Справа № 344/4125/15-ц
Провадження № 2-о/344/114/15
У Х В А Л А

05 травня 2015 рокум. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючої - суддіБабій О.М.

секретаряОрнат Л.І.,

за участі заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про встановлення факту що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулись в суд із заявою про встановлення юридичного факту, що вона та її батько за національністю є поляками.

Заявниця в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, суду вказала, що встановлення вказаного юридичного факту на території України не вплине на виникнення, зміну чи припинення її особистих чи майнових прав. Встановлення факту їй потрібно для швидшого перетину кордону між Україною та ОСОБА_2.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у відсутності заявника.

Відкривши провадження по заяві, зясувавши у заявниці причини з яких вона просить встановити факт, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі, виходячи з наступного.

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Із змісту заяви вбачається, що встановлення зазначеного факту потрібно заявнику для відновлення етнічного походження свого роду та відновлення її справжньої національності.

Вказане обґрунтування свідчить про те, що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991р. "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

В заяві не зазначено та до неї не надано заявником доказів, які б підтверджували, що встановлення факту її національності породжує для заявника правові наслідки, які передбачені іноземним законодавством.

Крім того, за змістом положень Конституції України, Закону України «Про національні меншини в Україні» належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в актах реєстрації цивільного стану національності заявника та його предків "поляками", не перешкоджає заявнику дотримуватися польських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе поляком, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Крім того, суд не встановлює факт приналежності до певної національності. Аналогічна позиція викладена у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Відповідно до ч. 3 ст. 235 ЦПУ України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 205 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Серед іншого, відповідно до вимог ч. 2 ст. 300 ЦК України та ст. 11 ЗУ «Про національні меншини» фізична особа має право на збереження своєї національної самобутності.

Громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 9, ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація, яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесення змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Таким чином, справи про встановлення факту належності до певної національності, не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства. Законодавством передбачено інший порядок установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне роз'яснити заявнику, що закриття провадження не позбавляє його права на звернення до суду в порядку адміністративного судочинства, щодо внесення змін до актового запису цивільного стану щодо установлення факту належності особи до певної національності та внесення змін про національність в актові записи шляхом внесення змін до актового запису заявника.

Згідно ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; повернення заяви або скарги; відмови у відкритті провадження у справі; залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням) та закриття провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 205, 209-210, 235, 258, 293 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в справі за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції про встановлення факту що має юридичне значення.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський міський суд.

Суддя О.М. Бабій