КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/1034/15-ц
Провадження №2/319/717/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року смт Куйбишеве

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить поділити майно подружжя, виділивши їй ? частину житлового будинку по вул. Жовтневій,54 в смт. Куйбишеве вартістю 25 000 грн. та рухоме майно на суму 19 000 грн.

Предявлена позовна заява ухвалою судді від 04.08.2015 року була залишена без руху, у звязку з порушенням позивачем вимог ст.119 ЦПК України, а саме:

В позовній заяві ціна позову (вартість будинку 50 000 гривень) зазначена довільно, отже будинок був придбаний у 1996 році за 200 000 000 карбованців, будь-які докази про вартість нерухомого майна на момент звернення до суду відсутні.

У позові зазначена ціна позову 44 000 гривень, однак не зрозуміло з чого позивачка виходила, зазначаючи таку ціну позову, на підтвердження цього не наданий відповідний розрахунок.

Позивачка, в порушення вимог ст.ст.80, ч.2 ст.119 ЦПК України, у позовній заяві не правильно зазначила ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавств, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Згідно із п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження Національного стандарту N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав» № 1440 від 10.09.2003 року ринкова вартість - вартість, за яку можливе відчуження об'єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Згідно ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Однак позивачем не підтверджена ціна позову щодо дійсної вартості нерухомого майна, яке відшукується.

Таким чином, позивач, відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, повинен провести оцінку нерухомого майна, на яке він просить визнати за собою право власності, звернувшись до відповідного експерта (оцінщика), надавши суду звіт (висновок про ринкову оцінку вартості нерухомого майна) та відповідно до вартості нерухомого майна зазначити ціну позову, з якої сплатити судові витрати.

На момент предявлення позову позивач має можливість встановити точну вартість нерухомого майна, оскільки має у наявності усі правовстановлюючі документи на житловий будинок.

Крім того, позивач просить визнати право власності на господарські будівлі та споруди, яких на момент придбання будинку не існувало відповідно до договору купівлі продажу від 04.06.1996 року, а їх наявність підтверджена технічним паспортом від 17.12.2014 року, отже зазначені обєкти мають ознаки самовільного будівництва.

В порушення ч.2 ст.119 ЦПК України позовні вимоги не конкретизовані, належним чином не обґрунтовані, з урахування того, що позивачкою ставляться вимоги про майно: відсутнє зазначення складу та вартості спірного майна, часу, підстав та обставин його придбання, наявності або відсутності шлюбного договору, тощо), крім того, не додано письмових доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві (правовстановлюючі документи на спірне майно, чеки, квитанції, документації на спільне рухоме майно, документів органів державної реєстрації прав на нерухоме майно і операції з ним, документів щодо вартості спірного майна та часу його придбання, акту опису майна із зазначенням його вартості та часу придбання, висновку оцінки щодо дійсної (ринкової) вартості спірного майна, докази відсутності обтяжень на спірному домоволодінні (знаходження майна в задатку, іпотеці), в противному випадку у позові повинні бути зазначені заінтересовані особи).

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Для вирішення питання щодо можливості розподілу майна подружжя, позивач повинен надати суду повний перелік всього сумісного майна подружжя з погодженою з відповідачем оцінкою цього майна, а у разі відсутності такого погодження зазначити джерело, час придбання майна та докази щодо визначення вартості майна на час розгляду справи, про що зазначалось вище.

Для усунення цих недоліків позивачу був встановлений пятиденний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала про залишення позову без руху отримана позивачем - 08.08.2015 р., згідно поштового повідомлення, тобто останній день усунення недоліків є 13.08.2015 року.

Позивач в межах встановленого строку (5 днів з дня отримання ухвали) недоліки позову не усунула, відповідний уточнений позов до суду не поданий, судові витрати за вимогами майнового характеру не сплачені.

Згідно змісту ч.2 ст.121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, не сплатить суму судового збору, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У звязку з тим, що недоліки позову не були усунуті, а зазначена обставина є перешкодою у відкритті провадження у справі, а тому відповідно до ч.2 ст.121 ЦПК України, визнаю позов неподаним і повертаю його позивачу.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, встановленому законом, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 5-денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя Р.С.Солодовніков