АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1070/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 Романова Н. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоСіренка Ю. В.
суддівМагди Л. Ф. , Міщенка С. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог, вказувала про те, що з 20.08.1994 року по 03.10.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_7

Від шлюбу мають дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 На підставі виконавчого листа, виданого Кам'янським районним судом Черкаської області від 21.09.2012 року, 21.09.2012 року, ОСОБА_7 є платником аліментів на її користь на утримання дочки та сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2012 року і до повноліття дітей. А на підставі виконавчого листа, виданого Кам'янським районним судом Черкаської області від 23.01.2013 року відповідач також зобов'язаний сплачувати на її користь аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в Олександрійському педагогічному коледжі ім. В. О. Сухомлинського, починаючи з 18.12.2012 р. до досягнення нею 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але в усякому разі не пізніше часу припинення навчання. Діти перебувають на її утриманні.

Впродовж усього часу з дня стягнення з відповідача аліментів, останній злісно ухиляється від їх повної сплати. Так, по виконавчому листу від 21.09.2012 року станом на 01.01. 2015 року заборгованість становить - 2038,18 грн., а по виконавчому листу від 23.01. 2013 року заборгованість становить - 6236,48 грн.

Вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача, так як він без поважних на те причин не сплачує аліменти на утримання дітей, своє місце роботи і про доходи не повідомляє, в зв'язку з чим аліменти нараховуються із середньомісячної зарплати по району.

Згідно її розрахунків розмір неустойки (пені) на прострочену суму по виконавчому листу від 21.09.2012 року з 29.08.2012 р. по 01.01.2015 р. складає 71 797,46, а по виконавчому листу від 23.01.2013 року станом на 01.01.2015 року з 18.12.2012 р. по 01.01.2015 р. складає - 27428,97 грн., а всього в розмірі 99 226,43 грн.

У зв'язку з цим вважає, що за несвоєчасну сплату аліментів відповідач повинен нести відповідальність у вигляді стягнення з нього неустойки (пені) в судовому порядку.

На її утриманні перебуває двоє дітей, з яких донька навчається на І курсі заочного відділення ЧДТУ ім. Б. Хмельницького, а неповнолітній син навчається у Кам'янській ЗОШ №1 в 11 класі; вона на даний час працює неоформленою та отримує середній заробіток 1200 грн.

З урахуванням змінених позовних вимог в бік їх зменшення, просила стягнути із ОСОБА_7 неустойку по сплаті аліментів в розмірі 14709 грн. 96 коп.

Рішенням Кам'янського районного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, де вказуючи про те, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове, яким задовольнити її змінені позовні вимоги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами, на підставі судового рішення, існують відносини щодо обов'язку відповідача ОСОБА_7 сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина та дочки, яка продовжує навчання. Вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів немає, оскільки державним виконавцем помилково стягувались з нього аліменти в розмірі ? частини на утримання неповнолітнього сина, замість 1/6 частини після досягнення дочкою повноліття, що привело до неправильного нарахування заборгованої суми аліментів. Крім цього, державним виконавцем не ділилась сума одноразових платежів відповідача по двох виконавчих листах. Станом на 10.03.2015 р. відповідач не має заборгованості по аліментах на утримання повнолітньої дочки та має переплату аліментів в сумі 2728 грн. 89 коп. на утримання неповнолітнього сина.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем (а не стягувачем, чи боржником). Лише визначивши розмір такої заборгованості, можна обчислювати неустойку.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час розгляду справи суд повинен установити обставини, з якими закон пов'язує звільнення від відповідальності платника аліментів за їх прострочення або зменшення розміру неустойки.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне чи часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплаті аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Ухилення від сплати аліментів завжди припускає винні навмисні дії (бездіяльність).

Встановлено, що на підставі виконавчого листа, виданого Кам'янським районним судом Черкаської області від 21.09.2012 року, ОСОБА_7 є платником аліментів на користь позивача на утримання дочки та сина в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.08.2012 року і до повноліття дітей.

На підставі виконавчого листа, виданого Кам'янським районним судом Черкаської області від 23.01.2013 року відповідач також зобов'язаний сплачувати на користь позивача аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання в Олександрійському педагогічного коледжі ім. В. О. Сухомлинського, починаючи з 18.12.2012 р. до досягнення нею 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, але в усякому разі не пізніше часу припинення навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 виповнилось 18 років .

Згідно довідки Черкаського національного університету ім.. Б.Хмельницького від 08.09.2014 року № 279 вона навчається на 1 курсі заочної форми навчання , держзамовлення з 01.09.2014 року по 2019 рік.

Відповідно до довідки № 431 від 25.12.2014 року Кам'янської ЗОШ № 1, ОСОБА_8 навчається в 11-Г класі.

Відповідно до довідок-розрахунків від 10.03.2015 р. державного виконавця відділу ДВС Кам'янського РУЮ Крупського В.І., ОСОБА_7 не має заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим листом за № 2307/1977/12 від 23.01.2013 р. на утримання дочки ОСОБА_8 та має переплату аліментів в сумі 2728 грн. 89 коп. по виконавчому листу № 2307/1347/12 від 21.09.2012 р. на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_8

Звертаючись із даним позовом, позивачка вказувала про те, що відповідач неналежним чином виконує свої аліментні зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході розгляду справи, допитаний в якості свідка державний виконавець Крупський В.І., пояснив, що після виповнення дочці відповідача - ОСОБА_8 18 років помилково продовжував стягувати з ОСОБА_7 аліменти в розмірі ? частини, замість 1/6 частини відповідно до ст. 183 СК України. Крім цього, коли відповідач сплачував аліменти єдиним платежем, то зараховував суму аліментів на один виконавчий лист замість двох виконавчих листів. Підтвердив, що відповідач не має заборгованості по виконавчому листу на стягнення аліментів на повнолітню дочку, а по виконавчому листу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина станом на 10.03.2015 р. має переплату в сумі 2728 грн. 89 коп.

Крім того, відповідно до постанови слідчого Кам'янського РВ УМВС Харенка А. О. від 07.08.2014 р. кримінальне провадження від 12.07.2014 р. № 0000426 по факту несплати ОСОБА_7 аліментів закрито - у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

З інформації, наданої класним керівником Кам'янської ЗОШ № 1 Нестерчук Д.Я. від 05.02.2015 р., ОСОБА_7 матеріально підтримував сина ОСОБА_8 в 2012-2014 рр.: виділяв кошти на придбання навчальної літератури, на потреби класу, на додаткові заняття, на придбання одягу; брав участь у ремонті класної кімнати, використовуючи матеріали, придбанні за власні кошти.

Розпискою від 06.02.2015 р. ОСОБА_6 підтверджується, що остання одержала від ОСОБА_7 аліменти на утримання дітей в сумі 6950 грн. по двох вищевказаних виконавчих листах.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не вбачає з боку відповідача ухилення від виконання зобов'язань по сплаті аліментів та вини останнього.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту умисного неналежного виконання відповідачем покладеного на нього обов'язку матеріального утримання дітей.

Доводи апелянта не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, суд повно і всебічно оцінив та дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, і як наслідок ухвалив рішення у справі з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст., 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити, а рішення Кам'янського районного суду Черкаської області від 11 березня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :