Номер провадження: 22-ц/785/3853/15
Головуючий у першій інстанції Малиновський О. М.
Доповідач Коротков В. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Короткова В.Д.

суддів Калараш А.А., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2015 року,

встановила:

В вересні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовними вимогами в яких зазначив, що він та його дружина ОСОБА_4, 08.04.2014р. передали директору Одеського обласного Німецького національно-культурного центру "Wiedergeburt"- ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 515 Євро та 1350 гривень, в рахунок організації їх поїздки, перебування та проживання у Німеччини, яка повинна була розпочатися з залізничного вокзалу м. Одеси 30.04.2014р. В день від'їзду, він та його дружина зустрілися на пероні з ОСОБА_3, яка не надала їм ніяких інструкцій з приводу того, коли та в якій вагон їм сідати, які у них місця. Знаючи, що він та його дружина перебувають на пероні, ОСОБА_3 не подбала про їх відправлення. В зв'язку з чим він та його дружина не потрапили на потяг, а група вирушила без них. Посилаючись на зазначені обставини позивач після уточнення позовних вимог просив стягнути з ОСОБА_3 14 740 гривень витрачених на поїздку та 5000 гривень моральної шкоди.

Відповідачка позов не визнала, не заперечувала, що отримані від позивача кошти вона витратила на відкриття на ім'я ОСОБА_2 і його дружини Шенгенських віз, оплату страховки, білетів на потяг з Одеси до Львову і назад, зробила оплату за проїзд в автобусі зі Львову до Німеччини і назад та оплатила бронювання готелів в Польщі. В день відправлення групи до неї на пероні підійшов ОСОБА_2 зазначивши, що він та його дружина не можуть їхати, попросив повернути паспорта та грошові кошти, на що вона пояснила, що за 40 хв. до відправлення вона не може повернути грошові кошти, зняти бронювання автобусу, готелів тощо. Проте в потяг вони так і не сіли. На думку відповідача вона виконала всі обов'язки перед позивачем. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивача ставиться питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що з боку ОСОБА_3 належним чином була проведена організація поїздка до Німеччини, на яку були витрачені отримані від позивача кошти, а позивач з дружиною не реалізували своє право на поїздку на свій власний розсуд.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони підтверджуються матеріалами справи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є головою громадської організації "Одеський обласний Німецький національно-культурний центр "Wiedergeburt", однією з метою якої є сприяння розвитку туризму і відпочинку в Німеччині і інших країнах. Цією громадською організацією було отримано запрошення від Німецько-Українського товариства "Евро-Бридж" на відвідування Німеччини в період з 30.04. по 08.05.2014р. та погоджено список запрошених осіб з м. Одеса, в тому числі і на ОСОБА_2, ОСОБА_4, які надали свою згоди на поїздку.

ОСОБА_3, як голова громадської організації, з метою централізованого оформлення проїзних документів, замовлення залізничних квитків, проїзду автобусом з м. Львова до Німеччини та назад, бронювання транзитних готелів та замовлення екскурсій, для членів всієї групи, прийняла на себе обов'язок за грошові кошти подорожуючих допомогти в організації спланованої поїздки. Вартість поїздки для ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_4 склала 515 Євро та 1350 гривень, які останні передали ОСОБА_3 Ці кошти були витрачені ОСОБА_3 на вищезазначені цілі.

ОСОБА_3 продовжуючи організацію поїздки, з метою інформування всіх членів групи про час та місце від'їзду та вирішення інших організаційних питань, був організований інструктаж 28.04.2014р. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були запрошені на інструктаж, проте в призначений день не прийшли. В зв'язку з чим, інформацію про день та час від'їзду групи отримували за телефоном, з ініціативи ОСОБА_3

В день відправлення групи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 приїхали до залізничного вокзалу та знаходилися на пероні поїзду сполученням м. Одеса - м. Лівів, спілкувалися з ОСОБА_3 Однак разом з групою не поїхали.

Ствердження позивача про те, що ОСОБА_3 навмисно не вказала йому та дружині номер вагону для посадки не доведені позивачем відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що з боку ОСОБА_3 належним чином були виконанні прийняті на себе зобов'язання по організації поїздки групи до Німеччини, а ОСОБА_2 та ОСОБА_4 надана необхідна інформація, однак вони не реалізували своє право на поїздку на свій власний розсуд. Тому кошті, які були отримані ОСОБА_3 від позивача та витрачені на організацію поїздки, поверненню не підлягають.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду про безпідставність позовних вимог про стягнення моральної шкоди на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів судом. Судом надана оцінка письмовим доказам, які підтверджують витрати коштів на організацію поїздки(а.с.28-73), судом проаналізовані покази свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відповідно до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України надав повну всебічну та об"єктивну оцінку всім доказам по справі, та результати цієї оцінки відобразив в своєму рішенні згідно з ч.4 ст.212 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду, судове рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.Д.Коротков

А.А.Калараш

Q Н.В.Комаровська