Справа № 159/7134/14-ц Провадження № 22-ц/773/612/15 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т.В.
Категорія: 27 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі - Концевич Я.О.,

з участю пр-ка позивача - Місюри І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудекспорт», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом, який мотивує тим, що між банком та ОСОБА_2 17.09.2007 року було укладено кредитний договір № 407/к, відповідно до умов якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 170000 доларів США з терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіка їх погашення, але не пізніше 15.09.2010 року. Передбачено сплату штрафних санкцій.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 20.09.2007 року між банком та ТзОВ «Технобудекспорт», ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договори поруки, предметами яких є надання поруки кожним поручителем перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків, які виникають з умов кредитного договору та додаткових угод до нього у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник.

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору загальна заборгованість за кредитом станом на 09.10.2014 року складає 551220,28 доларів США.

Судовим рішенням від 01.11.2011 року з відповідачів стягнуто заборгованість у розмірі 317295,36 доларів США.

Враховуючи наведене, за мінусом уже стягнутої суми, банк просив стягнути солідарно з відповідачів залишок заборгованості у розмірі 233924,92 доларів США, а також штрафи: 19,33 доларів США (фіксована частина) та 11696,25 доларів США (процентна складова), а всього - 245640,50 доларів США, що за курсом 12.93 складає 3176131,68 грн., а також відшкодувати судові витрати.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про задоволення позову.

Вважає, що допущено недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду - до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банк не подав розрахунку, які саме складові включає заборгованість, яку він просить стягнути, а рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, нарахування процентів і пені після закінчення строку дії договору не передбачено. Також банк уже звертав стягнення на заставне та іпотечне майно і стягував грошову заборгованість із відповідачів. Додатковою підставою для відмови в позові до поручителів є звернення до суду після припинення дії договорів поруки.

Проте, такі висновки суду суперечать встановленим обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 1048, 1054 ЦК Кодексу передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст.611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. В такому разі боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Із матеріалів справи вбачається, що 17.09.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 407/к, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 170000 доларів США з процентною ставкою 14% річних та кінцевим терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди відповідно до графіку їх погашення не пізніше 15.09.2010 року. Встановлено штрафні санкції за несвоєчасне виконання зобов'язань та збільшено строк позовної давності до 5 років (а.с.70-75, 78).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 20.09.2007 року між банком і ТзОВ «Технобудекспорт» укладено договір поруки № 407/к, між банком та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 407/к-2, між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 407/к-3, предметами яких є надання поруки кожним поручителем перед кредитором за виконання боржником своїх обов'язків, які виникають з умов кредитного договору та додаткових угод до нього у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і боржник (а.с.93-95).

Судом встановлено, що боржник ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, що виразилося у несвоєчасному поверненні отриманих у банку грошових коштів.

Виходячи з викладеного, кредитор мав право вимагати виконання зобов'язання від усіх боржників.

Відмовляючи у позові з підстав неподання позивачем складових розрахунку заборгованості навіть після роз'яснення судом наслідків такого неподання, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки відмовити у такому разі суд міг би лише при відсутності взагалі будь-якого розрахунку заборгованості.

У даному випадку суд мав можливість перевірити надані банком розрахунки, проаналізувати судове рішення від 01.11.2011 року, в якому зазначено, з чого складається стягнута з відповідачів заборгованість та визначити той розмір, який підлягає стягненню.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів щодо того, що зазначений позивачем розмір заборгованості має бути іншим, або що така заборгованість взагалі відсутня - відповідачі як суду першої інстанції, так і апеляційному суду не надали.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 01.11.2011 року стягнуто з відповідачів заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 09.08.2011 року і включає у себе 118969,64 доларів США - заборгованість за кредитом, 90844,04 доларів США - заборгованість по відсотках, 24668,73 грн. - заборгованість з комісії, 56911,92 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань та 1920 грн. - заборгованість за буксирування авто (справа Ковельського міськрайсуду № 2/0306/1331/11).

Таким чином, до стягнення з відповідачів за даним позовом підлягає лише заборгованість по відсотках та пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань, розмір яких представник позивача уточнила в суді апеляційної інстанції та становить за період з 10.08.2011 року по 09.10.2014 року відповідно 121929,63 доларів США - відсотки та 138234,08 доларів США, що еквівалентно за курсом 12,93 грн. до 1 долара США 1787366,62 грн. - пеня.

Судове рішення від 01.11.2011 року набрало законної сили, поручителями не оскаржене, а тому висновок суду першої інстанції на припинення договору поруки зроблено з порушенням норм матеріального права.

Враховуючи складові заборгованості за даним позовом, а також встановлення сторонами терміну позовної давності за цими вимогами - 5 років, що відповідає нормам ч.1 ст.259 ЦК України, колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення заборгованості солідарно із кожного з поручителів та боржника, а не солідарно із усіх поручителів з боржником, оскільки поручителі не є солідарними боржниками між собою.

Наявність інших судових рішень про звернення стягнення на заставне та іпотечне майно та їх неналежне, на думку відповідачів, виконання не впливає на право позивача захистити своє порушене право шляхом звернення із позовом про стягнення заборгованості, яка виникла станом на день звернення із позовом.

Висновок суду першої інстанції про правову позицію щодо ч.2 ст.625 ЦК України не ґрунтується на вимогах закону, оскільки відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, то згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги понесені позивачем судові витрати за подання позову та апеляційної скарги підлягають відшкодуванню відповідачами в рівних частках.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу позивача - Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду від 06 лютого 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудекспорт» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 407/к від 17.09.2007 року у розмірі 121929,63 доларів США (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять доларів 63 центи США) - відсотків та 1787366 грн. 62 коп. (один мільйон сімсот вісімдесят сім тисяч триста шістдесят шість грн. 62 коп.) - пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 407/к від 17.09.2007 року у розмірі 121929,63 доларів США (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять доларів 63 центи США) - відсотків та 1787366 грн. 62 коп. (один мільйон сімсот вісімдесят сім тисяч триста шістдесят шість грн. 62 коп.) - пені.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 407/к від 17.09.2007 року у розмірі 121929,63 доларів США (сто двадцять одна тисяча дев'ятсот двадцять дев'ять доларів 63 центи США) - відсотків та 1787366 грн. 62 коп. (один мільйон сімсот вісімдесят сім тисяч триста шістдесят шість грн. 62 коп.) - пені.

Стягнути з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Технобудекспорт», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по 1370 грн. 25 коп. (одній тисячі триста сімдесят грн.. 25 коп.) - з кожного витрат по оплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді