У х в а л а

іменем україни

29 липня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Умнової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Іршавської районної спілки споживчих товариств, Виконавчого комітету Іршавської міської ради про визнання правочину дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, за касаційною скаргою представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16 ОСОБА_17 - ОСОБА_10 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2011 року позов задоволено. Визнано дійсним договір купівлі-продажу основних засобів від 22 вересня 2011 року щодо відчуження Ѕ частини незавершеного будівництвом овочесховища в АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4 право власності на нерухоме майно - Ѕ частини торгового комплексу, що розташований по АДРЕСА_1

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 на рішення Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2011 року закрито, оскільки права заявників ухваленим у справі рішенням не порушені.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушенням судом норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Закриваючи апеляційне провадження, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_10, діючи в інтересах заявників не довів, що рішенням Іршавського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2011 року, ухваленим у даній справі, суд вирішив питання про права та обов'язки заявників та не надав доказів порушення прав заявників на Ѕ частини незавершеного будівництвом овочесховища по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, надану для його обслуговування.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ухвала суду апеляційної інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_16 ОСОБА_17 - ОСОБА_10, відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова