У Х В А Л А

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Магдалинівська державна нотаріальна контора, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, у якому просила визначити їй додатковий строк - один місяць - для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті її матері ОСОБА_6

Посилалась на те, що з 02 лютого 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 вона постійно проживала із матір'ю, утримувала та доглядала її. Оскільки вона є непрацездатною, то має право на обов'язкову частку у спадщині, проте отримати свідоцтво про право на спадщину не може, оскільки через похилий вік, професійне захворювання та складне матеріальне становище вона у шестимісячний строк після відкриття спадщини не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 08 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, постановлену у справі ухвалу апеляційного суду просить змінити, виключивши із описової частини ухвали посилання про спільне проживання спадкоємця із спадкодавцем на час смерті.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довела обставин про поважність причин пропущення строку на подачу заяви про прийняття спадщини, оскільки вона достовірно знала про смерть своєї матері ІНФОРМАЦІЯ_2, а та обставина, що позивач з 01 по 29 листопада 2013 року хворіла, не є такою, що перешкоджала своєчасному зверненню до нотаріальної контори, оскільки вказані обставини виникли після спливу шести місяців з дня відкриття спадщини.

Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що оскільки позивач проживала разом із матір'ю на час її смерті, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину, а тому звернення до суду з позовом про встановлення їй додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини є помилковим.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_7

За життя ОСОБА_6 склала заповіт, згідно з яким належну їй земельну ділянку площею 4,330 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, заповіла своєму сину ОСОБА_8

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є спадкоємцями ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась на те, що в силу вимог ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку, але через свою юридичну неграмотність, похилий вік та хворобу не зверталася у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно із ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини.

Вирішуючи спір по суті та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що оскільки позивач проживала разом із матір'ю на час її смерті, то відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що фактично прийняла спадщину, а тому звернення до суду з позовом про встановлення їй додаткового строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини є помилковим.

При цьому в основу доведеності факту проживання без реєстрації позивача разом із спадкодавцем на час її смерті апеляційний суд поклав довідку Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року № 59 (а. с. 6).

У той же час, на порушення приписів ст. ст. 212, 303 ЦПК України апеляційний суд не надав будь-якої оцінки довідці Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 22 лютого 2013 року № 153, відповідно до якої ОСОБА_6 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1, з 1949 року по день смерті - одна (а. с. 53).

Будь-які висновки в ухвалі апеляційного суду з цього приводу відсутні.

За наявності двох довідок Заплавської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області від 22 січня 2014 року № 59 та від 22 лютого 2013 року № 153, які відрізняються за своїм змістом, висновки апеляційного суду про те, що ОСОБА_3 без реєстрації проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_6 на момент її смерті є передчасними.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому постановлена у справі ухвала апеляційного суду не може вважатись законною і обґрунтованою та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко