Ухвала

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання частково недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило суд ухвалити рішення, яким в рахунок погашення кредитної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки: будинок по АДРЕСА_1, шляхом його продажу банком з можливістю здійснення всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу, а також виселити ОСОБА_4 та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, що є предметом іпотеки.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 19 вересня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 22 428,56 доларів США зі сплатою 11.04% на рік з кінцевим терміном повернення 18 вересня 2017 року, і у забезпечення виконання зобов'язань за укладеним правочином 20 вересня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно умов якого виселити ОСОБА_4 надала в іпотеку будинок, загальною площею 54,4 кв.м. житловою площею 35,3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, і який належить ОСОБА_4 на праві власності.

ПАТ КБ «ПриватБанк» посилаючись на те, що відповідач умов кредитного договору не в виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 15 жовтня 2013 року становить 17 020,87 доларів США, просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким зобов'язати ПАТ КБ «Приватбанк» здійснити перерахунок заборгованості та визнати неправомірними дії банку щодо підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку з 11.04% до 13.08% та 12.58% за користування кредитом без повідомлення споживача.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року залишено без задоволення первісні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та частково задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 Визнано незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо зміни в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором №МКМОGА00000263 від 19 вересня 2007 року.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2015 року скасовано та ухвалене нове рішення, яким частково задоволено первісні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 19 вересня 2007 року звернуто стягнення на будинок АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного будинку ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем за ціною, встановленою договором іпотеки. Решту первісних позовних вимог та зустрічні позовні вимоги залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалене судове рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд апеляційної інстанції, ухвалюючи нове рішення у справі, дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки боржник отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов'язання зі сплати процентів за користування грошима не виконує, а тому судом правильно застосовано при вирішенні вказаного спору вимоги ст. 526 ЦК України, зазначивши про те, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, і ОСОБА_4, як майновий поручитель несе цивільно-правову відповідальність за порушення взятих на себе зобов'язань. Залишаючи без задоволення зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що останньою не наведено та не доведено обставин, які можуть слугувати підставою для визнання правочину частково недійсним чи визнання дій банку протиправними.

Таким чином, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не вбачає підстав для скасування рішення суду апеляційної інстанції та приходить до висновку, що воно ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, при цьому, відповідно до ст. 212 ЦПК України, апеляційним судом повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Враховуючи наведене та положення ч.3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:
В.М. Колодійчук

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська