Дата документу 03.09.2015
Справа № 320/2350/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«03» вересня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Кучеренко Н.В.

при секретарі Левандовській О.М.

представника заінтересованої особи адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайоного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задоволено повністю. Розділено майно, набуте під час спільного сумісного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, виділивши у користування ОСОБА_3: холодильник «Індезіт», вартістю 5000 грн., швейну машину, вартістю 5000 грн., швейну машину, вартістю 3500 грн., швейну машину, вартістю 7000 грн., шафу купе, вартістю 5000 грн., меблевий кухонний гарнітур (складається з 4 верхніх шаф та 4 нижніх тумб), вартістю 1500 грн., пилосос «Самсунг», вартістю 700 грн., утюг, вартістю 600 грн., а всього на суму 28 300 грн. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, виділивши у користування ОСОБА_2: швейну машину, вартістю 5000 грн., швейну машину, вартістю 3500 грн., швейну машину, вартістю 4000 грн., 2-х спальне ліжко, вартістю 4000 грн., мякий кут, вартістю 500 грн., 2 табуретки, вартістю 100 грн., кухонний стіл, вартістю 400 грн., телевізор, вартістю 2000 грн., пральну машину «Занусі», вартістю 3000 грн., мікрохвильову піч «Самсунг», вартістю 800 грн., бойлер, вартістю 1000 грн., а всього на суму 23 300 грн. Стягнуто з ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_1), на користь ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_2), грошову компенсацію за різницю у вартості виділеного майна в сумі 3000 (три тисячі) гривень. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, а саме: ? частину автомобіля марки HONDA, модель CIVIC, державний номер НОМЕР_3, ? частину бортового причепу, державний номер НОМЕР_4, що зареєстровані за ОСОБА_2. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину спільного сумісного майна, а саме: ? частину автомобіля марки HONDA, модель CIVIC, державний номер НОМЕР_3, ? частину бортового причепу, державний номер НОМЕР_4, що зареєстровані за ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_2, (РНОКПП НОМЕР_2), на користь ОСОБА_3, (РНОКПП НОМЕР_1), витрати по сплаті судового збору в сумі 1 653 (одна тисяча шістсот пятдесят три) гривень 40 копійок.

14 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з заявою, в якій просить скасувати заочне рішення від 30 липня 2015 року по зазначеній справі, посилаючись на те, що в судовому засіданні, призначеному на 30 липня 2015 року він не був присутній та йому не було відомо про слухання справи з тих причин, що починаючи з середини липня 2015 року по 05 серпня 2015 року він перебував на заробітку у смт Кирилівка Якимівського району Запорізької області. Також, обґрунтовуючи заяву про скасування заочного рішення зазначив, що предметом поділу спільного майна подружжя стали швейні машинки, в кількості 6 штук, які з поданих до суду доказів, не належать до майна подружжя, однак судом належної оцінки вказаним обставинам надано не було. Крім того, в резолютивній частині заочного рішення суду зазначається про повне задоволення позовних вимог, при цьому позивач просила стягнути з нього грошову компенсацію за належну їй частину транспортного засобу та причепу, повністю залишивши за ним право власності на вказане майно. Позовні вимоги нею не уточнювались та не змінювались, проте суд зазначену вимогу позивача не задовольнив, розподіливши автомобіль порівну між подружжям по ? частці. Тобто фактично частково задовольнив заявлені позивачем позовні вимоги, що є порушенням ст.ст. 214, 215 ЦПК України.

Заявник в судовому засіданні підтримав заяву про перегляд заочного рішення, просив її задовольнити в повному обсязі, додатково зазначивши, що судом не було прийнято до уваги подані його братом - ОСОБА_4 докази щодо належності йому спірного майна, а саме швейних машинок, в кількості 6 штук, та поділив це майно між подружжям.

Заінтересована особа та її представника в судовому засіданні заперечували проти задоволення та скасування заочного рішення, оскільки з наведених заявником в заяві про перегляд заочного рішення підстав про скасування заочного рішення не вбачається.

Суд вислухавши доводи на обґрунтування заяви, пояснення заінтересованої особи та її представника, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про скасування заочного рішення задоволенню не підлягає за наступних підстав.

У відповідності до ч.3 ст. 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою; 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Оцінюючи доводи відповідача ОСОБА_2 зазначені ним в якості підстав для скасування заочного рішення, суд виходить з наступного:

Згідно листа Верховного Суду України від 27.09.2010 року, направленого на імя голів Апеляційного суду АРК, областей міст Києва та Севастополя, ч.1 ст. 224 ЦК України урегульовує питання ухвалення заочного рішення. При цьому, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату судового засідання не зявився до суду та від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або повідомлені ним причини визнані неповажними, незалежно від того це його перша чи повторна неявка, суд має право на ухвалення заочного рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки відповідача, повідомленого про дату судового засідання, тобто незалежно від поважності причин його неявки, навіть якщо вони є поважними, суд на підставі наявних у справі доказів вирішує справу (постановляє заочне рішення).

Судом встановлено, що про перебування вищевказаної цивільної справи в провадженні суді та про призначення її до розгляду ОСОБА_5 був повідомлений та він безпосередньо зявився в попереднє судове засідання, після проведення якого був повідомлений під розписку про наступне судове засідання.

В подальшому на адресу суду повертались конверти з повторними викликами, направленими на адресу ОСОБА_2 з поміткою: «Причина повернення, за закінчення терміну зберігання», що свідчить про його небажання отримувати виклики до суду, крім того доказів на підтвердження відсутності у даний період за місцем реєстрації ОСОБА_2 надано не було.

Слід наголосити, що при встановленні судом даних відповідачем ОСОБА_2 була зазначена саме та адреса, на яку йому направлялась кореспонденція та відповідач знехтуючи своїми правами та обовязками, передбаченими цивільним процесуальним законодавством України, жодного разу не повідомляв про зміну місця проживання та перебування.

Крім того, іншою підставою для скасування заочного рішення, відповідно до ст. 232 ЦПК України є зазначення доказів, на які посилається заявник, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Однак ОСОБА_2 в заяві про скасування заочного рішення не було зазначено жодних доказів, які б мали істотне значення для вирішення справи, а вказані посилання на докази, в тому числі докази на підтвердження належності майна подружжя, а саме швейних машинок, в кількості 6 штук., є підставою для перегляду (оскарження) судового рішення апеляційною інстанцією, а не підставою для перегляду заочного рішення.

Таким чином, для задоволення заяви про скасування заочного рішення суд не вбачає достатніх підстав, передбачених законодавством, які б підтверджувалися належними, достатніми та допустимими доказами у справі, тому суд вважає необхідним заяву про скасування заочного рішення суду залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 224-232 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

Заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області у справі № 320/2350/15-ц від 30 липня 2015 року можливо оскаржити до апеляційного суду Запорізької області в загальному порядку.

Суддя: Н.В.Кучеренко