АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 544/111/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2604/15Головуючий у 1-й інстанції Сімонова С.Г. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді: Дряниці Ю.В.,

суддів: Карнауха П.М., Пилипчук Л.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області Дряниці Ю.В., -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 - відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням, в апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На думку апелянта, суд першої не взяв до уваги його пояснення , а також інші матеріали, котрі були залучені до справи, покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які не були зазначені у рішенні суду.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, підстав для задоволення скарги не знаходить.

Згідно ст. 308 ЦПК України розглянувши скаргу на рішення суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість прийнятого судом рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у період з 01.11.2014 р. по 03.11.2014 р. було відключено від опалення будинок на вул. Авіамістечко, 6 в с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області, де проживає позивач ОСОБА_2, що не заперечується сторонами по справі.

На скарги жителів будинку з приводу відсутності опалення вказаного будинку, відповідач ОСОБА_3 повідомляв, що причиною не опалення вказаного будинку на вул. Авіамістечко, 6 в с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області є самовільне втручання в систему його опалення позивача, що викликало обурення та незадоволення мешканців будинку відносно позивача.

Вирішуючи спір по суті, місцевий суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Колегія суддів в повній мірі погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, фізична чи юридична особа має право на захист своїх честі, гідності та ділової репутації.

Згідно ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім'ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права.

Виходячи зі змісту п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Пунктом 15 Постанови також визначено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи.

Проте судам необхідно враховувати, що повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» визначено обов'язок позивача довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Згідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законодавством.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи» визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Колегія суду вважає, що позивач ОСОБА_2, звертаючись до суду із вимогою про визнання того факту, що відповідач ОСОБА_3 поширював інформацію про позивача, яка не відповідає дійсності, є недостовірною та такою, що принижує його гідність, честь та ділову репутацію інформацію, не надав суду доказів того, що відповідач дійсно поширював вказану недостовірну інформацію серед мешканців будинку.

Відповідно до Закону України «Про інформацію», відповідальність за порушення законодавства про інформацію несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, як: поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи.

Отже, колегія суду приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач ОСОБА_3 поширював інформацію про позивача, яка сформувала негативне уявлення мешканців будинку АДРЕСА_1 про позивача, за таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_2 не спростовує висновків місцевого суду і підлягає відхиленню.

Висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципузмагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів вважає, що при вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу заступника ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис) Ю.В.Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух

(підпис) Л.І.Пилипчук

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю.В.Дряниця