Справа № 363/5160/13-ц Головуючий у І інстанції Скарлат О.І.
Провадження № 22-ц/780/4561/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Коцюрби О.П., Мережко М.В.,

за участю секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, громадської організації садівницького товариства "Ветеран-3", Державної реєстраційної служби Вишгородського РУЮ в Київській області, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання незаконними та скасування протоколу загальних зборів та протоколу правління громадської організації,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із зазначеним позовом, який мотивували наступним:

26 червня 2012 року на загальних зборах членів ГО СТ «Ветеран-3» обрано правління товариства, яке 27 червня 2012 року обрало ОСОБА_3 головою правління, а його заступником ОСОБА_4

08 грудня 2013 року їм стало відомо, що до Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено зміни щодо керівника ГО СТ «Ветеран-3», а саме ним став ОСОБА_2 В той же час ніяких рішень про скликання інших загальних зборів, які б передбачали обрання нового складу правління, заяв чи звернень від садоводів з цих питань до правління, голови правління не надходило. За таких умов позивачі вважали, що збори, на яких до складу правління товариства 09 листопада 2013 року були обрані ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_2 в установленому статутом садівницького товариства порядку не збирались і не проводились, а тому і обрання ОСОБА_2 головою правління є нелегітимним, а подані до реєстраційної служби документи - сфальсифікованими. Крім того, загальні збори ГО СТ «Ветеран-3» скликані всупереч ч. 4 ст. 83 ЦК України, п. 4 ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про громадські об'єднання», п. 6.4. Статуту ініціативною групою членів садоводів, а не правлінням товариства.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивачі просили суд визнати рішення (протокол) загальних зборів членів громадської організації садівницького товариства «Ветеран-3» від 09 листопада 2013 року №1 та рішення (протокол) правління від 10 листопада 2013 року № 1 незаконними і такими, що не породжують ніяких правових наслідків, тобто недійсними у цілому з моменту їх прийняття та виключити з Реєстру громадських обєднань, Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців записи про те, що керівником громадської організації садівницького товариства «Ветеран-3» є ОСОБА_2.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповноту та неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі, правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Зазначає, що загальні збори товариства скликано в порядку ст. 98 ЦК України та положень статуту товариства за ініціативою необхідної кількості членів товариства у кількості 183 особи, коли діюче на той час правління безпідставно відмовляло в проведенні зборів. За таких умов 09 листопада 2013 року та 10 листопада 2013 року прийнято легітимні рішення у відповідності до вимог закону, що підтверджується протоколом № 1 загальних зборів, в якому зазначено всі необхідні відомості, зокрема присутність на зборах 183 членів садівницького товариства. Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що протокол не відповідає вимогам наказу Держспоживстандарту від 07 квітня 2003 року № 55, оскільки даний наказ не є нормативно-правовим актом, а тому не є обов'язковим для застосування садоводами-членами громадської організації, які не тотожні з юридичною особою садівничого товариства. Вказує, що обставина присутності на загальних зборах саме 183 членів була підтверджена показами свідків-членів товариства, що судом не було взято до уваги. Не були взяті до уваги судом й зроблені по даній справі висновки Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, які є обовязковими для суду першої інстанції. Вважає рішення суду таким, що не ґрунтується на положеннях закону.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В той же час оскаржуване рішення суду першої інстанції даним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що загальні збори товариства 09 листопада 2013 року були скликані та проведені з порушенням встановленої для цього процедури. З такими висновками колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Як вбачається з наданих до суду матеріалів, проведення загальних зборів 9 листопада 2013 року було ініційовано членами ГО СТ «Ветеран-3», а саме: 183 особами, що становить 53,7 % від їх загальної кількості, у звязку з невиконанням правлінням товариства їх вимоги про проведення таких зборів. 9 листопада 2013 року відбулися загальні збори ГО СТ «Ветеран-3», на яких було обрано правління та ревізійну комісію, а відповідні рішення приймалися у кількості 183 членів громадської організації.

У відповідності до положень ст. 98 ЦК України порядок скликання загальних зборів визначається в установчих документах товариства. Учасники товариства, що володіють не менш як десятьма відсотками голосів, можуть вимагати скликання загальних зборів. Якщо вимога учасників про скликання загальних зборів не виконана, ці учасники мають право самі скликати загальні збори.

Зважаючи на викладену норму колегія суддів приходить до висновку про те, що скликання загальних зборів 9 листопада 2013 року відбувалося у відповідності до положень ЦК України. Висновки суду першої інстанції з приводу того, що вказана норма не підлягає застосуванню до даних правовідносин в силу положень ч. 4 ст. 83 ЦК України з посиланням на наявні в справі правові висновки різних установ з цього приводу не може бути прийнята колегією суддів апеляційного суду оскільки згадані правові висновки суперечать один одному, є лише приватною думкою окремих осіб, що їх надавали, та не мають ознак офіційного тлумачення правової норми. В той же час на думку колегії суддів вказана норма розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки згідно положень тієї ж ч. 4 ст. 83 ЦК України положення глави 7 ЦК України застосовуються до всіх товариств та установ, якщо інші правила для окремих видів товариств або установ не встановлені законом. При цьому твердження суду першої інстанції про те, що в ЗУ „Про громадські обєднання саме й містяться такі інші правила щодо спірного питання, не відповідають дійсності, оскільки зазначений нормативний документ не містить жодного посилання на наявність чи відсутність процедури скликання загальних зборів на вимогу певної кількості членів обєднання.

При цьому за думкою колегії суддів апеляційного суду при кликанні спірних зборів були дотримані й вимоги статуту ГО СТ „Ветеран-3, оскільки збори були скликані на вимогу 53,7 % від загальної кількості членів обєднання. Відповідно п. 6.4 Статуту ГО СТ «Ветеран-3» загальні збори збираються правлінням не менш, ніж один раз на рік, а позачергові - на вимогу не менш ніж половини членів товариства та ревізійної комісії. При цьому колегія суддів критично відноситься до посилань позивачів, з якими погодився й суд першої інстанції, на те, що у будь-якому випадку, хто б не був ініціатором проведення зборів, збори має право скликати лише правління, оскільки із змісту вищевказаного пункту статуту обєднання вбачається, що за певних умов позачергові збори можуть бути скликані або ж правлінням, або ж ініціативною групою, або ревізійною комісією.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що скликання та проведення 9 листопада 2013 року загальних зборів ГО СТ „Ветеран-3 на вимогу 53,7 % від загальної кількості членів обєднання відповідає вимогам законодавства України та статуту обєднання.

Критично відноситься колегія суддів апеляційного суду й до посилань щодо недійсності рішення загальних зборів від 09.11.2013 р. через невідповідність протоколу цих зборів вимогам закону. Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначав, що спірний протокол зборів не має ознак невідємності із реєстром підписів учасників зборів та не містить дати його підписання. Такий висновок суду першої інстанції не відповідає дійсності, оскільки в наданому до суду протоколі містяться посилання на невідємні його додатки - реєстри з підписами 183 членів ГО СТ «Ветеран-3», а також зазначено дату його складання. Додаються реєстри підписів осіб й до заяви на імя правління про проведення позачергових зборів та до акту про відмову правління від проведення таких зборів. При цьому на самих реєстрах підписів чітко зазначається, до якого протоколу/заяви/акту та з якого приводу вони складені. За таких умов посилання позивачів на відсутність ознаки невідємності реєстрів підписів учасників зборів до протоколу таких зборів не відповідає дійсним обставинам справи.

Не відповідають дійсності й твердження суду першої інстанції щодо невідповідності спірного протоколу (реєстру підписів до нього) вимогам ч.11 ст.9 Закону України «Про громадські обєднання» щодо наявності у ньому відомостей про дату народження учасників, що підписали такий реєстр, адже реєстри підписів до протоколу загальних зборів від 09.11.2013 р. такі дані містять, а вимоги щодо зазначення особою її дати народження при підписанні заяви про проведення позачергових зборів та акту про відмову правління від цього чинне законодавство не містить.

Не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи й посилання позивачів на фальсифікацію наданих відповідачами до суду протоколу загальних зборів від 09.11.2013 р., заяви на імя правління про проведення позачергових зборів та акту про відмову правління від проведення таких зборів з реєстрами підписів до них.

Ст. 10 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Аналогічна норма міститься і в ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

В ході розгляду справи позивачами не були належним чином доведені їх твердження щодо того, що написи на вищезгаданих реєстрах підписів про те, до якого протоколу/заяви/акту вони відносяться, були додруковані вже згодом, після їх заповнення та підписання членами обєднання, як і щодо того, що вказані реєстри містять підписи осіб, які їх фактично не підписували, оскільки належних та допустимих доказів з цього приводу надано до суду не було. Так, клопотання про призначення та проведення з цього приводу відповідної судової експертизи (що б змогло підтвердити такі їх посилання) відповідачами не заявлялося. Не можуть вважатися належними доказами з цього приводу й надані копії заяв осіб, зазначених у вказаних реєстрах, з поясненнями про те, що вони не брали участі у зборах та жодних документів не підписували, оскільки такі заяви завірені ОСОБА_3, що є позивачем по справі, відтак зацікавленою особою. Доказів з незалежних джерел з цього приводу позивачами надано не було, як і не було поставлено питання про експертне дослідження оригінальності наявних у вищезгаданих реєстрах підписів таких осіб. Не може вважатися таким доказом й пояснення єдиного допитаного судом першої інстанції свідка ОСОБА_10, яка показала, що сама на зборах не була та про їх проведення не знала, що узгоджується з відсутністю її підпису в реєстрі підписів учасників. При цьому свідок зазначила, що в реєстрі зазначена її тітка, яка вже померла, однак ні її даних, ні доказів смерті такої особи не надала, у звязку з чим у суду відсутня можливість прийняти такі покази як доказ невідповідності даних, зазначених в реєстрі, дійсним обставинам.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачами не була належно доведена в ході розгляду справи обґрунтованість їх позовних вимог щодо недійсності рішення загальних зборів членів громадської організації садівницького товариства «Ветеран-3» від 09 листопада 2013 року, відтак задоволенню такі вимоги не підлягають, а висновки суду першої інстанції з цього приводу не відповідають матеріалам справи та вимогам законодавства. Не підлягають до задоволення й позовні вимоги, похідні від вказаних, зокрема щодо визнання недійсним рішення правління від 10 листопада 2013 року та виключення даних з Реєстру громадських обєднань та Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є серед іншого неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та положенням матеріального права, вказане рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 червня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді