Справа № 471/659/15-ц
Провадження №2/471/264/15
Номер рядка звіту 38
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2015 року

Братський районний суд Миколаївської області

в складі : головуючого - судді Марценюк С. А.

за участю секретаря судового засідання - Москаленко С.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Братське Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, загальною площею 8,19 га, що розташована у межах території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, що належала ОСОБА_2, яка померла 28 липня 2011р.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28 липня 2011 року в м.Вознесенськ Миколаївської області померла ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 8,19 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 08 серпня 2003 р., яким заповіла йому державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719 та на право постійного користування землею. При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі вищевикладеного, він звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав заявлені позивачем вимоги в повному обсязі та суду пояснив, що 28 липня 2011 року в м.Вознесенськ Миколаївської області померла тітка позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 8,19 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 08 серпня 2003 р. та зареєстрований в реєстрі за № 225, згідно якого на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719 та на право постійного користування землею, заповіла ОСОБА_1 ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача. При зверненні до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанову приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2015 р. позивач не оскаржував, так як вважав, що нотаріусом правильно винесено дану постанову, оскільки дійсно були серйозні недоліки. Просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача- Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області в судове засідання не зявився, але до початку судового засідання надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено в ч.3 ст. 1266 Цивільного кодексу України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 28 липня 2011 року померла ОСОБА_2, що підтверджується даними ксерокопії свідоцтва про смерть.

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 8,19 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі державного акту на право на земельну ділянку серія МК № 012719 виданого Братською райдержадміністрацією Миколаївської області 04 червня 2003 р.

Із заповіту посвідченого 08 серпня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 225 слідує, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 75 Братською райдержадміністрацію 04 червня 2003 р., заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2015 р., ОСОБА_1 на підставі наданих ним документів не можливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки зміст заповіту ОСОБА_2 викликає незрозумілості та не зареєстрований в Спадковому реєстрі в порушення норм діючого законодавства.

Із розяснень приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 від 02 жовтня 2012 р. слідує, що ОСОБА_1 не надано документів, які б підтверджували родинні відносини із спадкодавцем.

У відповідності до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Постанову приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_4 про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2015 року позивачем в установленому законом порядку оскаржено не було.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачем не надано суду жодного переконливого доказу у підтвердження викладених ним в позовній заяві обставин, а саме, що ОСОБА_2 є його тіткою, не зазначено та не додано відповідних документів про неможливість одержання та відновлення документів, що посвідчують даний факт, не вказано якими доказами цей факт підтверджується. Крім того, в позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на земельну ділянку після смерті ОСОБА_2, однак остання заповіла позивачу державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719 та на право постійного користування землею, а не земельну ділянку. Той факт, що ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за місцем проживання позивача не підтверджує ступінь їхніх родинних відносин.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, - відмовити.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка брала участь у справі, але не була присутньою у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Братський районний суд.

Суддя Марценюк С. А.,