Справа № 211/486/14-ц
Провадження № 2/211/74/15
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

18 червня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардін О. С.

при секретарі Шириновій А.М.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

за відсутністю представника виконкому

відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради, ОСОБА_4 про визнання права власності на частину домоволодіння за набувальною давністю, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, виконавчого комітету Довгинцівської районної в місті ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду 30 січня 2014 року з позовом, вказавши, що його батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належало домоволодіння № 95 по вулиці Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. 13 лютого 1999 року батько ОСОБА_5Є помер, 15 березня 1999 року померла мати ОСОБА_6

Після смерті батьків він та його рідний брат ОСОБА_7 прийняли спадщину в рівних частках, таким чином він являється власником ? частини вказаного домоволодіння. Після смерті батьків він, ОСОБА_1, фактично з березня 1999 року володіє та користується домоволодінням № 95 по вул. Проскурівська в м. Кривому Розі, утримує його, здійснюючи в ньому поточні ремонти, сплачує всі комунальні платежі. Його брат ОСОБА_7 після отримання свідоцтва на спадщину в спадковому домоволодінні не мешкав, не зявлявся, будинок не утримував та не розпоряджався ним взагалі. Брату він ніяких перешкод в користуванні власністю не чинив, добросовісно володів ? частиною домоволодіння, належного брату.

13.11.2003 року помер його брат ОСОБА_7, після його смерті спадкоємцем була лише його дружина ОСОБА_8, дітей брат не мав. Однак з моменту смерті брата ОСОБА_8 свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини спірного домоволодіння, що належало за життя ОСОБА_7, не отримала, ніколи не була у вказаному житловому будинку, не управляла ним та не користувалася ним. Після смерті брата він, позивач, продовжував відкрито користуватися будинком.

15.02.2011 року померла ОСОБА_8, однак після її смерті ніхто свідоцтва про право на спадщину у вигляді ? частини домоволодіння, що належало за життя ОСОБА_7, не отримав, він, позивач, продовжує володіти та користуватися домоволодінням.

Тому він просить суд визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку набувальної давності.

Ухвалою суду від 26.01.2015 року ОСОБА_4 залучено до участі у справі як відповідача (а.с.133).

16 березня 2015 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_4, яка 05 червня 2015 року була уточнена. В обґрунтування позову вона зазначила, що ? частиною вказаного домоволодіння до 2003 року включно володів брат позивача ОСОБА_7, з 2003 року по 2011 рік дружина ОСОБА_7 ОСОБА_8, з 2011 року по даний час на підставі заповіту володіє ОСОБА_4, як єдиний спадкоємець ОСОБА_8

Жодних договорів у ОСОБА_1 з переліченими власниками не було, тому ОСОБА_1 немає жодних підстав для набувальної давності у розумінні ст. 344 ЦК України. ОСОБА_1 достовірно знав, що ? частина спірного будинку належить його брату, а після його смерті була успадкована його дружиною, що підтверджується спільним отриманням свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок 11.01.2000 року та відсутністю заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 у 2003 році.

Крім того, ОСОБА_1 зареєстрований та постійно мешкає з 25.01.1977 року за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті чоловіка ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_8 фактично прийняла, але не оформила спадщину у вигляді ? частини спірного домоволодіння. Після смерті ОСОБА_8 спадкоємцем всього її майна стала позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 на підставі заповіту, залишеного ОСОБА_8 Вона ж не оформила спадщину у вигляді частини будинку № 95 по вул. Проскурівській в звязку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на вищевказане майно.

ОСОБА_4 просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1, встановити факт отримання за життя ОСОБА_8 у спадщину 1/2 частину домоволодіння по вул. Проскурівській, 95 після смерті ОСОБА_7 та визнати за нею, право приватної власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул.. Проскурівська, буд. 95 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, наполягали на її задоволенні в повному обсязі, зазначивши, що ні ОСОБА_8 ні ОСОБА_4 не заявляли права на спадщину у вигляді частини домоволодіння та не отримали свідоцтва про право на спадщину на вказану частину будинку.

Представник виконкому Довгинцівської районної у місті ради в судове засідання не зявився, до суду надійшов відгук на позовну заяву, відповідно до якого голова райради просить розглянути позов у їх відсутність, оскільки зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зясовано, що обидві сторони є спадкоємцями частини нерухомого майна по вул. Проскурівській, 95, в м. Кривому Розі, за таких обставин при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, на задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 наполягав з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася.

Вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 2000 року належало в рівних частках кожному спадкове майно, яке складалося із домоволодіння № 95 по вул. Проскурівська в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (а.с.14 копія свідоцтва про право на спадщину).

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В поданій до суду позовній заяв позивач ОСОБА_1 просить суд визнати за ним право власності на домоволодіння за набувальною давністю.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

В пункті 9 постанови № 5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом пяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Позивач знав, що в нього відсутні підстави для набуття права власності на спірну половину домоволодіння, так як вона є спадковим майном інших осіб. Спочатку таким спадкоємцем була ОСОБА_8, яка прийняла спадщину, потім ОСОБА_4, яка також прийняла спадщину.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішення спорів про набувальну давність підлягає врахуванню добросовісність саме на момент передачі позивачу майна /речі/, тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом усього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.

13 листопада 2003 року один із співвласників домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_7 помер (а.с. 21 копія свідоцтва про смерть).

Після його смерті з заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого, ОСОБА_8 (а.с.76- копія заяви), яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 на спадкове майно: 2/3 частини квартири 79 в будинку 6 на мкрн. Сонячний в м. Кривому Розі та грошових внесків (а.с. 86,87 копії свідоцтв).

Прийнявши частину спадщину, ОСОБА_8 вважається такою, що прийняла всю спадщину в тому числі спірну частину домоволодіння.

16 лютого 2011 року ОСОБА_8 померла (а.с. 54 копія актового запису).

За життя ОСОБА_8 06 лютого 2004 року було складено заповіт, яким вона заповідала все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, все, що належало їй на день смерті, ОСОБА_4 (а.с.100 копія заповіту).

Тому після смерті ОСОБА_8 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом звернулася ОСОБА_4 (а.с. 107 копія заяви), яка отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.12.2011 р. після смерті ОСОБА_8 на спадкове майно: квартиру № 79 в будинку № 6 на мкрн. Сонячний в м. кривому ОСОБА_9 області (а.с. 121 копія свідоцтва).

Вона також, прийнявши частину спадщину, вважається такою, що прийняла всю спадщину в тому числі спірну частину домоволодіння.

Набувальна давність за правилами статті 344 ЦК України поширюється на випадки фактичного, безтитульного (незаконного) володіння чужим майном. Проте, у даних правовідносинах не може бути застосована вказана норма з огляду на те, що ? частина домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі Дніпропетровської області є спадковим майном, щодо якого спадкоємець ОСОБА_4 може реалізувати свої права на спадкування, передбачені ст. 1223 ЦК України.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

За таких обставин позивач не може набути право власності на це майно за набувальною давністю, оскільки в силу ч. 5 ст. 1268ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Враховуючи письмові докази по справі, суд вважає, що підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_4 про встановлення факту отримання ОСОБА_8 за життя після смерті чоловіка ОСОБА_7 спадщини у вигляді ? частини домоволодіння № 95 по вул. Проскурівській в м. Кривому Розі в порядку спадкування за законом та визнання за ОСОБА_4 права власності на вказане майно в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8

Керуючись ст.ст.328,344,1218,1268,1296 ЦК України, ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

в позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

Позов ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Встановити факт отримання ОСОБА_8, яка померла 16 лютого 2011 року, в спадщину 1/2 частини домоволодіння по вулиці Проскурівській, 95 в м. Кривому Розі, яке складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «Д», огорожі «№ 1», огорожі «№ 2», замощення «I», водоколонки «II», в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7, який помер 13 листопада 2003 року.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину домоволодіння по вулиці Проскурівській, 95 в м. Кривому Розі, яке складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 28,3 кв.м., літньої кухні «Б», вбиральні «Д», огорожі «№ 1», огорожі «№ 2», замощення «I», водо колонки «II», в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, яка померла 16 лютого 2011 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_10