Справа № 297/1589/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 серпня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі :

головуючої : Готра Т.Ю.,

суддів: Кондора Р.Ю., Кожух О.А.,

при секретарі : Чейпеш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2014 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Держземагентства в Берегівському районі Закарпатської області, Великобактянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області, третя особа - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні спільною земельною ділянкою, знесення самочинного будівництва та визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, предмет і підстави якого в порядку, передбаченому ч.2 ст.31 ЦПК України змінила, і просила зобовязати ОСОБА_1 усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження квартирою № 2 у будинку №8 по вул. Садова у с.Велика Бакта, зокрема, приміщенням спільного горища та проходом до нього, надати доступ до каналізації, яка проходить під самочинною добудовою відповідача та усунути перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією, шляхом зобовязання ОСОБА_1 знести самочинно споруджені нею приміщення на першому та другому поверхах (приміщення мансарди) біля входу до її квартири, а у випадку відмови ОСОБА_1 виконати рішення суду - надати право виконати відповідні дії за рахунок ОСОБА_1

Позов обґрунтовувано тим, що відповідач ОСОБА_1 шляхом введення в оману отримала від неї дві письмові згоди на здійснення добудови до квартири АДРЕСА_1, а саме: вона не заперечує проти надання органом місцевого самоврядування дозволу на здійснення прибудови перед входом до квартири ОСОБА_1 довжиною 3,6 м та шириною 7,2 м, яка б не порушувала конструкції даху; не заперечує проти перекриття ОСОБА_1 даху будинку шифером замість черепиці.

Усупереч домовленості між ними та без отримання відповідної згоди ОСОБА_1 збудувала мансарду (чим порушила конструкцію та зовнішній вигляд даху), а також додаткові приміщення до своєї квартири на першому поверсі, чим обмежила її та власника іншої квартири ОСОБА_3 у користуванні усією площею спільного горища. Крім того, така прибудова здійснена з одночасним зайняттям земельної ділянки прибудинкової території.

У серпні 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому просила усунути перешкоди у користуванні спільною земельною ділянкою прибудинкової території по вул. Садовій, 8 у с.Велика Бакта Берегівського району, шляхом зобов»язання ОСОБА_2 демонтувати добудову «А-3», відкриту веранду «а-3», сарай «Ж» та навіс «Е»; визнати недійсним рішення Великобактянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 30 червня 2010 року та виданий ОСОБА_3 державний акт серії ЯЛ № 112753 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0676 га за адресою: АДРЕСА_2; визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо перешкоджання в»їзду на загальну прибудинкову територію будинку № 8 по вул. Садовій у с. Велика Бакта, зобовязавши останню передати їй у спільне користування ключ від замка воріт.

Зустрічний позов обґрунтовано тим, що до 2002 року власником земельної ділянки, через яку існував прохід до квартири № 2, була ОСОБА_4, з якою було визначено та узгоджено місця загального користування для вїзду до двору та проходу до квартири № 2. Після придбання цієї земельної ділянки ОСОБА_2 та наступного оформлення нею документів на землю у державному акті місця загального користування не були позначені, внаслідок чого цей державний акт було визнано недійсним рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 квітня 2013 року.

Її інтереси порушено самочинним будівництвом ОСОБА_2 добудови «А-3», відкритої веранди «а-3», сараю «Ж» та навісу «Е», що призвело до привласнення частини спільної земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_2 закриває власним замком ворота вїзду до спільного двору та блокує користування дворовим проїздом іншим співвласникам будинку.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3 отримала та зареєструвала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0676 га за адресою: АДРЕСА_3, у якому не передбачено виділення місць загального користування для підїзду до підвалу та підходу до горища, що перешкоджає експлуатації загальних комунікацій будинку.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 13лютого 2014 року первісний позов задоволено. Зобов»язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні належного ОСОБА_2 права користування та розпорядження квартирою № 1, зокрема правом користування площею горища, яке на праві спільної сумісної власності належить співвласникам квартир у багатоквартирному будинку № 8 по вул.Садова у с. Велика Бакта Берегівського району, та проходом до горища, а також усунути перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією (земельною ділянкою) зазначеного будинку, шляхом зобовязання ОСОБА_1 знести самочинно споруджену нею добудову біля входу до її квартири № 2, яка складається із двох приміщень на першому (цокольному) поверсі та двох приміщень мансарди на другому поверсі під дахом будинку, надавши ОСОБА_2 вільний доступ до каналізації, яка проходить під самочинно збудованою добудовою, а у випадку відмови виконати рішення суду щодо знесення цих обєктів, дозволити ОСОБА_2 виконати необхідні дії щодо їх знесення за рахунок ОСОБА_1

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Усунено перешкоди у користуванні нею частиною земельної ділянки, віднесеною до земель спірного користування, право користування частиною якої належить їй для проходу до її квартири АДРЕСА_4 відповідно до обмеження, накладеного на цю частину земельної ділянки в державному акті на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 028672 від 27 грудня 1999 року, що належав попередньому власнику ОСОБА_4, на якій ОСОБА_2 самочинно здійснила прибудову «А-3» (приміщення котельні та кладовки), шляхом зобовязання останньої демонтувати цю прибудову. В іншій частині зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У апеляційній скарзі представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 просить скасувати зазначене рішення в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_1, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовити.

У апеляційній скарзі позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 просить рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2014 року скасувати, а справу направити на новий розгляд в іншому складі суддів.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 14 січня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в первісному та зустрічному позовах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення апеляційного суду Закарпатської області від 14 січня 2015 року в частині вирішення первісного позову ОСОБА_2 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Таким чином, рішення Берегівського міськрайонного суду від 13 лютого 2014 року переглядається тільки в частині вирішення первісного позову ОСОБА_2 У решті рішення суду не переглядається.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_6, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_7, перевіривши доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 без узгодження з іншими співвласниками будинку та без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від уповноваженого державного органу здійснила самочинну двоповерхову добудову до своєї квартири на першому цокольному поверсі, яка складається із двох приміщень перед входом до її квартири, а також двох приміщень мансарди на даху будинку, чим обмежила ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у користуванні спільним горищем. А також, що вказана прибудова здійснена з одночасним зайняттям нею частини прибудинкової території, чим істотно порушено право та порядок користування нею інших співвласників вказаного будинку.

Проте, колегія суддів із висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може за таких обставин.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири № 1, ОСОБА_1 квартири № 2, а ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_5.

Згідно із державним актом серії ЯЛ № 112753 на право приватної власності на землю, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,0676 га по вул. Садова, 8/3 у с. Велика Бакта.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до пункту 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва), - вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 376 ЦК України до цих правовідносин не застосовуються.

Проте у випадку, коли квартира у такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до статті 376 ЦК України.

Згідно частин 1, 2, 4 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Судом встановлено, що відповідачка за первісним позовом ОСОБА_1, в порушення вимог вище наведених законів, без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від уповноваженого державного органу здійснила самочинну двоповерхову добудову до своєї квартири на першому цокольному поверсі, яка складається із двох приміщень перед входом до її квартири, а також двох приміщень мансарди над цією прибудовою, а не дахом будинку, як помилково вважав суд першої інстанції. В матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази (зокрема відповідна судова експертиза) на підтвердження того, що ОСОБА_1 збудувала приміщення мансарди саме під дахом будинку. У суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 ствердила, що приміщення мансарди нею збудовані тільки над прибудовою, а не дахом будинку, а тому вона будь-яких перешкод ОСОБА_2 у користуванні спільним горищем не робить, доступ до якого, як і до каналізації та підвалу є вільним. Дана обставина стверджується також і актом депутатської комісії Великобактянської сільської ради Берегівського району Закарпатської області від 23.01.2014 року (а.с.189 т.1).

Таким чином, наведені обставини спростовують висновки суду першої інстанції та доводи ОСОБА_2 про створення їй ОСОБА_1 перешкод у користуванні спільним горищем, каналізацією та підвалом.

Посилання ОСОБА_2 на те, що вказана прибудова здійснена з одночасним зайняттям нею частини прибудинкової земельної ділянки, чим істотно порушено право та порядок користування нею інших співвласників вказаного будинку, то такі також не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до частин 3,4 ст.42 ЗК України порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Відповідно до заяв ОСОБА_2 від 10.01.2006 року, то вона надала ОСОБА_8 свою згоду на здійснення нею прибудови біля входу до її квартири, згідно яких вона не заперечує проти того, щоб орган місцевого самоврядування надав ОСОБА_1 дозвіл на прибудову до будинку біля входу до її квартири № 2 довжиною 3,6 м та шириною 7,2 м, а також не заперечує проти перекриття ОСОБА_1 даху будинку з черепиці на шифер без зміни конструкції даху (а.с.168 - 169 т.1).

Отже судом встановлено, що ОСОБА_2, у відповідно до положень ч.3 ст.42 ЗК України, узгодила з ОСОБА_8 порядок використання земельної ділянки, на якій останньою здійснено вказану прибудову.

Встановивши, що ОСОБА_8 здійснила прибудову до своєї квартири у вище вказаному будинку саме у тих розмірах, які були погоджені з ОСОБА_2, з якою також був узгоджений і порядок використання прибудинкової території, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про порушення відповідачкою ОСОБА_8 земельних прав ОСОБА_2 щодо використання спірної земельної ділянки.

Крім цього, відповідно до ч.7 ст.376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Однак, відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування з позовом до ОСОБА_1 про знесення здійсненої нею прибудови не звертався.

Разом з цим, згідно ч. 4 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Однак, за відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів про порушення прав ОСОБА_2 здійсненою ОСОБА_1 прибудовою, та за наявності її згоди на здійснення відповідачкою цієї прибудови і узгодження з нею порядку використання прибудинкової території, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_2 зобовязавши ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні належного ОСОБА_2 права користування та розпорядження квартирою № 1, зокрема правом користування площею горища, яке на праві спільної сумісної власності належить співвласникам квартир у багатоквартирному будинку № 8 по вул.Садова у с. Велика Бакта Берегівського району, та проходом до горища, а також усунути перешкоди у користуванні спільною прибудинковою територією (земельною ділянкою) зазначеного будинку, шляхом зобов»язання ОСОБА_1 знести самочинно споруджену нею біля входу до її квартири № 2, яка складається із двох приміщень на першому (цокольному) поверсі та двох приміщень мансарди на другому поверсі під дахом будинку, надавши ОСОБА_2 вільний доступ до каналізації, яка проходить під самочинно збудованою добудовою, а у випадку відмови виконати рішення суду щодо знесення цих обєктів дозволити ОСОБА_2 виконати необхідні дії щодо їх знесення за рахунок ОСОБА_1

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2, у відповідності до ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, з ухваленням по справі в цій частині нового рішення, яким у позові ОСОБА_2 слід відмовити, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, так як відсутні передбачені законом підстави для направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду Закарпатської області,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 13 лютого 2014 року в частині задоволення первісного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Закарпатській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення, яким у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та нерухомим майном відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча :

Судді :