Справа №467/263/15-ц 06.05.2015 06.05.2015 06.05.2015
Провадження №22-ц/784/1155/15
Провадження № 22-ц/784/1155/15
Головуючий у 1-й інстанції: Кірімова О.М.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Свіщуком О.В.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції (далі - відділ ДВС)

на ухвалу Арбузинського районного суду від 11 лютого 2015 року, постановлену за поданням державного виконавця відділу ДВС про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року державний виконавець відділу ДВС звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Державний виконавець зазначав, що на виконанні знаходиться виконавчий лист № 2/330/2011, виданий 21 квітня 2011 року Южноукраїнським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 800 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 16 березня 2011 року.

Посилаючись на невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, державний виконавець просив обмежити боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту.

Ухвалою Арбузинського районного суду від 11 лютого 2015 року державному виконавцю відмовлено в задоволенні подання.

Не погодившись із вказаною ухвалою, державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу про задоволення подання.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження того, що ним вжиті, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), заходи щодо примусового виконання боржником ОСОБА_2 судового рішення про стягнення на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, а також не надано докази, які свідчили б про ухиляння боржника від виконання вказаного зобов'язання, а тому відсутні підстави для задоволення подання державного виконавця.

Проте з таким висновком суду в повній мірі не можна погодитись із наступних підстав.

Згідно ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів до примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. При цьому, у процесі здійснення виконавчого провадження, державний виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист, виданий 21 квітня 2011 року Южноукраїнським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів у розмірі 800 грн. щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття, починаючи з 16 березня 2011 року (а.с.8). Дана обставина підтверджується постановою державного виконавця відділу ДВС від 28 квітня 2014 року про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.5).

Із наявної у справі довідки - розрахунку державного виконавця видно, що станом на 31 січня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 за вказаним виконавчим листом становить 10400 грн. (а.с. 9).

Як вбачається із змісту подання, апеляційної скарги, державний виконавець посилається на те, що ним вчинялись, передбачені Законом дії, спрямовані на погашення заборгованості за аліментами, зокрема, здійснені дії щодо перевірки відомостей, а саме: про реєстрацію місця проживання боржника; направлення викликів за місцем його проживання про необхідність з'явитись до відділу ДВС для вирішення питання щодо погашення заборгованості за аліментами; перевірки наявності у боржника на праві власності рухомого і нерухомого майна (а.с. 22 - 30).

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням - це будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Державний виконавець у поданні та апеляційній скарзі зазначив, що вчинені ним виконавчі дії переконливо свідчать про ухиляння ОСОБА_2 від виконання зобов'язання за вказаним виконавчим провадженням, оскільки будь - яких доказів щодо поважності причин невиконання вказаного судового рішення він не надав.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте, у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

Однак, суд першої інстанції не вирішив питання про визнання явки державного виконавця обов'язковою, не перевірив обставини, на які посилався державний виконавець на підтвердження доводів щодо ухиляння боржника від виконання судового рішення. А тому, прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення подання державного виконавця.

За таких обставин вказана ухвала на підставі ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання, зазначеного в поданні державного виконавця, на новий розгляд.

При новому розгляді подання суду необхідно звернути увагу на викладене, на підставі документів виконавчого провадження з'ясувати обставини щодо ухиляння боржника від виконання рішення суду, і в залежності від встановленого постановити законну та обґрунтовану ухвалу.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Арбузинського районного управління юстиції задовольнити частково.

Ухвалу Арбузинського районного суду від 11 лютого 2015 року скасувати, а подання державного виконавця із доданими до нього матеріалами направити до того ж суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді