Апеляційний суд міста Києва
Справа № 22-ц/796/1082/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Трусова Т.О.
Доповідач - Кабанченко О.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Кабанченко О.А.

суддів - Болотова Є.В.,

Іванченка М.М.

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року

в справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року позов Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання задоволено.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь Національної академії внутрішніх справ витрати за період навчання в сумі 19 730,84 грн. та судові витрати 243,60 грн., а всього 19 974,44 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на харчування та за комунальні послуги. Зазначає, що рішення суду в цій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Вважає, що позивачем не доведено правильність розрахунку витрат, не враховано, що відповідач не проживав у гуртожитку та не харчувався у навчальному закладі.

У судове засідання апеляційного суду відповідач не явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Центральної приймальної комісії Київського національною університету внутрішніх справ від 21липня 2007 року на підставі наказу від 21 липня 2007 року № 655 відповідач ОСОБА_2 з 01 вересня 2007 року був зарахований на навчання на перший курс за спеціальністю «правознавство» (а.с.8).

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р "Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ" Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в Національну академію внутрішніх справ.

04 грудня 2007 року Київським національним університетом внутрішніх справ (виконавцем), Головним управлінням МВС України в м. Києві (замовником) і ОСОБА_2 (особою) укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ №КВ-52, предметом якого є підготовка Виконавцем для Замовника за державним замовленням фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня "бакалавр" за спеціальністю "правознавство" (а.с. 9-10).

Відповідно до п. 2.3.5. договору ОСОБА_2 зобов'язався після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

Пунктом 11. 3.2. укладеного сторонами договору передбачено, що відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою для відшкодування особою фактичних витрат на підготовку

фахівця.

Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням: оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п. 4.1. договору).

За період навчання ОСОБА_2 в Київському національному університеті внутрішніх справ витрати на його утримання склали 19 730,84 грн.., в тому числі витрати на грошове забезпечення 11 370,30 грн.: на продовольче забезпечення 357,94 грн.. на речове забезпечення 639,23 грн.. на оплату комунальних послу та вартості спожитих енергоносіїв 7 363,37 грн. (а.с. 13-22).

Позивач виконав умови договору, забезпечивши теоретичну та практичну підготовку ОСОБА_2 згідно з навчальними планами та програмами і вимогами освітньо-кваліфікаційних рівнів, що доводиться наказом Національної академії внутрішніх справ №463 від 17 червня 2011 року "Про черговий випуск курсантів навчально-наукового інституту підготовки кадрів кримінальної міліції у 2011 році", відповідно до якого ОСОБА_2 присвоєна кваліфікація юриста за спеціальністю "правознавство" та видано диплом спеціаліста (а.с. 11).

Наказом Головного управління МВС України в м. Києві №302 о/с від 07 липня 2011 року лейтенанта міліції ОСОБА_2 призначено оперуповноваженим відділу Державної служби боротьби з економічною злочинністю Дарницького районного управління (а.с. 12).

Наказом № 583 о/с від 16 жовтня 2012 року ОСОБА_2 звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням на підставі п.п. "ж" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (а.с. 23).

Таким чином, відповідачем порушено умови договору щодо відпрацювання не менше трьох років на посаді в органах внутрішніх справ за посадою, на яку призначений Замовником.

У жовтні 2014 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування витрат за період навчання в загальній сумі 19 750,84 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на підставі договору про підготовку фахівця від 04 грудня 2007 року №КВ-52 ОСОБА_2 навчався в Національній академії внутрішніх справ за рахунок коштів державного бюджету, перебуваючи на повному державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Після здобуття вищої освіти відповідач був направлений для подальшого проходження служби до ГУ МВС України в м. Києві, проте до закінчення трирічного терміну подав рапорт про звільнення за власним бажанням, та був звільнений з органів внутрішніх справ. За таких обставин відповідач відповідно до п. 5.2. договору та Указу Президента України від 16 травня 1996 року №342/96 «Про заходи формування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» повинен відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з його утриманням.

Відповідач визнав позов в частині стягнення витрат на грошове та речове забезпечення, у задоволенні вимог про стягнення витрат на харчове забезпечення в сумі 357,94 грн., оплату комунальних послуг на суму 7 363,37 грн. просив відмовити з підстав їх недоведеності, зазначав, що відповідач ніколи не харчувався у навчальному закладі, надана позивачем довідка про харчування не містить інформації про кількість діб перебування відповідача на харчуванні, фактичної його вартості, норм харчування тощо. Відповідач має постійне місце проживання в м. Києві і ніколи не проживав у гуртожитку та/або казармі, доказів на підтвердження розміру витрат по сплаті комунальних послуг позивач не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду, вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог про відшкодування витрат на харчування, комунальні послуги та спожиті енергоносії судова колегія відхиляє, зважаючи на те, що на підтвердження цих вимог позивачем наданий договір сторін від 04 грудня 2007 року, докази про виконання позивачем та невиконання відповідачем умов договору, розрахунок фактичних витрат, у якому зазначені кількість діб перебування на навчанні відповідача, тарифи, які застосовуються при розрахунку витрат. (а.с. 13-16) Доказів на спростування наданих позивачем розрахунків відповідачем не надавалось, клопотань про їх витребування заявлено не було.

Посилання в скарзі на те, що відповідач не проживав у гуртожитку та не харчувався у навчальному закладі не є підставою для скасування рішення суду, оскільки договором сторін було передбачено обов'язок позивача забезпечити відповідача харчуванням, можливістю користування приміщеннями навчального закладу, комп'ютерною технікою тощо, відповідачем докази на підтвердження невиконання позивачем умов договору не подавались та не спростовано доводів позивача про те, що харчування, передбачене договором, відповідачу було надано, і під час навчання відповідачем були спожиті комунальні послуги.

З огляду на наведене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: