Номер провадження: 22-ц/785/6030/15
Головуючий у першій інстанції Калінюк Р. Б.
Доповідач Мартинова К. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Мартинової К.П.,

суддів - Дрішлюка А.І., Процик М.В.,

за участю секретаря - Решетник М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року ,

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Позивач посилався на те, що 20.05.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №0 про надання споживчого кредиту у розмірі 16 000 доларів США на строк до 15.05.2015 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 20.05.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір та ними передано в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Умови договору позичальником не виконуються належним чином, в зв»язку з чим виникла заборгованість на загальну суму 182 245, 56 грн.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.05.2008 року в розмірі - 13 502,66 доларів США 66 центів, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 182245,56 грн., з яких: 12472,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 168 347,42 грн. - кредитна заборгованість; 1029,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 13 898,14 грн. - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 1057,09 грн..

Позивач також просив звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором б/н від 20 травня 2008 року, а саме: трикімнатну квартиру НОМЕР_1, загальною площею 69,70 кв. м., що знаходиться у будинку АДРЕСА_1, та є спільною частковою власністю ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Біляївською міською радою Одеської області 11.12.2006 року НОМЕР_2.

Встановити спосіб реалізації нерухомого майна - предмету іпотеки за іпотечним договором б/н від 20 травня 2008 року шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», та встановити початкову ціну, визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

Стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_2 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 від 20.05.2008 року в розмірі - 13 502,66 доларів США 66 центів, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 182245,56 грн., з яких: 12472,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 168 347,42 грн. - кредитна заборгованість; 1029,72 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 13 898,14 грн. - заборгованість по процентам та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит у розмірі - 1057,09 грн.

Вирішено питання судових витрат.

В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідачі судове рішення не оскаржують.

Справа в суді апеляційної інстанції розглянута на підставі ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 305 ЦПК України у відсутності позивача та відповідачів, котрі неодноразово повідомлялися поро час та місце судового розгляду. Розписка та повідомлення Укрпошти про отримання судових повісток про виклик в судове засіданні знаходяться в матеріалах справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції посилався на дію Закону України від 07 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права при розгляді позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, що, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення суду в цій частині вимог з ухваленням нового.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за Кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 на суму 16 000 доларів США на строк до 20.05.2015 року зі сплатою 14% річних за користування коштами.

В зв»язку з неналежним виконанням позичальником обов»язків за кредитним договором станом на 05.11.2014 року виникла заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 13502,66 дол. США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 182 245,56 грн., з яких: 12472,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 168 347,42 грн., кредитна заборгованість; 1029,72 дол. США, що за курсом НБУ станом на 05.11.2014 року становить 13 898,14 грн. - заборгованість по процентам, та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі - 1057,09 грн..

В забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 20.05.2008 року було укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавці передали в іпотеку банку нерухоме майно трикімнатну квартиру, загальною площею 69,70 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Вказана квартира є спільною частковою власністю іпотекодавців на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Біляївською міською радою Одеської області 11.12.2006 року за № НОМЕР_2.

Відповідно до п. 4 договору іпотеки у разі порушення позичальником та/або іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за договором іпотеки, банк має право на звернення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання у відповідності до умов договору іпотеки та інших підстав, передбачених законодавством України.

Статті 33, 35 Закону України «Про іпотеку» визначають право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання боржником свого основного зобов»язання задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Як зазначено в постанові № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» : При вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Згідно розрахунку загальної заборгованості за кредитним договором від 20 травня 2008 року станом на травень 2014 року заборгованість за спірним кредитним договором становить 182 245,56 грн.

Пунктом 1.3.5. іпотечного договору від 2008 року сторонами визначена та встановлена вартість іпотечного майна у розмірі 280 180,00 грн., що на момент розгляду справи з урахуванням валютних коливань та курсу національної валюти ця сума може бути ще вищою.

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

При встановлених обставинах, та наданих позивачем доказів, враховуючи оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, тобто вартість іпотечного майна значно перевищує суму заборгованості, також враховуючи принципи справедливості, розумності та добросовісності /п. 6 ст. 3 ЦК України/, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні позову банку про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно неправильного застосування судом першої інстанції Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як підстави для відмови в задоволенні позову.

За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться.

Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

При встановлених обставинах, розглянувши справу відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позову ПАТ Укрсиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки за безпідставністю.

В решті судове рішення не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19 березня 2015 року в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернення стягнення на предмет іпотеки скасувати ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий К.П. Мартинова

Судді А.І. Дрішлюк

М.В. Процик