Справа № 640/1804/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 квітня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Якуша Н.В.

при секретарі Пічугіної А.Г.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 із вимогою про стягнення суми боргу у розмірі 84300 грн., обґрунтувавши свій позов тим, що між ним та ОСОБА_4 29 грудня 2014 року було укладено договір уступки вимоги (цесії), за яким він набув право вимоги до ОСОБА_3 щодо належного виконання зобовязання за договором позики, укладеним із ОСОБА_4 на суму 84300 грн. Зазначав, що за договором позики від 23.09.2014 року ОСОБА_3 було надано грошові кошти у розмірі 84300 грн. на строк з 23.09.2014 року по 20.12.2014 року, зобовязання з повернення отриманих коштів ОСОБА_3 у строк до 20.12.2014 року включно не виконано, а тому просив суд стягнути з останнього вищезазначену суму та витрати по сплаті судового збору.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від 01.03.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у звязку з чим ухвалою суду від 29 квітня 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) установив наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, за договором відступлення від 29.12.2014 року ОСОБА_2 отримав право вимоги до відповідача по справі щодо повернення грошових коштів за договором позики від 23.09.2014 року.

Судом встановлено, що листом від 20.01.2015 року ОСОБА_3 був повідомлений про укладання договору відступлення від 29.12.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.6).

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямовану на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, як встановлено ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять раз перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавець є юридична особа, - незалежно від суми.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 23.09.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 84300 грн. 00 коп., а останній зобов'язувався повернути їх у строк до 20 грудня 2014 року (а.с.7).

Ч. 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З огляду на наведене договір та розписка визнається судом борговими документами, що підтверджує укладання договору позики і засвідчує факт отримання грошей позичальником.

За правилами ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

ОСОБА_3 не використав наданого законом права та не звертався до суду із позовом про оспорювання договору позики.

Ст. 204 ЦК України передбачено презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Зобов'язання, як зазначено в ст. 525 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

У спірному правочині винятки з цього правила не встановлювались.

З огляду на зазначене, суд вважає, що уклавши договори позики, у ОСОБА_3 виникли зобов'язання по поверненню позики, а у звязку з укладанням договору відступлення права вимоги від 29.12.2014 року у позивача ОСОБА_2 виникло право вимагати повернення грошових коштів за договором позики від 23.09.2014 року.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку з чим, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 843 грн. 00 коп., сплата яких підтверджується квитанцією №22095931 від 29.01.2015 року (а.с.1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України, ст.ст. 204, 512-515, 525, 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про стягнення грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії МК №381483, виданий Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області 28.05.1997 року, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: 08200, київська область, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) грошові кошти у розмірі 84300 (вісімдесят чотири тисячі триста ) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_1, паспорт серії МК №381483, виданий Київським МВРВ ХМУ УМВС України в Харківській області 28.05.1997 року, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: 08200, київська область, АДРЕСА_2, ІПН НОМЕР_2) витрати по сплаті судового збору у розмірі 843 (вісімсот сорок три) грн. 00 коп.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення складено в єдиному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Н.В. Якуша