Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Стафорової О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

29.10.2013р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ними 12.10.2005р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3200,00грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у звязку з чим утворилась заборгованість станом на 20.10.2013р. в сумі 21800,00грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2884,33грн., заборгованість за відсотками 17402,19грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна ставка) 1014,33грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40грн.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014р. в задоволенні позову було відмовлено повністю.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 23.12.2014р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015р. рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 19.11.2014р. та ухвала Апеляційного суду Запорізької області від 23.12.2014р. скасовані і справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, додатково пояснила, що договір про надання банківського кредиту становить заява позичальника та надані йому Умови і Правила надання банківських послуг. Підписавши заяву, позичальник підтвердив факт отримання усієї інформації про умови кредитування і згоду з наданими документами. Грошові кошти були надані позичальнику шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 3200,00грн на кредитну картку № 231874, яка має строк дії червень 2008 року включно. Позичальник зобовязаний був здійснювати погашення кредиту шляхом внесення щомісячного платежу в розмірі 7% від суми залишку, але свого зобовязання по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом не виконує, останній платіж на погашення заборгованості відповідачем здійснено 13.12.2006р. Станом на 20.10.2013р. відповідач мав заборгованість в сумі 21800,00грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2884,33грн., заборгованість за відсотками 17402,19грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна ставка) 1014,33грн. На даний час укладений між сторонами договір є чинним і дійсним. При цьому з урахуванням висновків ВСУ та позиції відповідача щодо застосування строків позовної давності зазначає, що заборгованість в межах строку позовної давності (трьох років) за період з 31.10.2010р. по 20.10.2013р. дорівнює 9247,84грн. та складається з: заборгованості за кредитом 495,41 грн., заборгованості за відсотками 7835,87 грн., штрафу (фіксована частина)- 500грн., штрафу (процентна складова) 416,56 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач ОСОБА_3 дійсно укладав з Банком такий договір і отримав грошові кошти, які витратив на свої потреби. На даний час кредит повністю не повернутий. Однак, звертаючись до суду з цими позовом, позивач пропустив строк позовної давності за даними вимогами. На даний час строк дії договору сплинув. Просить в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Суд встановив, що між сторонами 12.10.2005р. було укладено кредитний договір, відповідно до якого Банк надав, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 3200,00грн. шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім того, відповідно до умов Договору строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти, заборгованість сплачується щомісячними платежами в розмірі 7% від суми трат.

Відповідач також підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, а також Правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір.

Відповідно до п.5.2 Правил користування платіжною картою погашення кредиту поповнення картрахунку утримувача картки здійснюється шляхом внесення коштів в готівковому чи безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Відповідно до п. 5.3 Правил строки та порядок погашення по кредиту по платіжним карткам з встановленим мінімальним платежем наведені в памятці клієнта, яка є невідємною частиною Договору. Платіж складається з плати за користування кредитом, передбаченої Тарифами, та частини заборгованості.

Відповідно до п.5.4 Правил строк погашення по кредиту за платіжними картками без встановленого мінімального обовязкового платежу, здійснюється в наступному порядку: строк погашення відсотків щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього числа місяця, зазначеного на платіжній картці.

Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбаченим цим Договором.

Відповідно до п.8.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким видом грошових зобовязань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00грн + 5% від суми позову.

Судом встановлено та це не спростовується сторонами, що останній платіж відповідачем здійснений 13.12.2006р.

Згідно наданого суду позивачем розрахунку заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором станом на 20.10.2013р. становить 21800,00грн., яка складається з заборгованості за кредитом 2884,33грн., заборгованість за відсотками 17402,19грн., штраф (фіксована частина) 500,00грн., штраф (процентна ставка) 1014,33грн., а за період з 31.10.2010р. по 20.10.2013р. заборгованість відповідача за вищевказаним кредитним договором становить 9247,84грн. та складається з: заборгованості за кредитом 495,41 грн., заборгованості за відсотками 7835,87 грн., штрафу (фіксована частина)- 500грн., штрафу (процентна складова) 416,56 грн.

В судовому засіданні представник відповідача не оспорював ту обставину, що кредитний договір відповідачем дійсно укладався, підписувався та відповідач отримував кредитні кошти і зобовязався їх повернути, що він неналежним чином виконував свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті відсотків, здійснював погашення нерегулярно, що і призвело до виникнення заборгованості.

Наданий позивачем розрахунок відповідач також не оспорює.

У звязку з цим ці обставини відповідно до ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Оцінивши повно, всебічно та обєктивно обставини справи та сукупність наданих сторонами доказів в їх взаємозвязку і достатності, їх належність та допустимість, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови укладеного з Банком кредитного договору, оскільки не виконав свого зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі визначеним позивачем.

Вирішуючи справу, суд виходить з того, що заперечуючи проти позову представник відповідача наполягав на застосуванні строку позовної давності, у звязку з чим просила в задоволенні позову відмовити повністю.

Суд приймає до уваги доводи представника відповідача і вважає необхідним застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності, виходячи з наступного.

За нормами ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

За положеннями ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України).

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року,№ 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки(ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою визначено, що строк дії картки зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця.

За положеннями пунктів 5.3, 5.4 Правил користування платіжною карткою, строк і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам з встановленим мінімальним обовязковим приведений в памятці клієнта, яка є невідємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами, та частину заборгованості кредиту. Строк погашення по кредиту ( кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжним картам без встановлення мінімального обовязкового платежу, проводиться: строк погашення процентів по кредиту щомісячно за попередній місяць, строк погашення кредиту в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, встановленого на платіжній картці (поле MONTH).

Згідно пояснень представника позивача та наданого позивачем скріншоту кредитної картки, на яку був перерахований кредитний ліміт позичальнику ОСОБА_3 за № 231874, строк дії картки встановлено - червень 2008 року включно.

Тобто відповідачу була видана картка, строк дії якої закінчується 30.06.2008р.

Відповідно до п. 3.1.3 Правил користування платіжною карткою, після закінчення строку дії відповідна картка пролонгується на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг із виконання розрахункових операцій за картрахунком (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і за умови дотримання інших умов пролонгації, передбачених договором.

Доказів, що після закінчення дії картки, Банком відповідачу була передана нова картка з новим строком дії, позивачем надано не було. Представник банку в судовому засіданні не заперечувала, що банк нову картку видавав.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін.

Пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, із видачею нової платіжної картки із визначеним лімітом кредитних коштів (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року,№ 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року).

Але, як вбачається з матеріалів справи, після закінчення строку дії договору ПАТ «ПриватБанк» не видавав боржнику грошових коштів і нової платіжної картки, а відповідач своїх зобовязань за договором від 12.10.2005р. не виконав. Доказів протилежного суду не надано.

Доводи представника банку про те, що строк дії договору не закінчився, є неприйнятними. Обов'язковий мінімальний платіж не змінює дату погашення кредиту в повному обсязі в межах строку дії картки. Пунктом 2 Умов та правил надання банківських послуг визначено терміни та поняття, відповідно до яких мінімальний обов'язковий платіж - це розмір боргових зобов'язань держателя, які щомісяця належать сплаті держателем протягом строку дії карти. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою частиною кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

Як встановлено, строк дії картки № 231874 закінчився 30 червня 2008 року.

Таким чином, за таким договором, що визначає мінімальні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу (ст. 257 ЦК України), а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України). Така правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 01 жовтня 2014 р. №6-134цс14, які в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Також встановлено, що умовами договору № б/н від 12.10.2005 року, укладеного між сторонами, не передбачено (відповідно до ст. 259 ЦК України) спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за цим договором.

Отже, строк дії картки закінчився 30 червня 2008 року, останній платіж в рахунок погашення заборгованості за договором здійснено відповідачем 13 грудня 2006 року, а з вказаним позовом позивач звернувся лише у жовтні 2013 року.

Відтак, позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду з позовом (трирічний строк позовної давності), причини пропуску строку позовної давності позивач не повідомив, не вказав на їх поважність та не просив їх поновити, а представник відповідача наполягав на застосуванні строку позовної давності. Таким чином в задоволення позову ПАТ «ПриватБанк» слід відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 31.07.2015р.

Керуючись ст.ст. 257, 261, 267, 526, 530, 598, 610, 611, 631, 1054 ЦК України, ст..3,4,10,11,60,61,88,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя:

31.07.2015