Дата документу 03.08.2015
Справа №636/1251/15-ц
Провадження №2/636/893/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді Слурденко О.І., при секретарі судового засідання Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»» про визнання договору іпотеки недійсним та виключення з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору іпотеки укладеного 25.04.2005 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк»», за яким вона передала в іпотеку житловий будинок і земельну ділянку на якій він розташований, які знаходяться в селі Коробочкине Чугуївського району по вулиці Жовтневій,237, в порядку забезпечення договору кредиту укладеного між банком та її сином ОСОБА_3.

Огрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що між ним та ОСОБА_2 25.03.2005 року був укладений договір купівлі-продажу вказаного будинку, посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу ОСОБА_4, за яким він продав, а ОСОБА_2 купила будинок та земельну ділянку у розстрочку. Цей правочин вони уклали двома договорами, за умовами другого договору ОСОБА_2 повина була протягом певного часу рівними частками сплатити йому вартість будинку. Але вона так і сплатила йому вартість домоволодіння, тому він був вимушений звернутися з позовом до суду про стягення суми боргу, при розгляді справи ОСОБА_2 заявила зустрічний позов про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним. Рішенням Чугуївського міського суду від 03.12.2009 року йому в позові було відмовлено, а зістрічний позов був задоволений, договір купівлі-продажу будинку був визнаний недійсним і сторони повернуті у пірвісне положення, йому повернуто у власність будинок та земельну ділянку, а ОСОБА_2 звільнена від сплати боргу у виді вартості будинку. Рішення суду набрало законної сили.

Таким чином він є власником будинку фактично з 1998 року по наступний час, зареєстрований у ньому у якості жильця, користується ним, протягом останніх років здійснив перебудову будинку та побудував господарські будівлі. Але у звязку з тим, що після укладання договору-купівлі продажу будинку, ОСОБА_2 25.04.2005 року уклала договір іпотеки з банком в порядку забезпечення кредиту сина, то є заборона відчуження домоволодіння, яка діє по наступний час. За наявності вказаної заборони він не може здійснити ввідення в експлуатацію перебудову будинку та збудовані господарські споруди, не може здійсьнювати вільне володіння та розпорядження своїм нерухомим майном.

Оскільки банк у добровільному порядку відмовляється скасувати заборону відчуження обєктів нерухомого майна, то просить суд визнати недійсним договір іпотеки будинку і земельної ділянки з виключенням з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна.

Представник ОСОБА_2 визнаючи позов, просив слухати справу без участі його доверителя, підтвердивши викладені позивачем факти і обставини. Від ОСОБА_2 до суду надійшла письмова заява із аналогічним клопотанням.

Представник банку заперечуючи проти позову, посилаючись на ст.23 Закону України «Про іпотеку» вказувала на те, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навідь у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Так договір купівлі-продажу будинку і земельної ділянки укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був посвідчений нотаріальному порядку та зареєстрований у Чугуївському МБТІ, тому пізніше укладений у передбачений законом порядок договір іпотеки є дійсним незалежно від того, що судом договір купівлі-продажу будинку був визнаний недійсним і сторони повернуті у первісний стан. Крім цього рішенням Чугуївського міського від 21.08.2007 року за позовом «Приватбанку» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, стягнення звернуто на майно боржників, в тому числі і за договором іпотеки на вказані будинок і земельну ділянку. Тому просить суд відмовити в позові і залишити договір іпотеки та заборону на відчуження нерухомого майна дійсними.

Заслухавши позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд надходить до наступного.

25.03.2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку №237 розташованого по вулиці Жовтневій села Коробочкине Чугуївського району, який був посвідчений приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу за реєстровим №1219 та зареєстрований внаступному Чугуївським МБТІ за реєстровим №525 31.03.2009 року. На наступний день 26.03.2005 року між ОСОБА_1, з одного боку, та ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з другого боку, був укладений договір позики, посвідчений тим же приватним нотаріусом за реєстровим №1224, за умовами якого ОСОБА_1 позичив, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 взяли в борг 630700 гривень, і зобовязалися повернути частками з остаточним погашенням 26.03.2006 року. Згідно правил ст.ст.1046-1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу може бути замінений позиковим зобовязанням і в цьому випадку заміна боргу провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики і ці обставини повинні бути вказані в самому договорі, тобто ці два договори були фактично одним правочином.

Тому рішенням Чугуївського міського суду від 03.12.2009 року договір купівлі-продажу житлового будинку №237 по вулиці Жовтневій села Коробочкіно Чугуївського району Харківської області укладенного між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 25.03.2005 року та посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим записом №1219 і договір позики укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 26.03.2005 року та посвідчений тим же приватним нотаріусом за реєстровим записом №1224 були визнані недійсними і сторони повернуті в первісний стан. Це рішення суду вступило в законну силу і до наступного часу не змінено і не скасоване. Воно зареєстроване у Чугуївському МБТІ і за ним власником будинку та земельної ділянки є ОСОБА_1.

Відповідачі 25.04.2005 року уклали між собою договір іпотеки ВСВ №№479874,479875 за яким ОСОБА_2 забезпечила даним будинком і земельною ділянкою договір кредиту її сина перед банком, не повідомивши банк про фактично укладений договір купівлі-продажу будинку у розстрочку. На підставі цього договору на будинок та земельну ділянку була накладена та внесена до Єдиного реєстру заборона відчуження обєктів нерухомого майна, яка діє по наступний час.

Тобто оспорюваний договір іпотеки базується на договорі купівлі-продажу будинку, як на правовстановлюючому документі про право власності відповідача ОСОБА_2 і є видом забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця. За змістом ст.11 Закону України «Про іпотеку» в даному випадку ОСОБА_2 є майновим поручителем за умови наявності права власності на нерухоме майно.

Згідно ч.3 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним(оспорюваний правочин). За правилами ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Відповідно до правил ст.236 ЦК України правочин визнаний судом недісним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином судом встановлено, що договір купівлі-продажу будинку між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 визнаний у судовому порядку недійсним з моменту вчинення, тобто з 25.03.2005 року і з цього моменту ОСОБА_2 втратила право власності на будинок.

Недісність договору про право власності на будинок, тягне за собою недійсність договору іпотеки, оскільки такий договір передбачає наявність права власності у іпотекодавця до фактичного виконання зобовязання. Позбавлення права власності іпотекодавця на нерухоме майно до укладання договору іпотеки, дає підстави визнати такий договір іпотеки недійсним з моменту його укладання.

Посилання представника банку на ст.23 Закону України «Про іпотеку» в даному випадку є безпідставним, оскільки правила цієї статті встановлюють наслідки переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи у законний спосіб після укладання такого договору іпотеки. А в данному випадку іпотекодаць позбавлений права власності у судовому порядку до укладання цього договору іпотеки.

Наявність рішення Чугуївського міського суду від 21.08.2007 року про задоволення позову «Приватбанку» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на їх майно, не як не впливає на правовідносини що склалися між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу будинку, а в наступному між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та «Приватбанком» за договором іпотеки, оскільки ні як не зачипають умов та обовязків сторін за договором кредиту.

На підставі викладеного, суд доходить висновку обґрунтованості позову і вважає необхідним його задоволення.

Керуючись положеннями ст.ст.10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.3,13,203, 215,216,236 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»» про визнання договору іпотеки недійсним та виключення з реєстру іпотек та заборони відчуження нерухомого майна - задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки ВСВ №479874 та ВСВ №479875 від 25.04.2005 року укладений між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк»».

В порядку застосування недійсності договору іпотеки скасувати заборону, щодо відчуження не рухомого майна житлового будинку (домоволодіння) і земельної ділянки розташованих в Харківській області Чугуївському районі по вулиці Жовтневій,237, яке було внесено за реєстраційним номером запису у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 1919900 від 26.04.2005 року на підставі Договору іпотеки №№479875,479875 від 25.04.2005 року, та внести відомості про виключення вказаного будинку і земельної ділянки(домоволодіння) із Державного реєстру обтяжень нерухомого майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: