Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №233/345/15
Справа № 22-ц/778/2965/15 Головуючий у 1 інстанції: Бєлостоцька О.В.
Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Маловічко С.В.,

при секретарі: Хомяк К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області до Костянтинівського міського центру зайнятості про стягнення заборгованості із відшкодування виплати і доставки пенсії,

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2015 року,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року УПФУ м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області звернулося до суду із позовом про стягнення заборгованості із відшкодування виплати і доставки пенсії. Зазначав, що у них на обліку згідно ст..26 Закону України «Про зайнятість населення» з 22 вересня 2011 року перебуває пенсіонер ОСОБА_3, які була нарахована і проводиться виплата пенсії на підставі направлення Костянтинівського міського центру зайнятості для оформлення дострокового виходу на пенсію від 22.09.2011року.На виконання п.3 наказу Міністерства праці та соціальної політики України та Пенсійного фонду України від 06.08.2001 р. №331/39 і п.2 наказу Міністерства праці та соціальної політики України та пенсійного фонду України від 11.02.2013 року №47 відповідачем було проведено відшкодування сум за період з вересня 2011 року по жовтень 2012 року - до досягнення ОСОБА_3 пенсійного віку. Проте, постановою суду від 13 грудня 2012 року Пенсійний фонд був зобов'язаний здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3, внаслідок чого виникла недоплата по відшкодуванню з виплати та доставки пенсії в розмірі 9 466, 49 грн. Посилаючись на те, що в добровільному порядку центр зайнятості суму недоплати пенсійному фонду не відшкодував, позивач просив на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» стягнути її в судовому порядку.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2015 року у відкритті провадження у справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду УПФУ м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала зміні у зв'язку із наступним.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя належним чином застосував приписи ст.ст. 15, 122 ЦПК України, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність компетенції суду загальної юрисдикції для розгляду Управління Пенсійного фонду України до центру зайнятості про стягнення заборгованості з відшкодування виплат та доставки пенсії.

Так, пунктом 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" роз'яснено, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12), Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Критеріями розмежування цивільного судочинства від справ, які розглядаються за правилами інших видів судочинства, є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі за позовом Пенсійного фонду до центру зайнятості, суддя обґрунтовано виходив із того, що цей спір у відповідності до вимог ст. 15 ЦПК України не підвідомчий суду загальної юрисдикції та дійшов вірного висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Проте, суд першої інстанції помилково вважав, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Як зазначено у роз'ясненнях, викладених у п.п.16, 16.1 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» N 8 від 20.05.2013 року, відповідно до частини першої статті 58 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) Пенсійний фонд України є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Кошти Пенсійного фонду відповідно до статті 73 згаданого Закону використовуються на виплату пенсій, передбачених цим Законом, надання соціальних послуг, передбачених цим Законом, фінансування адміністративних витрат, пов'язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду, оплату послуг з виплати та доставки пенсій, формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 квітня 2002 року № 8-2, управління Пенсійного фонду України у районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах є органами Фонду, підпорядкованими відповідно головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду.

Серед основних завдань управління, відповідно до пункту 2.1 згаданого Положення, зокрема, є: облік платників єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та збору на обов'язкове державне пенсійне страхування; збір та ведення обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та інших коштів, призначених для пенсійного забезпечення; призначення (перерахунок) пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці та підготовка документів для їх виплати; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством; ефективне та цільове використання коштів Фонду, інших коштів, призначених для виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, удосконалення методів фінансового планування, звітності та системи контролю за витрачанням коштів, призначених для пенсійного забезпечення.

Як вбачається з пункту 2.2 цього Положення, управління відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, контролює дотримання платниками єдиного внеску вимог законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску надходження страхових внесків, єдиного внеску та інших платежів до Фонду від підприємств, установ, організацій та громадян, збирає у встановленому порядку відповідну звітність, проводить планові та позапланові перевірки фінансово-бухгалтерських документів, звітів та інших документів щодо правильності нарахування та сплати страхових внесків, єдиного внеску, призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, цільового використання коштів Фонду в організаціях, що здійснюють виплату і доставку пенсій (підпункт 5).

Отже, відповідно до покладених завдань і функцій, Пенсійний фонд України є суб'єктом владних повноважень у цій сфері правовідносин, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Спір пенсійного фонду з роботодавцем про стягнення витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, є публічно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Посилання апелянта на те, що Постановою Вищого адміністративного суду України № 2 від 14.02.2014 року виключено п.16.2 вищевказаної Постанови Пленуму від 20.05.2013 року, не свідчить про зміну юрисдикції спору, що виник між сторонами.

У п.16.2 вказаної Постанови йшлося про порядок стягнення суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Проте між сторонами виник спір про стягнення витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Дійшовши правильного висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції помилково зазначив про те, що він має розглядатися за правилами господарського судочинства.

Вказаний недолік оскаржуваної ухвали підлягає зміні на підставі ст.312 п.3 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312 п., 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області задовольнити частково.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 січня 2015 року по цій справі змінити, зазначивши, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: