Номер справи 623/2389/14-ц
Номер провадження 2/623/109/2015
РІШЕННЯ

іменем України

24 квітня 2015 року м. Ізюм

Ізюмський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бутенка В.М.

при секретарі судового засідання Костенко В.В.

судового розпорядника ОСОБА_1

за участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника 3 особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_7 справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області, про відшкодування майнової і моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідачки про відшкодування шкоди, завданої залиттям його квартири, який у грудні 2014 року уточнив та просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь кошти на відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям та пошкодженням квартири в загальній сумі 3 200,00 грн, на відшкодування моральної шкоди суму 3 000,00 грн, на відшкодування судових витрат на судовий збір суму 243,60 грн і 121,80 грн та на правову допомогу адвоката суму 430,00 грн (а.с. 2-3, 82).

Заочним рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року, ухваленому у справі №623/2389/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової і моральної шкоди, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої майнової шкоди суму 3200 гривень (три тисячі двісті грн. 00 коп.), на відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди суму 1000 гривень (одна тисяча грн. 00 коп.), та понесені судові витрати в сумі 673 гривні 60 копійок (шістсот сімдесят три грн. 60 коп.).

У задоволенні в іншій частині позову відмовлено.

(а.с. 44-48)

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 27 листопада 2014 року задоволено заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення.

Скасовано заочне рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 03 листопада 2014 року по справі №623/2389/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової і моральної шкоди та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

(а.с. 69-70)

Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2014 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області (а.с. 86-87).

В обґрунтуванні позовних вимог позивач ОСОБА_2 зазначив, що він мешкає в квартирі АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2004 року. У цьому ж будинку поверхом вище у квартирі № 12 мешкає відповідачка ОСОБА_4, яка внаслідок власного недбальства та неналежного догляду за системою водопостачання, що знаходиться в її квартирі, допустила 14 червня 2014 року залиття водою його квартири та меблів, та їх пошкодження, а саме: пошкодженні покриття стіни та поверхні арочного пройому між коридором та житловою кімнатою № 2, пошкоджено покриття полу ламінату, який розшарувався, розійшлися шви між його плитками, а також зазнали пошкоджень й його меблі на кухні, а саме: понабухали та розшарувались кромки, відшарувався шпон, відшарувалось ДВП полиць та стінок навісних шаф, столешниці. Вказані обставини підтверджені актом, що складався співробітниками КЖРЕП-1 від 15.07.2014р. та описом обєкту оцінки від 25.07.2014р.. Для встановлення дійсного розміру нанесених збитків він вимушений був звернутись до спеціалістів з оцінки, та 16.07.2014р. він уклав договір на проведення незалежної оцінки із ФОП ОСОБА_9 та сплатив за її послуги 1000,00 грн. Згідно висновку спеціаліста оцінювача ФОП ОСОБА_9 від 16.07.2014р. вартість відновлювального ремонту після залиття квартири водою квартири АДРЕСА_2, а також відновлювального ремонту кухонної меблі разом складає 2 200,00 грн. Таким чином розмір матеріальних збитків, завданих залиттям його квартири становить 3 200,00 грн. Крім майнової шкоди внаслідок протиправних дій відповідачки йому була нанесена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він відчував у зв'язку із знищенням та пошкодженням його майна. Також стражданням додавала й поведінка відповідачки, яка спочатку обіцяла добровільно здійснити відновлення його прав, відшкодувати його збитки, але потім не проявила ніякого співчуття та не запропонувала будь-якої допомоги, навпаки сказала, що вона нічого робити не буде. Така поведінка відповідачки додала йому страждань, він вимушений був змінювати власний спосіб життя, вживати додаткових заходів на відновлення своїх прав, порушених протиправною бездіяльністю відповідачки, - витрачати час на звернення до КЖРЕП-1, оцінювача, адвоката. Тому в цілому розмір грошового відшкодування моральної шкоди оцінює у сумі 3 000,00 грн, виходячи із справедливого співвідношення його страждань.

На його усні претензії відшкодувати завдану шкоду відповідачка ігнорує, тому позивач звернувся з позовом до суду.

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі і просить суд позов задовольнити та стягнути на його користь судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення на позов в особі її представника ОСОБА_5, просить у задоволенні позову відмовити (а.с. 77).

Відповідач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 в обґрунтуванні заперечень на позов вказали, що вважає вимоги позивача необґрунтованими, так як 14.06.2014 року вона не допускала залиття водою квартири та меблів ОСОБА_2, вважають складений ЖРЕП-1 акт недійсним. Враховуючи вищенаведене, вважає, що позивачем не надано жодних доказів на ствердження того, що її дії, стосовно залиття квартири, були неправомірними, що в залитті квартири є безпосередньо її вина.

Відповідачка та її представник просили суд у задоволенні позовних вимог позивача до неї про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити у повному обсязі, підтвердила суду факт залиття квартири ОСОБА_2 відповідачкою ОСОБА_4, підтвердила дійсність Акту від 15.07.2014 року, складеного працівниками Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства № 1 щодо залиття квартири.

В подальшому представник третьої особи Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином, надав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 122, 130).

Вислухавши пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, пояснення відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5, пояснення свідків, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_2 мешкає в квартирі АДРЕСА_3, яка належить йому на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу від 24.05.2004р. (а.с. 4-5, 6, 7), а відповідачка ОСОБА_4 мешкає і є власником квартири № 12 у цьому ж будинку № 8 по вул. Котовського в м. Ізюмі згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.2008 року (а.с. 152, 153).

Відповідно до частин 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, та вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

У відповідності до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за № 927/11207, у разі залиття квартири складається відповідний акт, у якому зазначається причина залиття та його наслідки. Згідно п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. № 572, власник або наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, гуртожитку, порушують умови проживання громадян.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач надав суду акт від 15.07.2014 року, складеного комісією Комунального житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства 1 у складі: інженера ОСОБА_10, слюсаря-сантехніка ОСОБА_11, скріпленого підписом та печаткою директора Комунального житлове ремонтно-експлуатаційного підприємства 1, яким при обстеженні квартири № 9 ОСОБА_2 за адресою: м. Ізюм, вул. Котовського, № 8, встановлено, що внаслідок течі води через плити перекриття з вище поверхом квартири № 12, сталося залиття його квартири (а.с. 8); звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_4 спеціаліста оцінювача ФОП ОСОБА_9 від 16.07.2014 року (а.с. 37, та матеріали звіту).

Свідок ОСОБА_10, інженер по о/т Коммунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1, підтвердив суду, що за зверненням до КЖРЕП-1 позивача ОСОБА_2 14.07.2014 року ним і слюсарем-сантехником ОСОБА_11 було обстежено квартиру № 9 будинку по вул. Котовського, 8, щодо залиття квартири, факт підтвердився, про що було складено Акт про залиття від 15.07.2014 року. Підтвердився також факт залиття квартири позивача із квартири поверхом вище № 12, сама відповідачка ОСОБА_4 підтвердила цей факт, але відмовилася підписувати Акт.

Покази свідка ОСОБА_10 підтверджуються довідкою Комунального житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №1 (а.с. 150).

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 підтвердили суду факт залиття квартири АДРЕСА_5, власника ОСОБА_2 у вечірній час 14.06.2014 року саме із квартири поверхом вище № 12 цього будинку власником ОСОБА_4, яка сама підтверджувала факт залиття з її вини забула закрити кран.

