Справа № 163/1528/15-ц Провадження № 22-ц/773/1440/15 Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Категорія: 19 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.,

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

при секретарі Концевич Я.О.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) "Євролізинг Україна" про повернення безпідставно набутих коштів за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 13 травня 2015 року він уклав з ТзОВ "Євролізинг Україна" договір № 00310 фінансового лізингу, предметом якого є трактор DW 244 AN, вартістю 76756 грн. До підписання договору працівником ТзОВ Євролізинг Україна йому надано рахунок на оплату коштів з призначенням платежу оплата за договором № 00310, за яким він сплатив 25000 грн.

Після сплати коштів представник відповідача передала йому на підпис договір № Д00310 предметом якого був транспортний засіб DF 404 вартістю 10638,30 доларів США, а не договір № 00310.

Вказуючи, що усі сплачені на рахунок ТзОВ Євролізинг Україна кошти з призначенням платежу за договором № Д00310 були безпідставно набуті відповідачем, просив стягнути з останнього кошти в розмірі 25000 грн. та понесені судові витрати.

Рішенням Любомльського районного суду від 10 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване судове рішення в даній справі зазначеним вимогам Закону не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачем сплачені кошти як адміністративний платіж згідно з укладеним договором, то твердження останнього про набуття коштів відповідачем без правової підстави є безпідставними.

Однак, такого висновку суд дійшов без повного зясування усіх обставин справи.

Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що 13 травня 2015 року ОСОБА_1 уклав з ТзОВ "Євролізинг Україна" договір № Д 00310 фінансового лізингу, предметом якого є трактор DW 244 AN, вартістю 76756 грн.

Однак, з доданої до позовної заяви копії квитанції № 36 від 14 травня 2015 року, оригінал якої досліджено судом апеляційної інстанції, вбачається, що позивач сплатив на рахунок відповідача 25000 грн. Призначення платежу у зазначеному документі вказано адміністративний платіж» згідно договору фінансового лізингу № 00310 (а. с. 12). Тобто, сплата коштів відбулася за договором, номер якого не містить літери «Д».

У даному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що для сплати коштів представником ТзОВ «Євролізинг» було надано роздруківку з реквізитами, за якими необхідно було внести адміністративний платіж в сумі 25000 грн. за номером договору фінансового лізингу № 00310, який фактично не укладався (а. с. 12).

Також, у матеріалах цивільної справи міститься технічна характеристика міні-трактора DW 244 AN.

Позивач стверджує, що з метою придбання саме цього трактора велася розмова з представником товариства, який проставив відмітку про його замовлення (а. с. 3). В якості авансового платежу за договором, який ОСОБА_1 мав намір укласти, однак, не уклав, було сплачено 25 000 грн.

Аналіз наведених обставин справи та норм матеріального права дає підстави для висновку, що відповідач набув належні позивачу кошти без правової підстави, оскільки договір № 00310 від 13 травня 2015 року між сторонами в даній справі не укладався.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

За загальним правилом відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

З урахуванням наданих позивачем пояснень і доказів у суді апеляційної інстанції, на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України при розгляді справи апеляційним судом було додатково розяснено відповідачу право подавати докази на спростування наданих позивачем доказів, та для реалізації такого права було оголошено перерву у судовому засіданні (а. с. 77-81).

Проте, будь-яких належних, допустимих і беззаперечних доказів на спростування вищевказаного відповідачем не подано, натомість надіслано клопотання про розгляд справи у відсутності ТзОВ «Євролізинг».

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ТзОВ «Євролізинг» на користь ОСОБА_1 25 000 грн. безпідставно набутих коштів.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи характер заявлених позивачем вимог і те, що останній при подачі даного позову на підставі п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір був звільнений від сплати судового збору, суд стягує з відповідача в користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати на правову допомогу в розмірі 3500 грн. (а. с. 16-19, 25-29, 59-61). Розмір понесених витрат не перевищує граничного розміру, що підлягає відшкодуванню, встановленому законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

В дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 375 грн. (1% від ціни позову, що підлягало сплаті при зверненні до суду у червні 2015 року 250 грн. + 50 відсотків ставки за подання апеляційної скарги 125 грн.).

У звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та допущеними ним порушеннями норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, оскаржуване рішення підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду від 10 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг Україна" на користь ОСОБА_1 25000 (двадцять пять тисяч гривень) безпідставно набутих коштів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг Україна" в дохід держави 375 (триста сімдесят пять гривень) судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євролізинг Україна" на користь ОСОБА_1 понесених 3500 (три тисячі пятсот гривень) судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді