проведення будівельно-технічних експертиз та експертних досліджень ОСОБА_6, слідує, що у даному підвальному приміщені, яке розташоване винятково в межах ветеринарної аптеки і ніякою частиною не заступає під салон-перукарню «Руки-ножиці», елементів інженерних мереж та/або приладів, які б належали до салону-перукарні «Руки-ножиці», або ж забезпечували його функціонування не має.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням не має.

Статтею 214 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує як розділити між сторонами судові витрати.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (ч.3 ст.79 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним та документально підтвердженні витрати пов'язані із залученням для проведення обстеження спеціаліста ОСОБА_6 у розмірі 300 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Керуючись ст. ст.319, 391 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах яких на підставі довіреності виступає представник ОСОБА_5, до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні спільним підвальним приміщенням - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати пов'язані із залученням для проведення обстеження спеціаліста ОСОБА_6 у розмірі 300 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Микуляк П.П.