У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мартинюка В.І.

суддів: Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» про захист прав споживачів та визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра») про захист прав споживачів та визнання правочину недійсним.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року скасувати, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Залишаючи без розгляду вищевказану позовну заяву у даній справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, діяв у відповідності до норм процесуального закону, а саме у відповідності до положень ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України. При цьому суд правильно зазначав про те, що не мають значення причини повторної неявки позивача та його представника в судове засідання 17 вересня 2014 року у відповідності до зазначених вище норм процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийСудді:В.І. Мартинюк
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук