Номер провадження: 22-ц/785/4657/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Плавич Н.Д.

суддів: Ващенко Л.Г., Вадовської Л.М.

при секретарі Павлючук Ю.В.

у відкритому судовому засідання у присутності представника ОСОБА_2, по довіреності,

розглянула апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3

на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2015р.

по справі за позовом публічного акціонерного товариства « ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю « Компанія «Браво», ОСОБА_2,

про визнання недійсною додаткової угоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2014р. позивач, публічне акціонерне товариство « ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 ( Банк), звернувся до відповідачів, товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Браво», ОСОБА_2 з позовом про визнання недійсною додаткової угоди № 2 від 01.08.2014 р. до договору фінансового лізингу № 01-L від 29.03.2002 р., яка укладена між АБ «ПОРТО-ФРАНКО», ТОВ «Компанія «Браво», та ОСОБА_2; застосувати наслідки недійсності правочину шляхом визнання за АБ „Порто-Франко право власності на предмет договору лізингу, а саме комплекс приміщень, який складається з пяти житлових квартир: кв. 7, 8, 8-а, 10, 15, розташованих за адресою: м. Одеса, Французький бульвар 1/3 і разом складає триповерховий будинок загальною площею 418,3 кв.м.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 29.03.2002 р. АБ «ПОРТО ФРАНКО» і ТОВ «Компанія «Браво» уклали договір фінансового лізингу №01-L. За умовами договору Банк (Лізингодавець) передає ТОВ «Компанія «Браво» (Лізингоодержувач) в платне користування на умовах фінансового лізингу майно: комплекс приміщень, який складається з пяти житлових квартир: кв. 7, 8, 8-а, 10, 15, розташованих за адресою: Україна, м. Одеса, Французький бульвар 1/3 і разом складає триповерховий будинок загальною площею 418,3 кв. м.. Строк лізингу до 02.12.2037 р.

01.08.2014 р. АБ «ПОРТО-ФРАНКО», ТОВ «Компанія «Браво», а також ОСОБА_2 уклали додаткову угоду № 2 до договору фінансового лізингу № 01-L від 29.03.2002р., за цією додатковою угодою сторони внесли зміни до Договору лізингу, а саме: сторони дійшли згоди внести зміни до Договору, замінивши Лізингоодержувача ТОВ «Компанія «Браво» на нового лізингоодержувача, ОСОБА_2

Позивач посилався на те, що вказаний обєкт нерухомості перебував у власності Банку починаючи з 29.03.2002 р. Індексація вартості майна попереднім керівництвом не проводилась, оцінка вартості майна на день відчуження також не була проведена. Вважає, що ціна обєкту станом на 01.08.2014 р. не визначена і не відповідає фактичній ринковій вартості обєктів нерухомості на дату відчуження майна. На час укладення додаткової угоди не проведена експертна грошова оцінка обєкту, що є обовязковим, це привело до заниження ціни договору, до збиткової діяльності Банку.

Посилаючись на вказані обставини, представник позивача просив про задоволення позову.

Представник ТОВ « Компанія « Браво» в судове засідання суду 1 інстанції не зявився, про день і час розгляду справи сповіщений.

Представник відповідача ОСОБА_2 в суді 1 інстанції позов не визнав, надав письмові заперечення.

Рішенням суду 1 інстанції від 26.03.2015р. в задоволені ПАТ« ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 відмовлено(а.с.160-162).

В апеляційній скарзі ПАТ «ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 просить рішення місцевого суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення місцевим судом вимог матеріального і процесуального права.

В апеляційному суді представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав, в останнє судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи сповіщений.

Представник відповідача, ТОВ « Компанія « Браво» не зявився, сповіщений.

Представник відповідача, ОСОБА_2 надала свої заперечення на апеляційну скаргу, вважає рішення законним.

У відповідності з вимогами ч2ст.305 ЦПК України неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає її розглядові.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи скарги, які підтримували представники позивача в попередніх судових засіданнях, заперечення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2, колегія дійшла висновку апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ч1ст. 2 Закону України « Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю продаж.

У відповідності з вимогами ст.4 Закону України « Про фінансовий лізинг» субєктами лізингу можуть бути: лізингодавець юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця; продавець ( постачальник) - фізична або юридична особа, в якої лізингодавець набуває річ, що в наступному буде передана як предмет лізингу лізингоодержувачу.

По матеріалам справи встановлено,що 29.03.2002р. між Акціонерним комерційним Банком «ПОРТО- ФРАНКО» (Лізингодавець), правонаступником якого є ПАТ АБ «ПОРТО ФРАНКО» та ТОВ «Компанія «Браво» (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу№01-L.

За умовами вказаного договору Лізингодавець передає Лізингоодержувачу в платне користування на умовах фінансового лізингу майно: комплекс приміщень, який складається з пяти житлових квартир: кв. 7, 8, 8-а, 10, 15, розташованих за адресою: Україна, м. Одеса, Французький бульвар 1/3, разом складає триповерховий будинок загальною площею 418,3 квадратних метра. Строк лізингу - до 02.12.2037 р. Згідно п. 1.3 договору вартість нерухомості, що передається в лізинг становить 3060000 грн.(а.с.9-11).

29.12.2008р. між сторонами договору фінансового лізингу від 29.03.2002р. була укладена додаткова угода №1 (а.с.12).

01.08.2014 р. між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО», ТОВ «Компанія «Браво» і ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору фінансового лізингу №01-L від 29.03.2002 р., за умовами якої, сторони дійшли згоди внести зміни до договору, змінивши Лізингоодержувача ТОВ «Компанія «Браво» на Нового ОСОБА_4; сторони домовилися, що зміна сторони, яка іменується «Лізінгооодержувач» у зобовязаннях, що виникли на підставі договору, вважається такою, що відбулася з моменту підписання цього договору Сторонами. З моменту набуття чинності цим договором до Нового Лізингооодержувача переходять всі права і зобовязання Первісного Лізингоодержувача як Сторони, що іменується „Лізингоодержувач у зобовязаннях, що виникли на підставі договору, в обсязі та на умовах, що існують на момент набуття чинності цим договором; сторони дійшли згоди, що ця додаткова угода є невідємною складовою частиною договору та набуває юридичної чинності з дати підписання її уповноваженими представниками Сторін. Додаткову угоду №2 від 01.08.2014р. підписали представники Банку, Лізингоодержувач (ТОВ « Компанія «Браво»), Новий Лізингоодержувач ( ОСОБА_2С.)(а.с.13). Таким чином, на підставі додаткової угоди від 01.08.2014р. відбулася заміна Лізингоодержувача «Компанія « Браво» на Нового Лізингоодержувача ОСОБА_2, що не заперечується законом.

На виконання умов договору фінансового лізингу №01-L від 29.03.2002 р. Новий Лізингооодержувач - ОСОБА_2 сплатив ПАТ АБ „ПОРТО-ФРАНКО ціну предмета лізингу в повному обсязі в розмірі 3060000 грн. , що сторонами не спростовується.

В ході розгляду справи в суді 1 інстанції, в апеляційному суді, представник позивача посилався на те, що додаткова угода №2 до договору фінансового лізингу від 29.03.2002р. не відповідає вимогам ст. 5 Закону України « Про фінансовий лізинг». Вважає, що заміна Лізингоодержувача повинна здійснюватися на підставі договору сублізингу, а не шляхом укладання додаткової угоди до договору фінансового лізингу.

Колегія з вказаним доводом не погоджується. Сублізинг це фактично вид піднайму предмета лізингу, у відповідності до якого лізингоодержувач за договором лізингу передає третім особам у користування за плату на погоджений строк відповідно до умов договору сублізингу предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця за договором лізингу. Договір сублізингу передбачає три основні вимоги: користування, плата за користування, строк користування

Відповідно до п.2.1 договору фінансового лізингу №01-L від 29.03.2002р. був встановлений строк лізингу до 02.12.2037р. (а.с.9-11). Протягом дії договору фінансового лізингу предмет лізингу був в користуванні ТОВ « Компанія «Браво», тому відсутні підстави вважати, що замість угоди до договору фінансового лізингу має бути укладений договір сублізингу. На виконання п.3.1 договору фінансового лізингу від 29.03.2002р. лізингові платежі в розмірі 3060000,00грн. сплачені в повному обсягу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що на час укладання додаткової угоди не була проведена актуальна експертна грошова оцінка обєкту , що призвело до зниження ціни договору , що стало наслідком зменшення податкових зобовязань , а також призвело до збиткової діяльності Банку. Аналізуючи вказаний довід апеляційної скарги, колегія виходила з того, що законом не вимагається і не є обовязковою проведення актуальної експертної оцінки обєкту.

Доводи щодо зниження ціни договору і як наслідок зменшення податкового зобовязання також не дають підставу для задоволення скарги.

Відповідно до ст.14 п.14.1.156 Податкового Кодексу України - податкове зобовязання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент , повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством. Враховуючи норми Податкового Кодексу України, в редакції від 01.09.2014р., чинній на час укладання додаткової угоди від 01.08.2014р. є необґрунтованим посилання позивача, що непроведення актуальної експертної оцінки обєкту призвело до зниження ціни договору , що стало наслідком зменшення податкових зобовязань.

Представник позивача посилався на те, що непроведення актуальної експертної грошової оцінки призвело до збиткової діяльності Банку. До позовної заяви позивач приєднав Висновок субєкта оціночної діяльності про вартість обєкту станом на 31.07.2014р. 5459173,00грн.( а.с.40). Вказане спростовується доказами, що приєднані до матеріалів справи. В матеріалах справи є Звіт незалежної оцінки майна, технічний паспорт на обєкт нерухомості за адресою м. Одеса, Французький бульвар, 1/3 щодо ринкової вартості майна, що складає 2644502грн. ( Звіт приєднаний до матеріалів справи). Крім того, до апеляційного суду представником відповідача ОСОБА_2 була надана квитанція про оплату відповідачем на користь Банку різниці вартості майна по додатковій угоді від 01.08.2014р. до КД договору фінансового лізингу від 29.03.2002р. з урахуванням Висновку незалежної експертизи від 04.06.2015р., що складає суму 30400,00грн. Квитанція про оплату грошової суми 30400,00грн. і комісійного доходу приєднана до матеріалів справи. Вказана сума грошей Банком зарахована.

В апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що відповідач ОСОБА_5Л.( Новий Лізінгоотримувач) є близьким родичем (син) члена Наглядової ради ПАТ « АБ «ПОРТО-ФРАНКО», тому є асоційованою особою, у розумінні ст. 2 Закону України « Про банки та банківську діяльність». Позивач також посилався на ст. 52 Закону України « Про банки та банківську діяльність» в редакції, яка була чинною станом на 01.08.2014р., яка передбачає, що угоди, що здійснюються з повязаними з банком особами не можуть передбачати більш сприятливі умови , ніж угоди, укладені з іншими особами. Угоди, укладені банком із повязаними особами на умовах, сприятливіших за звичайні, визнаються судом недійсними з моменту іх укладення. Закон визначає поняття « більш сприятливі умови» і « повязані з банком особи». Ст.2 Закону України « Про банки та банківську діяльність» зазначає, що асоційована особа чоловік або дружина, прямі родичі цієї особи (батько, мати, діти, рідні брати та сестри, дід, бабка, онуки), прямі родичі чоловіка або дружини цієї особи , чоловік або дружина прямого родича.

Перевіряючи вказаний довід, колегія встановила наступне. Розділом 12 Статуту ПАТ АБ « ПОРТО-ФРАНКО» органами управління Банку є Загальні збори акціонерів, Наглядова рада, Правління Банку. Органами контролю Банку є ревізійна комісія та внутрішній аудит Банку. Відповідно до розділу 14 Статуту ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» члени Наглядової ради Банку не можуть входити до складу Правління Банку та/або Ревізійної комісії Банку. Вказане підтверджується Статутом Банку, який знаходиться в матеріалах справи і приєднаний до заперечень представника відповідача. З урахуванням положень Статуту, якщо близький родич відповідача є членом Наглядової ради, то слід брати до уваги, що Наглядова рада не є контролюючи органом Банку, до яких віднесені ревізійна комісія, внутрішній аудит.

Таким чином, встановлено, що при укладенні додаткової угоди №2 від 01.08.2014р. до договору фінансового лізингу від 29.03.2002р. сторонами додаткової угоди не було порушено вимог закону, тому відсутні підстави для визнання додаткової угоди недійсною і застосовувати наслідки недійсності правочину.

Дав оцінку доказам, що зібрані по справі, колегія погоджується з висновком місцевого суду, доводи апеляційної скарги позивача перевірені, їм надана оцінка, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства « ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 відхилити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.03.2015р. по справі за позовом публічного акціонерного товариства « ПОРТО ФРАНКО» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АБ « ПОРТО ФРАНКО» ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю « Компанія «Браво», ОСОБА_2 про визнання недійсною додаткової угоди залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Плавич Н.Д.

ОСОБА_6

ОСОБА_7