До показів свідків ОСОБА_15 і ОСОБА_7 щодо заперечення факту залиття квартири позивача з вини ОСОБА_4 суд ставиться критично, так як вказані свідки є близькими родичами відповідачки та є заінтересованими особами з боку відповідачки.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до наданого суду звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_4 спеціаліста оцінювача ФОП ОСОБА_9 від 16.07.2014 року встановлено залиття водою квартири, меблів, та їх пошкодження, а саме: пошкодженні покриття стіни та поверхні арочного пройому між коридором та житловою кімнатою № 2, пошкоджено покриття полу ламінату, який розшарувався, розійшлися шви між його плитками, а також зазнали пошкоджень й його меблі на кухні, а саме: понабухали та розшарувались кромки, відшарувався шпон, відшарувалось ДВП полиць та стінок навісних шаф, столешниці кухонних меблів.

Вартість відновлювального ремонту квартири АДРЕСА_4 складає 1200,00 грн. вартість відновлювального ремонту кухонної меблі складають суму 1000 грн.. Вартість послуг по виконанню робіт по оцінці складають суму 1000 грн.

(а.с. 9, 10, та матеріали звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту квартири).

Позивач на вимогу закону надав суду належні докази того, що діями відповідачки йому завдана майнова шкода на загальну суму 3 200 грн, у тому числі: 1200 грн матеріальні збитки, завданих залиттям квартири, 1 000 грн матеріальні збитки, завданих пошкодженням кухонної меблі, 1 000 грн витрати на оцінку послуг спеціаліста.

Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої.

Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до скоєного злочину. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана із розміром цього відшкодування.

Позивач вказує, що крім майнової шкоди внаслідок протиправних дій відповідачки йому була нанесена моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він відчував у зв'язку із знищенням та пошкодженням його майна. Також стражданням додавала й поведінка відповідачки, яка спочатку обіцяла добровільно здійснити відновлення його прав, відшкодувати його збитки, але потім не проявила ніякого співчуття та не запропонувала будь-якої допомоги, навпаки сказала, що вона нічого робити не буде. Така поведінка відповідачки додала йому страждань, він вимушений був змінювати власний спосіб життя, вживати додаткових заходів на відновлення своїх прав, порушених протиправною бездіяльністю відповідачки, - витрачати час на звернення до КЖРЕП-1, оцінювача, адвоката. Він тимчасово втратив нормальні життєві зв'язки, на відновлення яких необхідні час і здоров'я (а.с. 2-3).

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_2 по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року зі змінами, та у відповідності статей 23, 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин стану його здоровя, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд приходить до висновку, що моральну шкоду необхідно стягнути з відповідачки ОСОБА_4 винними діями якої її заподіяно, розмір якої на користь позивача суд встановлює із засад розумності, виваженості та справедливості в розмірі 1 000 гривень.

Оскільки внаслідок противоправних дій відповідачки ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_2 завдана майнова і моральна шкода, суд повністю задовольняє позовні вимоги позивача в частині майнової шкоди в розмірі 3 200 гривень, та частково задовольняє позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 1 000 гривень.

Наведене узгоджується із положеннями ст. 386 ЦК України, за якою власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд на користь позивача присуджує з відповідача на відшкодування судові витрати, що документально підтверджується оригіналами квитанцій на загальну суму 795 грн 40 коп, у тому числі: на судовий збір суму 243,60 грн + 121,80 грн (а.с. 1, 102), на правову допомогу адвоката суму 430,00 грн (а.с. 38-40).

Керуючись статями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа: Комунальне житлового ремонтно-експлуатаційне підприємство № 1 м. Ізюм Харківської області, про відшкодування майнової і моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не працює, значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 на відшкодування завданої майнової шкоди суму 3 200 гривень (три тисячі двісті грн 00 коп), на відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди суму 1 000 гривень (одна тисяча грн 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, не працює, значиться зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в сумі 795 гривень 40 копійок (сімсот девяносто пять грн 40 коп).

У задоволенні в іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в строк 10 днів з дня проголошення рішення, а неприсутніми особами, які беруть участь у справі в той же строк з дня отримання копії рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Головуючий: суддя