АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/1387/15 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 05 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Полікарпової О.М.
Фурман Т.Г.
При секретарі: З участю адвокатаБараш Ю.М. Митрофанової Т.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Херсонської міської ради на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 березня 2015 року в справі за позовом Херсонської міської ради до ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2014 року Херсонська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, зазначаючи, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №10 від 17.10.1995 року відповідачеві, як інваліду ІІ групи загального захворювання, було дозволено встановлення та експлуатацію металевого гаража за адресою: АДРЕСА_1, для автомобіля ЗАЗ-968МД, отриманого через органи соціального забезпечення, як засіб пересування.

Посилаючись на те, що мешканці будинку по АДРЕСА_1 в даний час заперечують проти розміщення відповідачем гаража на земельній ділянці, яка є прибудинковою територією, а необхідність зберігати автомобіль ЗАЗ-968МД з ручним керуванням як засіб пересування у останнього вичерпалася, так як транспортний засіб повернутий ним органу соціального забезпечення і він використовує земельну ділянку без оформлення права користування нею, позивач просив суд, з врахуванням уточнень в процесі судового розгляду, зобов'язати ОСОБА_6 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0021га (відповідно до план-схеми) та привести земельну ділянку у придатний для використання стан шляхом знесення встановленого на ній гаража.

Рішенням суду від 30 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Херсонська міська рада просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені нею вимоги, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать положенням земельного законодавства щодо правомірності користування земельною ділянкою, що перебуває у комунальній власності.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_6 її доводи не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Херсонської міської ради народних депутатів №10 від 17.01.1995 року відповідачу, як інваліду ІІ групи загального захворювання, було дозволено встановлення та експлуатацію за місцем проживання по АДРЕСА_1 металевого гаража для автомобіля ЗАЗ-968МД, отриманого через облсоцзабез як засіб протезування, на місці, вказаному управлінням архітектури та містобудування (без права передачі іншим особам) /а.с. 33-35/.

Зазначене рішення органу місцевого самоврядування було реалізовано шляхом визначення управлінням архітектури та містобудування за погодженням із компетентними органами, місця для розташування металевого гаража за наведеною вище адресою та шляхом встановлення і експлуатації відповідачем цього гаража за призначенням протягом тривалого періоду і до цього часу.

Зазначені обставини сторони визнають і не спростовують, однак позивач вважає, що, оскільки ОСОБА_6 не оформив своє право на земельну ділянку під гаражем, він займає її самовільно, а тому повинен повернути до комунальної власності, звільнивши шляхом демонтажу гаража.

Відповідно до вимог ст.212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Поняття «самовільного зайняття земельної ділянки» визначено Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», відповідно до статті першої якого самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Враховуючи, що фактичне використання ОСОБА_6 спірної земельної ділянки відбулося на підставі рішення органу місцевого самоврядування, до повноважень якого діючим на час виникнення спірних правовідносин законодавством (і на теперішній час) віднесено, як повноваження власника земель комунальної власності (земель територіальної громади), так і обов'язки забезпечити виділення земельних ділянок інвалідам із захворюванням опорно-рухового апарату під будівництво гаражів для автомобілів з ручним керуванням, поблизу місця їх проживання, а також зважаючи на те, що наведене вище рішення виконкому Херсонської міської ради недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку не визнавалося, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав вважати відповідача особою, яка самовільно зайняла земельну ділянку під металевий гараж, що є тимчасовою спорудою, а отже, - відсутність передбачених ст.212 ЗК України підстав для повернення ним цієї земельної ділянки, яка належить до комунальної власності, шляхом знесення встановленого на ній гаража.

При цьому суд обґрунтовано виходив з того, що відсутність державного акта на право власності (користування) земельною ділянкою (за діючим станом на 1995 рік земельним законодавством) чи договору оренди (за діючим на даний час земельним законодавством в частині права на користування земельною ділянкою) не свідчить при наявності рішення виконкому Херсонської міської ради від 17.01.1995 року №10, про відсутність у відповідача правових підстав для користування земельною ділянкою та правильно врахував реагування останнього на припис Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області щодо усунення порушення ст.ст.125,126 ЗК України (використання земельної ділянки без належної державної реєстрації, а не самовільного зайняття земельної ділянки), а саме: його неодноразові звернення з необхідними документами до Херсонської міської ради з приводу надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду спірної земельної ділянки.

Висновки суду щодо необґрунтованості заявлених Херсонською міською радою позовних вимог відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів, нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини та принципам, закладеним у ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства (територіальної громади) та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (відповідача).

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Так, посилання позивача на порушення встановленого ЗК України порядку відведення спірної земельної ділянки у користування відповідача колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки зазначена обставина не стосується підстав та предмета позову, заявленого в даній справі та не підтверджує факт самовільного зайняття ОСОБА_6 земельної ділянки.

Необґрунтованим колегія суддів вважає також твердження апелянта про декларативний характер рішення Херсонського міськвиконкому від 17.01.1995р. №10, так як наведене вище рішення приймалося органом місцевого самоврядування на виконання вимог ст.33 Закону України «Про основи соціального захисту інвалідів в Українській РСР» із зазначенням конкретного способу його виконання та без вказівки на необхідність розробки проекту відведення земельної ділянки, в той час, як відповідно до вимог ст.19 Земельного Кодексу України 1991 року, яка регулює спірні правовідносини за часом їх виникнення, надання земельних ділянок здійснювалося за проектами відведення цих ділянок, розробку яких, в тому числі перенесення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості), виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснювали державні та інші землевпорядні організації, а замовниками виконання вказаних робіт були відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.

Відведення земельних ділянок для потреб громадян проводилося за кошти державного, республіканського (Республіки Крим) та місцевих бюджетів на замовлення сільських, селищних, міських, районних Рад народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки.

Діюче за станом на січень 1995 року земельне законодавство не вимагало вчинення громадянином інших дій, ніж подання заяви про надання земельної ділянки та визначеного наведеною вище нормою матеріального права переліку необхідних документів.

Не вимагало вчинення відповідачем таких дій і рішення Херсонського міськвиконкому №10 від 17.01.1995 року, а місце для встановлення металічного гаража було визначено уповноваженим на те власником землі органом - управлінням архітектури та містобудування, що спростовує доводи позивача про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки,

Що ж стосується доводів апеляційної скарги щодо порушення податкового законодавства у спірних правовідносинах, то, на думку колегії суддів, зазначена обставина не впливає на визначення статусу спірної земельної ділянки як самовільно зайнятої і не спростовує висновки суду про необґрунтованість заявленої до відповідача вимоги із визначених позивачем підстав.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Херсонської міської ради відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.В.Пузанова