АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/747/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Кузьменко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівКорнієнко Н. В. , Магди Л. Ф.
при секретаріРибасюк О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Виконкому Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Черкаської міської ради , -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Виконкому Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Черкаської міської ради.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що рішенням Виконавчого комітету Черкаської міської ради № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року було прийнято в експлуатацію, визнано право власності на прибудови та затверджено ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодінні по АДРЕСА_1 за громадянами ОСОБА_9 (3/4 частини) та ОСОБА_10 (1/4 частини) ідеальних часток.

Позивач вважає, що вказане рішення суперечить нормам цивільного законодавства та порушує її законні права та інтереси, виходячи з наступного: мати ОСОБА_6 - ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року, проживала однією сім'єю в цивільному шлюбі з ОСОБА_12 по АДРЕСА_1 та на момент смерті на підставі свідоцтва про спадщину за законом їй належала ? частина вказаного домоволодіння.

ОСОБА_6 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері, тому в установлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не оформила, оскільки існує спір з ОСОБА_7 з приводу володіння і користування власністю по АДРЕСА_1.

Спірне рішення Виконкому Черкаської міської ради було прийнято на «підставі згоди між співвласниками домоволодіння», яке викладено у розподільчому акті про фактичне користування будівлями і спорудами у вказаному домоволодінні від 09 грудня 1972 року. Але даний акт є сфальсифікованим, оскільки акт підписаний однією особою - ОСОБА_13, який був рідним братом позивача та не мав відповідних повноважень ставити свій підпис за померлого на час складання акту батька- ОСОБА_12 Представник ЧООБТІ, не провівши обміру будинку, не пересвідчившись в належності частини будинку ОСОБА_13 та не вказавши частки, підписав акт в якому зазначив про присутність ОСОБА_10 та ОСОБА_12, в той час коли останній вже був померлим з ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

ОСОБА_6, посилаючись на вищезазначене та на те, що рішення Виконкому Черкаської міської ради № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року, яким прийнято в експлуатацію, визнано право власності на прибудови та затверджено змінені ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодінні по АДРЕСА_1 за громадянами ОСОБА_9 - ? частини та ОСОБА_10 - ? частини ідеальних часток, може бути визнано недійсним та скасованим лише в судовому порядку, просила суд задовольнити її позовні вимоги .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2014 року залучено в якості третьої особи Прокуратуру м. Черкаси.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, обґрунтовуючи яку, зазначала, що судом в не повній мірі з'ясовано та доведено обставини, які мають значення для справи.

Зокрема вказала, що суд не врахував, що до прийняття рішення Виконкомом Черкаської міської ради № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року, співвласникам домоволодіння по АДРЕСА_1, а саме - ОСОБА_9 та ОСОБА_10 належало по ? частині даного домоволодіння, а рішенням № 793/18-7 змінено без згоди інших співвласників частки до ? ОСОБА_9 та ? ОСОБА_10, що суперечить діючому законодавству, а саме ст.115 та 119 ЦК УРСР.

Крім того суд залишив поза увагою, що за заявою апелянта порушувалась кримінальна справа відносно фальсифікації розподільчого акту від 09 листопада 1972 року та рішення Виконкомом Черкаської міської ради від 12 жовтня 1977 року, але було відмовлено в порушенні кримінальної справи в зв'язку з перебігом строків давності.

Також рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 січня 2011 року, яке набрало законної сили, підтверджено факт підробки ОСОБА_7 заяви про відмову від спадщини від 09 вересня 1989 року.

А рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 лютого 2013 року було визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину № 723/7 від 06 лютого 1973 року, видане Другою Луганською нотаріальною конторою ОСОБА_13 після смерті ОСОБА_12 на ? частину будинковолодіння по АДРЕСА_1, яке до його зміни надавалось Виконкомому Черкаської міської ради як підстава звернення про зміну часток .

Тому, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши учасників процесу, що з'явилися, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з наступних підстав.

Судом було встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину від 16 серпня 1954 року співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 стали ОСОБА_12 та ОСОБА_10 /а.с.180 /

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_12, його ? частину зазначеного будинковолодіння успадкував син - ОСОБА_9 (отримавши 06.02.1973р. свідоцтво про право на спадщину /а.с.172/).

Успадкувавши ? частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 здійснив добудову врем'янки «Б» і «б», яка була заінвентаризована в 1972 році , актом від 09.12.1972року /а.с.7/ .

Оскілки за рахунок цього була збільшена площа частини будинковолодіння , якою володів ОСОБА_9, останній звернувся до виконавчого комітету Черкаської міської ради по питанню визнання за ним права власності на зазначені добудови та зміну розміру ідеальних часток в будинковолодінні по АДРЕСА_1.

Розглянувши подані матеріали , та приймаючи до уваги погодження управління головного архітектора міста, на підставі інструкції МКГ УРСР від 31 січня 1966 року, виконком міської Ради постанови рішення № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року , яким вирішив : « прийняти в експлуатацію, визнати право власності на прибудови та затвердити ідеальні долі між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях : …по АДРЕСА_1 за ОСОБА_9 ? та ОСОБА_10 ? ідеальних долей» /а.с.164-168/.

На підставі даного рішення , виконавчим комітетом Черкаської міської ради ОСОБА_10 та ОСОБА_9 були видані свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок №244 та №245 /а.с.183-184,189/. Відповідно до яких ОСОБА_10 належало ? частина, а ОСОБА_9 ? частини будинковолодіння по АДРЕСА_1.

При цьому , ні ОСОБА_9, ні ОСОБА_10 , - рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року та зазначені свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок - не оскаржували та погоджувалися з даним визначенням їх ідеальних часток в будинковолодінні по АДРЕСА_1. Про що свідчать зокрема особисті звернення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ЧОБТІ з замовленнями на виготовлення копії поетажного плану №2/72 від 28.08.1984р. та проведення поточних змін №360 від 24.02.1985р. і №764 від 2.04.1985р. /а.с.185-187 /.

Тому твердження ОСОБА_16 щодо відсутності згоди ОСОБА_10 на зміну ідеальних часток суперечить дійсним обставинам справи.

Після смерті 28.12.1989 року ОСОБА_10 його ? частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 успадкувала дружина ОСОБА_17 , отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом від 28.12.1989р. /а.с. 188/ . Крім того та обставина, що ОСОБА_17 успадкувала після смерті її чоловіка ОСОБА_10 саме ? частину зазначеного будинковолодіння - була встановлена рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 08 грудня 1998 року /а.с.43-45/. Судових рішень про задоволення позовів ОСОБА_17 з приводу оскарження дій ЧОБТІ щодо розрахунку ідеальних долей в акті від 09.12.1972р. - не ухвалювалося, а поданий нею позов з цього приводу був судом залишений без розгляду /а.с.80-84/.

Також рішенням апеляційного суду Черкаської області від 02.09.2003 року ОСОБА_18 було відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання недійсною відмови від спадщини після смерті її сина ОСОБА_9

За життя ОСОБА_18 18.07.2001 року склала заповіт, яким своє майно заповіла ОСОБА_6 , яка після смерті 18.10.2006 року ОСОБА_18 прийняла спадщину у вигляді ? частини будинку по АДРЕСА_1.

І ця обставина була встановлена рішенням апеляційного суду Черкаської області від 01 лютого 2013 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, Черкаської міської ради, Управління Держкомзему в Черкаській області треті особи : Луганська державна нотаріальна контора №2, Перша Черкаська державна нотаріальна контора, КП ЧООБТІ , про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності на частину будинку /а.с.41-42 /.

Цим же рішенням суд, в тому числі і з урахуванням успадкування ОСОБА_6 саме ? частини будинку по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_18 , визнав за ОСОБА_6 право власності на 87/200 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1.

І , навпаки, судових рішень чи інших належних доказів , якими б було встановлено факти підробки документів , пов'язаних з процесом прийняття оскаржуваного рішення Виконкому Черкаської міської ради, чи інші обставини на доведення вимог ОСОБА_6,- остання суду не надала.

Відповідно до ч.1 ст.113 ЦК України 1963 року, володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом.

Ст.119 ЦК України 1963 року передбачала, що коли учасник спільної часткової власності на жилий будинок збільшить в ньому за свій рахунок корисну площу будинку шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної за згодою решти учасників і в установленому порядку, частки учасників у спільній власності на будинок і порядок користування приміщеннями в ньому підлягають відповідній зміні.

За правилами ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року , спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частина 2 ст. 1268 ЦК України , що набрав чинності 01 січня 2004 року, містить норму про безумовність акту прийняття спадщини. Згідно з п. 208 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 р., спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином , враховуючи, що :

1) При прийнятті рішення № 793/18-7 від 12 жовтня 1977 року виконавчим комітетом Черкаської міської ради було дотримано норми діючого на той час законодавства, яке регулювало питання прийняття в експлуатацію , визнання права власності на новостворене нерухоме майно та затвердження (зміни) ідеальних долей між співвласниками по їх згоді в домоволодіннях;

2) Дане рішення міської ради за життя не оспорювалося співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 і зокрема ОСОБА_10 , частку якого у вигляді ? частини будинку по АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_17 ( яка також не оскаржувала дане рішення), а після неї позивач ОСОБА_6 і ця обставина була встановлена судовими рішеннями у інших цивільних справах , - суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_6 до Виконкому Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Черкаської міської ради.

Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці без надання доказів, що спростовують висновки суду, є не суттєвими , не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи ,та не дають підстав для зміни чи скасування оспорюваного рішення суду.

Частиною 1 ст.308 ЦПК України передбачено , що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а ч.2 ст.308 ЦПК України передбачає також , що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Тому , за встановлених обставин апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2015 року - відхилити .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Виконкому Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання недійсним та скасування рішення Виконкому Черкаської міської ради - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :