Справа №463/5259/14-ц
Провадження №2/463/249/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

при секретарі - Козак М.В.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Герилів Марія Романівна про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, третьої особи про визнання недійсним заповіту від 03.03.2014 року, укладеного ОСОБА_5 та посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р., за реєстровим № 224.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він, являючись єдиним спадкоємцем після смерті брата ОСОБА_5, 29.04.2014 року звернувся у Четверту Львівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини - квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що належали на праві власності його брату на момент смерті. Однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що згідно з укладеним заповітом від 03.03.2014 року ОСОБА_5 заповів усе своє майно на випадок смерті відповідачу ОСОБА_3 Зазначив, що протягом останнього року свого життя його брат постійно хворів, часто перебував на стаціонарному лікуванні у Львівській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги, йому було зроблено операцію, після чого він помер. А відтак вважає, що на момент укладення заповіту ОСОБА_5 був тяжко хворою людиною, перебуваючи у хворобливому, передсмертному стані, не міг розуміти та усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, у зв'язку з чим вважає, що заповіт підлягає визнанню недійсним. А тому просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з аналогічних підстав, доповнили, що в силу тяжкого захворювання та зловживання алкогольними напоями ОСОБА_5 на момент укладення заповіту не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, що дає підстави припускати наявність ознак недійсності укладеного ним правочину.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні відносно позову заперечив, вважає позовні вимоги безпідставними з огляду на те, що позивач не навів жодних доказів того, що на момент укладення заповіту ОСОБА_5 перебував у хворобливому стані внаслідок чого не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Зазначив, що протягом останнього періоду життя ОСОБА_5 не спілкувався з своїм братом ОСОБА_2 В той же час вказав, що вони з покійним тісно дружили, а тому коли останній виявив бажання скласти заповіт на нього, не заперечував. При укладенні заповіту він присутній не був, із змістом правочину ОСОБА_5 ознайомив його згодом. Визнав, що дійсно перед смертю ОСОБА_5 хворів та лікувався в медичних закладах, однак наявні у нього захворювання жодним чином не впливали на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Герилів М.Р. в судове засіданні не з'явилася, явку свого представника не забезпечила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності. Крім цього, подала до суду письмові пояснення, згідно з якими заперечила проти задоволення позову, вважає, що заповіт від 03.03.2014 року укладений відповідно до вимог закону, на момент його укладення ОСОБА_5 володів необхідним обсягом дієздатності, ознак хворобливого стану в силу якого не міг би розуміти значення своїх дій та керувати ними не виявляв, його волевиявлення було вільним та відповідало змісту заповіту, у зв'язку з чим вважає заявлені позовні вимоги безпідставними.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд у задоволенні позовних вимог відмовляє з наступних підстав.

Як вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.5), ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Львові, про що складено відповідний актовий запис № 301.

Судом встановлено, що 03.03.2014 року ОСОБА_5 укладено заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Гаврилів М.Р, зареєстрований в реєстрі № 224, згідно якого ОСОБА_5 заповів на випадок своєї смерті усе своє майно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З оглянутих в судовому засіданні матеріалів спадкової справи, заведеної 29.04.2014 року за № 130/2014 року після смерті ОСОБА_5, вбачається, що у Четверту Львівську нотаріальну контору звернувся ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини за законом від 29.04.2014 року, а також ОСОБА_3 із заявою про прийняття спадщини за заповітом від 29.05.2014 року. За результатами здійсненої перевірки, державним нотаріусом Четвертої Львівської нотаріальної контори Ярошенко Ж.С. видано ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.10.2014 року.

Позивач, оскаржуючи зазначений заповіт від 03.03.2014 року, вважає його недійсним з підстав того, що такий укладений особою, яка на момент укладення не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Згідно зі ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Дійсно, у відповідності до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

При цьому, у п.16 своєї постанови від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», Верховний Суд України роз'яснив, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Крім цього, правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14, яка підлягає врахуванню іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні аналогічних норм права у відповідності до положень ст.360-7 ЦПК України визначено, що підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст.225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Проте, позивачем жодними допустимими та належними доказами у справі не доведено перед судом тих обставин, що на момент укладення ОСОБА_5 заповіту від 03.03.2014 року, такий перебував хворобливому стані, що позбавляло його спроможності в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та керувати ними.

В той же час, з оглянутої в судовому засіданні медичної карти № 2582 хворого ОСОБА_5 вбачається, що з 05.03.2014 року ОСОБА_5 встановлено діагноз: хронічний панкреатит стадії загострення з порушеною зовнішньо секреторною функцією підшлункової залози. Хронічний гепатит.

При цьому у медичних записах відсутні будь-які дані про наявність будь-яких факторів, які б впливали на неспроможність особи розуміти значення своїх дій та керувати ними. Натомість наявний запис від 06.03.2014 року, в якому значиться, що стан ОСОБА_5 без негативної динаміки. У зв'язку із скаргами на болі в області живота, скеровувався на огляд до хірурга 07.03.2014 року.

Також, як вбачається із пояснень приватного нотаріуса Герилів М.Р., на момент укладення заповіту 03.03.2014 року, ОСОБА_5 був присутній особисто, нею було визначено обсяг дієздатності особи, жодних ознак неспроможності розуміти значення своїх дій та керувати ними ОСОБА_5 не виявляв, його волевиявлення щодо вчинення правочину було добровільним та свідомим.

Крім цього, згідно з висновком посмертної судово-психіатричної експертизи (а.с.76-78) вбачається, що ОСОБА_5 на момент укладення заповіту 03.03.2014 року хронічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждав, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин, оскільки жодними доказами позивачем не доведено перед судом того, що ОСОБА_5 на час укладення заповіту в силу певного хворобливого чи іншого стану був неспроможний розуміти значення своїх дій та керувати ними, а зібраними доказами у справі підтверджується протилежний факт про те, що на момент вчинення вказаного правочину волевиявлення ОСОБА_5 було вільним та відповідало його реальним намірам, і наявне у нього захворювання не впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними. У зв'язку із чим у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, понесені судові витрати у справі слід покласти на позивача.

Одночасно, відмовляючи у задоволенні позову, суд не враховує покликання позивача про не взяття судом до уваги висновку посмертної судово-психіатричної експертизи, як належного та допустимого доказу у справі, оскільки на час вирішення судом питання щодо призначення вказаної експертизи, позивач не заперечував щодо цього. Крім цього, наявність вказаного висновку експертизи не є самостійною підставою відмови у задоволенні позову, а лише враховувалася судом при вирішенні спору разом з іншими доказами у справі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 203, 215, 1247, 1257 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Герилів Марія Романівна про визнання заповіту від 03.03.2014 року недійсним - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Грицко Р. Р.