Провадження № 22-ц/780/2406/15 Доповідач у 2 інстанції Яворський М. А.
Категорія 1 21.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Сушко Л.П., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Франюк Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дочірнього підприємства «Дніпровський круг» про визнання майнових прав на нежиле приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому, у відповідності до норм ст. ст. 328, 331, 392, 526 ЦК України просила визнати за нею майнові права на нежиле приміщення, під'їзд - 9, цокольне приміщення №21 загальною площею 40,5 кв.м. у житловому комплексі із офісними приміщеннями по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області згідно договору №09/10/08-Б-О від 09 жовтня 2008 року.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 09 жовтня 2008 року між нею та відповідачем у справі ДП «Дніпровський круг» було укладено договір №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав на частину нежилих площ об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області, які складають ізольоване приміщення з окремим виходом до приміщень спільного користування та вводами систем опалення, водопостачання, енергозбереження та інших. Згідно умовами Договору відповідач зобов'язувався по закінченню будівництва об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями за вищезазначеною адресою передати позивачу у власність вказане нежитлове приміщення. Запланований загальний строк будівництва: до кінця другого півріччя 2008 року. Відповідно до п. 1 додаткової угоди пункт 2.4 Договору викладений у наступній редакції «Запланований строк прийняття Об'єкту в експлуатацію: ІІІ квартал 2009 року». Вона виконала взяті на себе зобов'язання у повному обсязі, сплативши повну вартість майнових прав на нежиле приміщення. Вищевказаний житловий комплекс є збудованим, проте в порушення умов договору відповідач не вводить його в експлуатацію, чим порушує її права.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що позивач виконала свої зобов'язання за договором, однак, відповідач не надав необхідних документів для оформлення права власності. Виконання ОСОБА_2 зобов'язань за договором свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об'єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об'єкт.

При апеляційному розгляді вказаної справи, представника позивача, доводи апеляційної скарги підтримала та мотивувала вказане звернення до суду як спосіб захисту прав позивачки від можливої передачі профінансованого позивачем будівництва нежилого приміщення кредиторам ДП «Дніпровський круг», чим може бути порушено її права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено, що 09 жовтня 2008 року між ОСОБА_2 та ДП «Дніпровський круг»було укладено договір №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав на частину нежилих площ об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області, які складають ізольоване приміщення з окремим виходом до приміщень спільного користування та вводами систем опалення, водопостачання, енергозбереження та інших. ( а.с. 6-12)

Згідно п. 2.1 даного Договору відповідач зобов'язувався по закінченню будівництва об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується за вищезазначеною адресою, передати позивачу документи для оформлення права власності на нежиле приміщення.

Пункт 2.4 даного Договору запланований загальний строк будівництва: до кінця другого півріччя 2008 року.

16 грудня 2008 року між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав від 09 жовтня 2008 року. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди пункт 2.4 Договору викладений у наступній редакції «Запланований строк прийняття Об'єкту в експлуатацію: ІІІ квартал 2009 року».

Судом також встановлено, що зазначений об'єкт нерухомого майна збудований, однак в експлуатацію на час звернення до суду та розгляду справи не введений, документи відповідачем позивачу для оформлення права власності не передані.

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела порушення її прав відповідачем та наявності спору з приводу її майнових прав на вказане нерухоме майно. Майнові права ОСОБА_2 на нерухоме майно підтверджується умовами договору №09/10/08-Б-О та відповідачем не оспорюються.

Колегія суддів вважає даний висновок суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як встановлено судом першої інстанції при розгляді вказаної справи між сторонами вказаної справи 09 жовтня 2008 року було укладено договір №09/10/08-Б-О про купівлю-продаж майнових прав на частину нежилих площ об'єкта житлового комплексу із офісними приміщеннями, що будується по АДРЕСА_1 Києво-Святошинського району Київської області, які складають ізольоване приміщення з окремим виходом до приміщень спільного користування та вводами систем опалення, водопостачання, енергозбереження та інших.

За умовами п.2.2 позивачка як покупець зобов'язалася перерахувати відповідачу у вказаній справі кошти в розмірі визначеному п. 2.3 даного Договору в розмірі 243000 грн, як вартість майнових прав на нежиле приміщення, яке є предметом купівлі-продажу, а відповідач відповідно до умов п.2.1 зобов'язався передати позивачу по закінченню будівництва документи для оформлення права власності на вказане нежитлове приміщення.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачем у справі ОСОБА_2 на виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором було здійснено перерахування ДП «Дніпровський круг» 100 % вартості придбаних майнових прав погоджених п.2.3 Договору в сумі 243000 грн. що підтверджується квитанціями № PN 21 від 13 жовтня 2008 року на суму 81000 грн., № PN 157 від 19 листопада 2008 року на суму 81000 грн, № PN6 від 24 грудня 2008 року на суму 81000 грн. (а.с. 14-16).

Судом встановлено, що відповідач у справі як продавець вказаних майнових прав не оспорює вказані права позивачки на нежитлове приміщення, будь яких доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем не надано.

Посилання позивача у позовні заяві на те, що відповідачем не введено в експлуатацію побудований житловий будинок не може бути підставою для задоволення позовних вимог в порядку заявленому позивачкою.

Представник апелянта, мотивуючи свої доводи та звернення позивачки до суду із вказаним позовом посилався на те, що відповідач у справі є фактичним банкрутом, а тому в подальшому можливе звернення на його в тому числі і на нежитлове приміщення майнові права на які нею повністю сплачені, тому просила задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову з підстав відсутність спору між сторонами на час звернення до суду із вказаним позовом, законними та обґрунтованими, а доводи позивачки про можливе порушення права позивачки в майбутньому не достатніми для задоволення вказаних позовних вимог, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 318 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Л.П.Сушко

В.О.Фінагєєв