Справа № 2 - 2788/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

21 квітня 2014 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі : - Войцеховській М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачки 20.02.2015 року звернувся з позовом, в якому просив визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

В позові посилався на те, що відповідачка була зареєстрована у спірному приміщенні квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачці на праві власності. Між тим, фактично за зазначеною адресою відповідачка ніколи не проживала та не з'являлася, своїх речей там не зберігає, участі в оплаті житлового приміщення та комунальних послуг не приймає, а її реєстрація за вказаною адресою перешкоджає позивачці як власниці квартири в повній мірі здійснювати її права власності відносно належного їй майна, та сплачувати комунальні послуги, які нараховуються на відповідачку, тому вона звертається до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судове засідання представник позивачки надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату та час слухання справи.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення, проти якого представник позивача не заперечує, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивачка на підставі договору купівлі-продажу квартири від 08.03.2011 року, посвідченого ПНКМНО Гаранюк О.З., є власником квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1, відповідачка ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_1 з 15.01.2013 року.

Проте, відповідачка в спірній квартирі з дня реєстрації її не проживає, що підтверджується матеріалами справи, зокрема поясненнями та актами від 15.01.2014 року, 09.07.2014 року, 12.02.2015 року, складеними мешканцями будинку.

Таким чином, ОСОБА_3, будучи зареєстрованою в належній позивачці квартирі, порушує права та її законні інтереси як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні ніколи не проживала і не проживає, не маючи перешкод в користуванні ним, своїх речей там не зберігає, жилою площею не цікавиться, витрат по її утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за нею право користування жилим приміщенням, не вчиняла.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 втратила право користування спірним жилим приміщенням, не проживаючи в ньому більше двох років, що відповідно до вимог ст.ст.391,405 ЦК України дає суду підстави визнати її такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Також згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, в тому числі втрати права користування жилим приміщення.

Таким чином, суд, за викладених вище обставин щодо втрати відповідачкою право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки про зняття відповідачки з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, та вважає за необхідне їх задовольнити.

Керуючись ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», Керуючись ст.ст. 391 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224, 228, 232 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та зняття з реєстрації, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, та зняти її з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 243,60 грн. судового збору.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: