Справа № 163/924/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мосієвич А.В.
Провадження № 22-ц/773/1343/15 Категорія: 39 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла її мати ОСОБА_6, яка є її матір'ю. Після смерті останньої відкрилася спадщина на майно, що складається із житлового будинку по АДРЕСА_1

На її думку, під час вчинення правочину, а саме посвідчення заповіту не було дотримано таких вимог, як вільне волевиявлення спадкодавця, яке повинно відповідати його внутрішній волі.

Вказуючи на те, що вона утримувала спадкодавця піклувалася про неї та матеріально забезпечувала, разом зі своїми братами та сестрами має право на спадщину, оскільки належить до першої черги спадкування за законом.

Враховуючи викладене просила визнати заповіт недійсним та стягнути на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Любомльського районного суду від 20 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з'ясування цих обставин та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

На підставі досліджених доказів судом першої інстанції встановлено, що спадкодавець ОСОБА_6 була матір'ю позивача ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Колексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

За загальними правилами, встановленими ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 і 6 ст. 203 ЦК України.

Судом також встановлено, що 15 жовтня 2014 року ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, склала заповіт, за яким все належне їй майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилося і взагалі все те, що буде належати їй на день її смерті заповіла своїй дочці ОСОБА_3. Заповіт був посвідчений цього ж дня секретарем Штунської сільської ради Любомльського району Волинської області ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 16. Зазначена обставина підтверджується дублікатом заповіту (а. с. 36).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 17 жовтня 2014 року (а. с. 4) і після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно.

З позовної заяви вбачається, що підставою визнання заповіту недійсним позивач вказувала, що спадкодавець на момент його складання не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Суть доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 зводяться до того, що судом не вжито усіх заходів для повного і всебічного розгляду справи, не призначено судово-психіатричну та почеркознавчу експертизи.

Однак, посилання апелянта на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції їй не було роз'яснено про необхідність проведення судово-психіатричної експертизи спростовуються технічним записом судового засідання від 20.07.2015 року, у якому суд, на виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України, сприяючи повному і всебічному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив позивачу право клопотати про призначення судово-психіатричної експертизи, однак, позивач пояснила, що заперечує проти її призначення. У даному судовому засіданні ОСОБА_1 також не заявляла клопотань ні про призначення експертизи, ні про витребування первинної медичної документації про психолого-психіатричний та загальний стан здоров'я спадкодавця, пояснивши, що в останні роки життя матері - спадкодавця ОСОБА_6 лікарі не обстежували останню, родина за наданням кваліфікованої медичної допомоги матері не зверталась.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на спадкування пред'явлення позову про визнання заповіту недійсним з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Всупереч наведеним правовим нормам ОСОБА_1 не довела належними і допустимими доказами зазначені у позовній заяві та в апеляційній скарзі обставини.

Оскільки позивач оспорювала заповіт з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, її доводи та пояснення третьої особи про те, що матір не підписувала заповіту, та що ОСОБА_3 чинила тиск на спадкодавця, не мають правового значення. При цьому, за наявності правових підстав і відповідних доказів, заінтересовані особи і на даний час не позбавлені права оспорити заповіт з інших підстав, передбачених нормами ЦК України.

Отже, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Любомльського районного суду від 20 липня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: