Справа № 478/1914/14-ц
пров. № 2/478/26/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

06.03.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_5 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай),

В с т а н о в и в:

01.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання права на земельну частку (пай) в якій зазначив, що 01.09.1992 року був прийнятий в члени колгоспу імені Дімітрова Казанківського району, який в подальшому був реорганізований в КАСП імені Дімітрова, де працював до дня звільнення 13.08.1996 року.

Державний акт на право колективної власності на землю з доданим до нього списком осіб членів господарства на одержання землі був отриманий 26.12.1995 року, однак його до цього списку включено не було.

Посилаючись на те, що на дату одержання КАСП імені Дімітрова він працював в цьому підприємстві і залишався його дійсним членом, тому вважає, що згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Земельного Кодексу України, він набув гарантоване право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КАСП імені Дімітрова у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 26 грудня 1995 року і невнесення його до списку осіб, які мають право на земельну частку, не позбавляє цього права та посилаючись на те, що строк звернення до суду пропустив з поважних причин, оскільки йому не було відомо про дату видачі зазначеного Державного акту на право колективної власності на землю, просив задовольнити позовні вимоги та визнати за ним право на земельну частку (пай) в КАСП імені Дімітрова в розмірі 9,37 умовних кадастрових гектарів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник за довіреністю ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 РДА ОСОБА_3 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, так як позивач на час паювання КАСП імені Дімітрова не був членом зазначеного господарства, тому не набув права на земельну частку (пай), крім того позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду, що є також підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_5 сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника в судове засідання не забезпечили, але надали суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності свого представника.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена КСП без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Вартість та розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства є рівними. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, окремо приймається районними державними адміністраціями. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

В силу ст.ст.1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Документом, що посвідчують право на земельну частку (пай) є також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно трудової книжки колгоспника УКР№1623440, заповненої колгоспом імені Дімітрова 30 листопада 1993 року на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній був прийнятий на роботу та в члени КСП ім. Дімітрова Казанківського району 19.09.1992 року (Пр. №14 від 19.09.1992 року) і був звільнений за власним бажанням 30.09.1996 року (Пр.№12 від 30.09.1996 року) та 02.08.1997 року знову був прийнятий в члени КСП імені Дімітрова (Пр.№8 від 02.08.1997 року).

При дослідженні Державного акту на право колективної власності на землю серії МК встановлено, що вказаний акт 26 грудня 1995 року був виданий колективному акціонерному сільськогосподарському підприємству імені Дімітрова Казанківського району Миколаївської області, якому передано у колективну власність 2977,5 гектарів землі для ведення сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення ОСОБА_5 сільської ради. До цього акту додано список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства. При перевірці списку членів КАСП імені Дімітрова Казанківського району на одержання землі (додаток до державного акту) встановлено відсутність прізвища ОСОБА_1

Отже, на дату одержання КАСП імені Дімітрова - 26 грудня 1995 року, позивач ОСОБА_1 працював в цьому підприємстві і залишався його дійсним членом, а тому згідно до вимог Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», ЗК України (в редакції 1992 року чинного на час спірних правовідносин), член КСП ОСОБА_1 набув право на одержання земельної частки (паю) із землі, переданої КАСП імені Дімітрова у колективну власність згідно Державного акту на право колективної власності на землю від 26.12.1995 року.

Між тим, за захистом свого порушеного права позивач звернувся через дев'ятнадцять років після надання господарству Державного акту та складання до нього списку осіб, що мають право на земельний пай, тобто ним пропущено встановлений ст. 71 ЦК УРСР, якій діяв на час виникнення спірних правовідносин, строк позовної давності.

При цьому перебіг цього строку починається з 1997 р., коли позивач працюючи в КСП імені Дімітрова достовірно міг знати про дату отримання зазначеним господарством Державного акту на право колективної власності на землю, тому саме з цього часу йому стало відомо про порушення його права, а саме, що його не включено до списку осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю).

В силу ст. 80 ЦК УРСР закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно роз'яснень, що надані в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк звернення з позовом порушено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не надав доказів поважності причин такого тривалого пропуску встановленого законом строку для захисту свого порушеного права, суд відмовляє у задоволенні позову саме з цих підстав.

Судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 у звязку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації Миколаївської області та ОСОБА_5 сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай), - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідач, який не був присутнім у судовому засіданні може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя