Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9956/14-ц Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 27 Доповідач Широкова Л. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Широкової Л.В.,

суддів Матюшенка І.В., Миніч Т.І.,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2015 року

по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» (далі ПАТ «Перший Український ОСОБА_3») до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Мотивував свої позовні вимоги тим, що 08.02.2008 року між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_3» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_3») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 6066871, за умовами якого, останній отримав кредит у сумі 814000,00 грн. на строк до 08.02.2023 року із сплатою 11,99 % річних.

30.06.2009 року між сторонами по справі була укладена додаткова угода № 7751203, за умовами якої вони прийшли згоди про надання боржнику 21361,50 грн. додаткового кредиту.

Посилаючись на те, що боржник не виконав належним чином свої кредитні зобов'язання, в результаті чого утворилась заборгованість у сумі 812628,86 грн., просив суд задовольнити позов та стягнути з позичальника вказану суму боргу і судові витрати.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2015 року позов ПАТ «Перший Український ОСОБА_3» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором № 6066871 від 08.02.2008 року на суму 750128,86 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог, та винести нове, яким відмовити в їх задоволенні у цій частині.

Апелянт вказує, що висновок суду про стягнення заборгованих на час звернення до суду платежів ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що призвело до незаконного рішення .Крім того, апелянт вказує на те, що суд безпідставно не застосував до правовідносин строки позовної давності та не відмовив Банку у задоволенні позову із цих підстав.

У своїх доводах також посилається на норми ЦК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦПК України).

Статтями 530 та 626 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами, а якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що у разі несвоєчасного повернення суми позики, позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 08.02.2008 року між ЗАТ «Перший Український ОСОБА_3» (правонаступником якого є ПАТ «Перший Український ОСОБА_3») та відповідачем був укладений кредитний договір № 6066871, за умовами якого, останній отримав кредит у сумі 814000,00 грн. на строк до 08.02.2023 року із сплатою 11,99 % річних (а. с. 8-11).

30.06.2009 року між банком та ОСОБА_2 по справі була укладена додаткова угода № 7751203, за умовами якої вони прийшли згоди про надання боржнику 21361,50 грн. додаткового кредиту (а. с. 15).

Свої зобовязання за вказаними договорами у повному обсязі ОСОБА_2 не виконав, у результаті чого станом на 21.10.2014 року утворилась заборгованість у сумі 812628,86 грн., з яких: 661519,39 грн. - заборгованість по кредиту, 93 302,19 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 23897,28 грн. - пеня за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором; 8140,00 грн. - штрафи за порушення обов'язків, передбачених пп. 4.3.2-4.3.6 кредитного договору, 25770,00 грн. - штрафи за порушення обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування складає (а. с. 20-25).

Як вбачається з матеріалів справи 26.08.2014 року банк направив відповідачу вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та нарахованих процентів за користування кредитом, яку останній отримав 12.10.2014 року (а. с. 26-27).

Задовольняючи частково позовні вимоги банку та встановлюючи розмір заборгованості по кредитному договору відповідача, суд правильно врахував, що останній здійснював погашення основної суми кредиту тому зменшив суму вказаної заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що суду першої інстанції слід було відмовити банку у задоволенні позову за пропуском строку звернення до суду є безпідставними з огляду на таке.

Згідно зі ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернулась до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Положеннями ч. 4 ст.267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв про застосування позовної давності.

Виходячи з положень ч. 3 ст.267 ЦК України, яка визначає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, колегія суддів не вбачає підстав для застосування її як судом першої інстанції, так і апеляційним судом.

Застосувати строк позовної давності з власної ініціативи суду законодавець прав не надав.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у суді першої інстанції позовні вимоги визнав частково та надав суду докази про сплату заборгованості по кредиту за період з 28.11.2010 року по 28.03.2015 року (а.с.171-212).

Висновки суду щодо часткового задоволення заявлених вимог грунтуються на доказах, наданих сторонами, їх правова оцінка сумніву не викликає. До правовідносин, які склалися між сторонами у звязку з виникненням спору, правильно застосовані норми матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: