Провадження №22-ц/784/1782/15
Головуючий у першій інстанції-Гуденко О.А.
Категорія 48 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Данилової О.О.,

суддів - Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

при секретарі - Свіщуку О.В.,

за участю представника Відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року у цивільній справі за позовом

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про поділ майна подружжя

У С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивачка зазначала, що з грудня 2003 року по червень 2014 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 Мають доньку ОСОБА_5, 2004 року народження. За час шлюбу ними придбано автомобіль марки Мазда-5, 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_1, та 32/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 Цій частці будинку разом з часткою, яка належить матері відповідача ОСОБА_6 (29/100), у серпні 2012 року надано нову адресу - АДРЕСА_1 У 2013 році співвласникам будинку передано у власність земельну ділянку площею 137 кв.м для обслуговування житлового будинку.

Посилаючись на заперечення відповідачем її прав на спільне майно подружжя, наявність підстав для збільшення її частки з урахуванням інтересів дитини, та уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_7 просила визнати за нею право власності на 13/100 часток будинку та стягнути на її користь компенсацію вартості 2/3 частин автомобіля, що складає 110 266, 87 грн. (а.с. 119).

Відповідач ОСОБА_3, діючи через свого представника, позов визнав частково, не заперечуючи право позивачки на отримання ? частини вартості автомобіля, посилався на те, що належна йому частка житлового будинку є його особистою власністю, що виникла на підставі договору довічного утримання у 1995 році, тобто до шлюбу з ОСОБА_7

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року позов задоволено частково. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто 82 700 грн. компенсації вартості ? частини автомобіля. У задоволенні решти вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_8 просив рішення скасувати та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Апелянт посилався на те, що суд не дав оцінку тому факту, що довічне утримання ОСОБА_9 надавалось в тому числі в період шлюбу.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Власність у сім'ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Аналогічно вирішував ці питання і КЗпШ, який діяв до 2004 року.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної сумісної власності на майно подружжя) визначені статтею 22 КЗпШ та статтею 60 СК. За змістом цих норм майно, набуте подружжям за період шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу у дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них (особистою власністю) (частина 1 статті 24 КЗпШ, частина 1 статті 57 СК).

За правилами статті 70 СК у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 70 СК суду надано право збільшити частку майна дружини, чоловіка за наявності обставин, що мають істотне значення.

Частиною 3 цієї норми передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Верховний Суд України в постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя» (пункт 30) роз'яснив, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 статті 70 СК в окремих випадках може відступити від засад рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Інтереси неповнолітніх дітей, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засад рівності часток.

Отже основною підставою для застосування правила відступлення від рівності часток подружжя є не тільки факт проживання дітей з одним з подружжя, але і доведеність факту недостатності розміру аліментів, які отримує подружжя, з яким проживають діти, для забезпечення їх відповідного розвитку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 і ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 11 грудня 2003 року по 16 червня 2014 року (а.с. 5). Подружжя має доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6).

На утримання доньки ОСОБА_5 відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу).

Середній розмір аліментів, розрахований з заробітку ОСОБА_3 за січень-березень 2015 року, складає 2 240 грн. на місяць (а.с. 105, 128).

У період шлюбу, 3 жовтня 2009 року, подружжям було придбано автомобіль марки «Мазда-5», 2006 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 9). У серпні 2013 року автомобіль продано матері відповідача - ОСОБА_6 (а.с. 74).

Ринкова вартість автомобіля марки «Мазда-5» станом на травень 2015 року складає 165 400, 30 грн. (а.с. 124).

Встановивши ці обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до статті 60 СК автомобіль марки «Мазда-5» є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно до частини 1 статті 70 СК права чоловіка та дружини є рівними, а оскільки це майно продане ОСОБА_3 іншій особі, суд стягнув грошову компенсацію на користь позивачки в розмірі 82 700 грн.

При цьому суд не встановив підстав для збільшення частки ОСОБА_4, вірно зазначивши в рішенні про недоведеність обставин, що передбачені частинами 2, 3 статті 70 СК.

Доводів, які б спростовували висновки суду в цій частині апеляційна скарга не містить.

Відповідає обставинам справи і висновок суду про те, що спірна частка будинку № 6/1 по вул. 1 Слобідській у м. Миколаєві є особистою приватною власністю ОСОБА_3

Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 грудня 1995 року ОСОБА_3 набув право власності на 32/100 частки житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на підставі договору довічного утримання, укладеного між ним та його бабусею - ОСОБА_9 (а.с. 29).

Моментом набуття права власності на нерухомість за договором довічного утримання відповідно до правил статей 128, 425 ЦК УРСР, який діяв на час його укладення, є нотаріальне посвідчення цього договору.

Отже, ОСОБА_3 набув право власності на 32/100 частки спірного будинку у 1995 році, тобто за вісім років до укладення шлюбу з позивачкою, що і визначає режим спірної нерухомості як особистої власності відповідача.

Відчужувач ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с. 107).

Зміна адреси та часток у спільній власності сталась внаслідок того, що у серпні 2012 році частки житлового будинку АДРЕСА_1, які належали ОСОБА_3 (32/100) та його матері ОСОБА_6 (29/100) виділені в окрему адресу - вул. 1 Слобідська, 6/1 (а.с. 11).

Таким чином основний висновок суду першої інстанції про недоведеність виникнення права спільної власності на частку житлового будинку, набутого ОСОБА_3 до шлюбу з ОСОБА_4, відповідає обставинам справи та вимогам норм цивільного та сімейного законодавства.

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання апелянта на те, що спірна частка нерухомості набула статус спільного майна подружжя.

Питання виникнення права спільної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові врегульовано статтею 62 СК.

Відповідно до цієї норми підставою виникнення такого права є істотне збільшення у своїй вартості особистого майна внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Але підстав, передбачених статтею 62 СК, позивачка не зазначала та на можливість застосування цієї норми до спірних правовідносин не посилалась.

Інших підстав виникнення права спільної власності на майно, що є особистою власністю одного з подружжя, діюче законодавство не передбачає.

Оскільки доводи апелянта висновки суду не спростовуються, колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому і підстав для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді