Справа № 576/885/15-ц
Провадження № 2/576/295/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.15 Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого - судді Колодяжного А.О.,

за участю секретаря - Терені Л.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

ОСОБА_1 (надалі також - позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (надалі також - відповідач), посилаючись на те, що в 2006 році вона надала згоду на реєстрацію місця проживання свого онука та його дружини - ОСОБА_2 у своєму будинку. Проте між онуком та відповідачкою під час сімейного життя стали виникати сварки і ОСОБА_2 у квітні 2012 р. виїхала з будинку, забравши всі свої речі, а згодом у 2013 році виїхав і її онук - ОСОБА_3 Після того, як відповідачка виїхала з будинку, вона вже близько трьох років не проживає в ньому, проте залишається там зареєстрованою. Посилаючись у позові на норми ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР позивач зазначає, що оскільки відповідачка не проживає в її будинку більше шести місяців і не оплачує комунальні послуги за користування будинком та не є членом її сім'ї, вона вважається такою, що втратила право користування будинком, а тому просить суд задовольнити її вимоги про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала посилаючись на обставини, що викладені в ньому та додатково пояснила, що будь-яких перешкод у проживанні ОСОБА_4 вона не чинила і остання у 2012 році виїхала з її будинку на інше місце проживання, забравши речі, у зв'язку з отриманням кімнати у гуртожитку педінституту.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилась, хоч про час, дату і місце судового розгляду була повідомлена належним чином (а.с. 20), про причини своєї неявки суд не повідомила, а також заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, а тому суд вважає можливим проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, враховуючи, що позивач не заперечувала проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, перевіривши і дослідивши матеріали справи та подані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 28.10.2005 р. належить на праві приватної власності будинок, з надвірними будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копіями витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 28.10.2005 р. та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.10.2005 р. (а.с. 5).

Згідно записів у будинковій книзі для прописки громадян, що проживають в АДРЕСА_1, ОСОБА_2 зареєстрована в цьому будинку з 06.10.2006 р., а ОСОБА_3 - з 04.08.2000 р. (а.с. 7-9).

В обґрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилалась у позові на те, що відповідачка ОСОБА_2 за місцем реєстрації у будинку АДРЕСА_1, що відноситься до приватного житлового фонду, близько трьох років не проживає, а тому на підставі ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР втратила право користування зазначеним жилим приміщенням як така, що відсутня за місцем реєстрації без поважних причин понад 6 місяців.

Проте норми статей 71, 72 ЖК УРСР регулюють правовідносини щодо користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду і тому застосовуватись при вирішенні цієї справи не можуть.

Водночас, Пленум Верховного Суду України у абзаці 4 пункту 9 своєї Постанови № 5 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз'яснив, що оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Зважаючи на фактичні обставини справи і те, що спірне житло є об'єктом приватної власності, спірні правовідносини в даному випадку повинні врегульовуватись нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки з 2004 року передбачена спеціальна норма для визнання членів сім'ї власника такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, кожен окремо, дали покази про те, що колишня дружина онука позивача - ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 2012 року. Про даний факт вони стверджують особисто, бо є сусідами позивачки і бачили, що ОСОБА_4 не живе в її будинку.

З оглянутої у судовому засіданні довідки № 1331 від 17.04.2015 р., виданою головою квартального комітету Яворською, підпис якої засвідчено головним спеціалістом відділу виконкому міськради Губенко О.А., вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрована АДРЕСА_1, проте з квітня 2012 року і по цей час не проживає в цьому будинку (а.с. 10).

Копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 20.11.2012 р. підтверджується, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано за актовим записом № 37 від 20.11.2012 р. (а.с. 6).

Таким чином факт відсутності відповідача без поважних причин в спірному жилому приміщенні за місцем її реєстрації понад один рік повністю підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Водночас, жодних доказів, що спростовували б пояснення позивача та піддавали б сумніву подані нею докази, відповідачем суду не надано.

Враховуючи, що відповідачка на законних підставах заселилась до спірного житла, як членом сім'ї позивача, проте відсутня без поважних причин у цьому жилому приміщенні за місцем реєстрації понад один рік, а саме протягом трьох років, тому є законні підстави для визнання її такою, що втратила право користування зазначеним жилим приміщенням.

Питання про розподіл судових витрат суд не вирішує, оскільки такі вимоги не заявлялись.

На підставі викладеного та відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 1982 року народження, такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте Глухівським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Сумської області через Глухівський міськрайонний суд Сумської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а в разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.О. Колодяжний