Апеляційний суд Житомирської області
Справа №287/69/15-ц Головуючий у 1-й інст. Волощук В. В.
Категорія 57 Доповідач Галацевич О. М.
У Х В А Л А

29 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Галацевич О.М.

суддів Павицької Т.М., Товянської О.В.,

з участю секретаря судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, третя особа - Підприємство з іноземною інвестицією "ЛГ Електронікс Україна" про захист прав споживача,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1,

на рішення Олевського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року, -

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень від 24.02.2015 року (а.с.57-61), просила визнати її право на безкоштовне гарантійне обслуговування придбаного телевізору; зобовязати фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 замовити експертизу продукції або відшкодувати їй вартість товару неналежної якості згідно чеку-фактури. В обґрунтування позову зазначала, що 23.02.2014 року на підставі договору купівлі-продажу придбала у відповідача Led-телевізор, торгової марки «LG», моделі 92 LN 541, серійний номер 311RADCCT074. Проте, з невідомих їй причин, придбаний товар виявився неналежної якості. Її вимоги, як споживача, до продавця товару про гарантійне обслуговування проданого товару неналежної якості були залишені без уваги.

Рішенням Олевського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 1829,00 грн. Зазначила, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив вимоги її представника про стягнення витрат за надання правової допомоги, оскільки телевізор був поремонтований під час розгляду справи внаслідок активних дій її представника, а саме предявлення ним позову до суду, звернення до відповідача, службу гарантійного обслуговування та контролюючих органів.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Такі вимоги споживача, пред'являються на вибір продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача.

Судом встановлено, що 23.02.2014 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу телевізора, торгової марки «LG Electronics», моделі 32 LN 541V, серійний номер 311RADCCT074. Оскільки придбаний товар виявився неналежної якості, ОСОБА_1, як споживач звернулася до відповідача, як продавця товару, з усною вимогою про гарантійне обслуговування проданого товару неналежної якості, на що останній була надана рекомендація звернутись до сервісного центру гарантійного обслуговування. 17.12.2014 року позивач через Громадську організацію звернулася до Інспекції з питань захисту прав споживачів у Житомирській області із заявою про порушення відповідачем вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та надання інформації з приводу гарантійного ремонту товару, на яку отримала відповідь з рекомендацією письмово звернутись із заявою до субєкта господарської діяльності-продавця щодо вирішення даного питання, а у разі невиконання продавцем вимог чинного законодавства про захист прав споживачів до суду (а.с.27).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не підтримала свої вимоги у звязку з тим, що недоліки придбаного товару неналежної якості усунуті після предявлення позову; суду не надано належних і допустимих доказів на підтвердження порушення або невизнання її права на безкоштовне гарантійне обслуговування, яке встановлене законом; передчасність вимог та неправильний вибір способу захисту свого порушеного права.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, який, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та оцінив усі зібрані у справі докази.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Враховуючи, що належне документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правову допомогу не було надано ні суду першої ні апеляційної інстанції, доводи апелянта щодо безпідставної відмови у стягненні таких витрат є помилковими. Наданий представником позивача чек до оплати (а.с. 121-122) не свідчить про оплату послуг позивачем, тобто понесення нею судових витрат.

Наявність помилкового висновку суду про те що представником позивача заявлено самостійні вимоги про стягнення на його користь судових витрат на правильність вирішення справи не впливає та не може бути підставою для скасування або зміни рішення суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Як вбачається з прохальної частини уточненого позову ОСОБА_1 (а.с. 57-61) вимоги про відшкодування моральної шкоди нею не заявлялись, не були предметом розгляду в суді першої інстанції та виходять за межі розгляду справи апеляційним судом.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Олевського районного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: