АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 538/283/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2101/15Головуючий у 1-й інстанції Крекотень С. А. Доповідач ап. інст. Омельченко Л. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Буленка О.О.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати, заборгованості по комунальних платежах та експлуатаційних витрат по договору оренди з правом викупу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Омельченко Л.М.,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним вище позовом.

Позивач посилався на те, що 01 березня 2014 року між сторонами по справі було укладено Договір оренди з правом викупу №0103/14, за яким ОСОБА_2 ( в подальшому Орендодавець) передала в оренду ОСОБА_3 ( в подальшому Орендар), а останній прийняв згідно акта-передачі належний їй на праві власності майновий комплекс, який складається з адмінбудівлі А2 (контора, кафе-бар, СТО) загальною площею 414,8 кв.м, переробного цеху Б1 загальною площею 187,6 кв.м, прилеглої земельної ділянки 0,24 га та інші будівлі і споруди за адресою: АДРЕСА_1.

Підпунктом 3.1.1 пункту 3.1 вищевказаного Договору оренди сторонами визначено щоквартальну орендну плату за користування орендованими приміщеннями у розмірі 27330 грн.00 коп., починаючи з 01 березня 2014 року, яку відповідач зобов»язався вносити не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок Орендодавця. Також договором передбачено оплату Орендарем вартості експлуатаційних витрат та комунальних платежів щомісячно, але не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування встановленої грошової суми згідно з поданими рахунками.

Однак, відповідач свої обов»язки за договором оренди не повністю виконав.

28 жовтня 2014 року позивач направив відповідачу письмову вимогу про сплату заборгованості, однак останній у добровільному порядку суму боргу не сплатив та не отримав поштове повідомлення.

Станом на день звернення ОСОБА_2 до суду з позовом - 13.02.2015 року, за ОСОБА_3 рахується заборгованість по орендній платі в розмірі 43199 грн.03 коп., а по комунальних платежах - 17541 грн.09 коп.

Посилаючись на вище викладене, позивач ОСОБА_2 просила суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість з орендної плати в сумі 43199 грн.03 коп., пеню в сумі 5602 грн.67 коп., інфляційні витрати в сумі 5524 грн.06 коп., 3% річних - 667 грн. 61 коп., заборгованість по комунальних послугах - 17541 грн.09 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 725 грн.35 коп.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати, заборгованості по комунальних платежах та експлуатаційних витрат по договору оренди з правом викупу відмовлено.

Рішення місцевого суду в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2

Апелянт просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з»ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове по суті позовних вимог.

Згідно п.п. 1, 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог, місцевий суд послався на ненадання позивачем доказів правомірності користування земельною ділянкою, а також доказів про реєстрацію укладеного Договору оренди нерухомого майна у податкових органах та подання відповідних рахунків відповідачу для сплати суми орендної плати і недоведеність позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов»язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст.795 ЦК України, передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди оформляється відповідним документом (актом). З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 березня 2014 року між ФОП ОСОБА_2 (Орендодавець), з однієї сторони, і фізичною особою ОСОБА_3 (Орендар), з другої сторони, було укладено договір оренди з правом викупу №0101/14 (а.с.8-13).

Згідно розділу 1 зазначеного Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно, яке складається з адмінбудівлі (контора, кафе-бар, СТО) А-2 загальною площею 414,8 кв.м; переробного цеху Б-1 загальною площею 187,6 кв.м та прилеглої земельної ділянки 0,24 га, інших будівель і споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Орендовані приміщення належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 10 вересня 2008 року, виданого виконавчим комітетом Лохвицької міської ради (а.с.16-17). Термін дії цього Договору становить з дня передачі приміщень у фактичне користування по акту одинадцять місяців - до 01 лютого 2014 року включно (п.7.1 розділу 7 «Термін оренди»).

Згідно акта приймання-передачі до договору оренди з правом викупу №0103/14 від 01.03.2014 року, який є його невід»ємною частиною, позивач передав, а відповідач отримав вищевказані нежитлові будівлі і споруди (а.с.53, 68).

Отже, предметом договору оренди є нерухоме майно - майновий комплекс, що складається з нежитлових будівель і споруд, який належить на законних підставах позивачу ОСОБА_2

Відповідно до умов Договору оренди, сторони визначили, що орендна плата встановлюється у розмірі 27330 грн.00 коп. та вноситься кожного кварталу, але не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування на поточний (картковий) рахунок Орендодавця вказаної грошової суми ( розділ 3 «Договірна плата»).

Як видно з акта №1/Т прийому-передачі виконаних робіт від 18 червня 2014 року, підписаного між ОСОБА_2 і представником ОСОБА_3 за нотаріально посвідченою довіреністю від 29.03.2014 року ОСОБА_4, між сторонами відбулась передача суми орендної плати за 2 місяці у розмірі 18200 грн.00 коп. (а.с.55, 93). Також позивач пояснив, що відповідач частково розрахувався за орендну плату, передавши згідно додаткової угоди №1 від 19 серпня 2014 року до Договору оренди 50 кв.м металево-профільного паркану, ціна якого за домовленістю становить 8500 грн.00 коп., та 270 погонних метрів дерев»яного паркану, вартість якого визначена сторонами в сумі 10000 грн. кв. м. (а.с.52).

Сторонами визнана і не оспорюється та обставина, що орендна плата та плата за комунальні послуги за весь період строку дії Договору оренди внесена відповідачем не в повному обсязі.

Даний факт підтверджується актом звірки розрахунків від 01.03.2015 року між фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та представником ОСОБА_3 - ОСОБА_4, згідно якого станом на 01.02.2015 року сума заборгованості по орендній платі становить 43199 грн.03 коп., а по комунальних платежах за електроенергію - 17541 грн.00 коп. Вказаний факт підтвердили як позивач, так і представник відповідача, в засіданні суду апеляційної інстанції.

Оскільки суд першої інстанції, замість належної оцінки всіх наданих доказів по справі, вийшов за межі позовних вимог і вдався до оцінки додаткової угоди до Договору оренди, яка не є предметом спору, а також до оцінки самого Договору, дійсність і правомірність якого не оспорювалась жодною із сторін, тому дійшов хибного висновку про недоведеність позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Як випливає зі змісту укладеного між сторонами 01.03.2014 року Договору оренди, належним виконанням зобов»язання щодо оплати користування об»єктом оренди є внесення орендного платежу кожного кварталу, але не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним. Несплата орендної плати у визначений строк є порушенням умов цього договору. У зв»язку з цим, з моменту настання строку внесення чергового платежу виникає прострочення орендаря.

Як видно з матеріалів справи, сума прострочення становить 27330 грн.00 коп. в період з 06.06.2014 року (наступний день після останнього дня, встановленого для сплати орендної плати) по 18.06.2014 року (день часткової оплати) всього 13 днів (27330 х 0,03% річних : 365 днів х 13 днів) = 29 грн.20 коп.

9110 грн.00 коп. ( з 19.06.2014 року по 05.09.2014 року) х 0,03% річних :365 днів х 79 днів = 59 грн.15 коп.

36440 грн.00 коп. ( 9110 грн. + 27330 грн.00 коп.) за період з 06.09.2014 року по 05.12.2014 року ( наступний день після останнього дня сплати орендної плати) х 0,03% річних : 365 днів х 90 днів прострочення = 269 грн.66 коп.

43199 грн.00 коп. (36440 грн. + 6759 грн.00 коп.) за період з 06.12.2015 року по 13.02.2015 року (день звернення до суду з позовом) х 0,03% річних : 365 днів х 69 днів = 244 грн.99 коп. Отже, загальна сума 3% річних, на стягненні яких на вказану дату наполягала позивач, становить 602 грн.90 коп.

Щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення, то, згідно ст.4 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Так, величина індексу споживчих цін в період настання часу оплати орендної плати за Договором оренди перевищила поріг індексації у вересні 2014 року - 102,9, що складає 93 грн.74 коп. ( 9110 грн.00 коп. х 102,9 : 100); у листопаді 2014 року - 103,0, що складає 375 грн.33 коп. (36440 грн.00 коп. х 103 : 100); у лютому 2015 року - 105,3, що складає 454 грн. 89 коп. ( 43199,00 х 105,3 : 100), а всього 923 грн. 96 коп.

Разом з цим, вимога позивача про необхідність стягнення з відповідача неустойки не може бути задоволена, виходячи з того, що умовами договору дана санкція не передбачена. Посилання ОСОБА_2 на застосування подвійної облікової ставки Національного банку України згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань» не розповсюджується на вказані правовідносини.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Крім того, згідно ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (86%) в сумі 623 грн.80 коп.

Керуючись ст.ст.303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.п.1, 3, 4, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 27 травня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з орендної плати, заборгованості по комунальних платежах та експлуатаційних витрат по договору оренди з правом викупу частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість з орендної плати по договору оренди з правом викупу №0103/14 від 01.03.2014 року в сумі 43199 грн.03коп. (сорок три тисячі сто дев»яносто дев»ять гривень 03 коп.), інфляційні втрати - 923 грн. 96 коп.( дев»ятсот двадцять три гривень 96 коп.), 3% річних - 602 грн. 90 коп.( шістсот дві гривні 90 коп.), заборгованість по комунальних платежах в сумі 17641грн.09 коп. (сімнадцять тисяч шістсот сорок одну тисячу 09 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 623 грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене протягом 20 днів з дня набрання ним чинності шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: суддя (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно: