АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3146/2015 Доповідач: Трішкова І.Ю. Категорія: стягнення суми
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Трішкової І.Ю.,

суддів: Крилової Т.Г., Коростійової В.І.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 17 лютого 2014 року о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фольксваген Пасат держномер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Роганської з вулицею С.Грицевця в м.Харкові у стані алкогольного сп'яніння не обрав безпечну швидкість, не обрав безпечний боковий інтервал та вчинив зіткнення із стоячим автомобілем КІА держномер НОМЕР_2, що належить позивачу. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були спричинені позивачу матеріальні збитки. Вартість відновлювальних робіт становить 60129,00 грн. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 05.03.2014 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124. ч. 1 ст. 130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 3400,00 грн. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія автотранспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО». Позивачем 17.02.2014 року було подано до ГІрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування, спричиненого пошкодженням належного позивачу автомобіля, але ПрАТ «СК «ВУСО» відмовився виплачувати страхове відшкодування.

Отже стягненню з ПрАТ «СК «ВУСО» підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. Крім того, позивач просив стягнути зі страхової компанії пеню у розмірі 6243,83 грн.

Представник відповідача ПрАТ «СК «ВУСО» у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку. Також відповідач заперечував щодо ціни позову, проте доказів в обґрунтування іншого не надав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення, у яких просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що вина застрахованої за полісом особи визнана судом, отже ДТП, що сталася 17.02.2014 року відповідно до ст. 6 Закону «Про страхування» є страховим випадком, внаслідок якого у відповідача ПАТ «СК»ВУКО» настає обов'язок здійснити виплату страхового відшкодування. Також, на думку відповідача, висновок незалежного оцінювача, право на здійснення оціночної діяльності яким, згідно матеріалів справи, засвідчена належним чином, викликає у відповідача сумніви, проте відповідач питання про призначеная судової експертизи у справі не ставить, інших доказів на підтвердження розміру заподіяної шкоди не наводить.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 лютого 2015 року позов задоволений.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 50000,00 грн., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 6243,83 грн., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 562,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 10129 грн., судові витрати по сплаті судового збору у сумі 101,29 грн..

В апеляційній скарзі ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» просить скасувати рішення суду і постановити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення з боку суду норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, на які посилається відповідач, як на підставу своїх заперечень.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 2014 року о 03 годині 20 хвилин ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фольксваген Пасат держномер НОМЕР_1, на перехресті вулиці Роганської з вулицею С.Грицевця в м.Харкові у стані алкогольного сп'яніння не обрав безпечну швидкість, не обрав безпечний боковий інтервал та вчинив зіткнення із стоячим автомобілем КІА держномер НОМЕР_2, що належить позивачу. У результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим були спричинені позивачу матеріальні збитки.

На час настання дорожньо-транспортної пригоди цивільна відповідальність водія автотранспортного засобу Фольксваген Пасат ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО».

Позивачем 17 лютого 2014 року було подано до ПрАТ «СК «ВУСО» заяву на виплату страхового відшкодування, спричиненого пошкодженням належного позивачу автомобіля.

ОСОБА_2 в своїх поясненнях наполягав на тому, що 17.02.2014 року він телефоном повідомив страхову компанію про настання страхового випадку.

18 лютого 2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» направило свого представника на місцезнаходження належного позивачу та пошкодженого у результаті ДТП майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. 18 лютого 2014 року представником (оцінювачем/спеціалістом) ПрАТ «СК «ВУСО» ОСОБА_5 було проведено огляд пошкодженого автомобіля КІА держномер НОМЕР_2, про що було складено відповідний Протокол огляду ТЗ від 18 лютого 2014 року.

21.05.2014 року ПрАТ «СК «ВУСО» відмовився виплачувати страхове відшкодування позивачу через несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язана в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» та п. 5 ч. 1 ст. 991 ЦК України підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування, крім іншого, є несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

У п. 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

Як вбачається з аналізу зазначених правових норм, у разі виникнення страхового випадку, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись окремо у кожному випадку.

Оскільки страхова компанія була своєчасно повідомлена про настання страхового випадку, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув суму страхового відшкодування.

Але судова колегія погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом не врахована сума франшизи, яка передбачена страховим полісом № АС/8857712 на ім'я водія ОСОБА_2

Статтею 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього пункту.

Оскільки страховим полісом розмір страхового відшкодування передбачений у розмірі 50000 грн., розмір франшизи 1000 грн., то стягненню на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування підлягає 49000 грн., у зв'язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні.

Згідно Звіту про оцінку колісного транспортного засобу вартість відновлювальних робіт становить 68105,84 грн., проте позивач відремонтував автомобіль. Фактичні витрати, понесені ним під час ремонту автомобілю, складають 60129,00 грн., що підтверджено товарним чеком та актом виконаних робіт, що надані суду першої інстанції.

Згідно ч.І ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідаїїоність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки страхова компанія повинна сплатити ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 49000 грн., сума франшизи у розмірі 1000 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_2, як особи, винної у ДТП, а всього сума, яка повинна бути стягнена з ОСОБА_2 складає 11129 грн. ( 60129 - 49000 = 11129).

Відповідно до п.36.5 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки страхова компанія безпідставно відмовила у виплаті страхового відшкодування, суд першої інстанції обгрунтовано стягнув пеню за весь час прострочення виплати.

Але судова колегія погоджується з розрахунком пені, який наведений у поясненнях на заперечення позивача на апеляційну скаргу та який наданий страховою компанією. Цей розрахунок не спростований позивачем, а тому судова колегія змінює суму пені, яку стягнув суд першої інстанції і визначає суму відповідно до розрахунку страхової компанії у розмірі 5109,41 грн.

З огляду на те, що розмір стягнення на користь позивача судовою колегією змінюється, відповідно до ст.88 ЦПК України змінений розмір судового збору, який сплачений позивачем і підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись ст.ст.303,307,309,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 25 лютого 2015 року в частині визначення сум відшкодування змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 49000 ( сорок дев'ять тисяч) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 5109 ( п'ять тисяч сто дев'ять) грн.41 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 541 ( п'ятсот сорок одна) грн. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 11129 (одинадцять тисяч сто двадцять дев'ять) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 111 (сто одинадцять) грн. 29 коп.

Рішення апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: