Справа №583/335/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Ярошенко Т. О.
Номер провадження 22-ц/788/950/15 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

05 травня 2015 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року

в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а:

05 лютого 2015 року позивач звернувся до суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що 01 лютого 2012 року він передав в борг ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 312650 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою, яку він написав власноручно в присутності двох свідків. Борг відповідач зобов'язувався повернути в строк до 20 березня 2012 року, але кошти не повернув, тому просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 1402262 грн. 27 коп., з яких 312650 грн. основного боргу, 26602 грн. 27 коп. 3% річних від простроченої суми позики, 1063010 грн. 10% процентів за користування позикою та судові витрати у справі.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1402262 грн. 27 коп., 10% за користування позикою 1063010 грн. та понесені судові витрати в сумі 3775 грн. 80 коп., а всього 1406038 грн. 07 коп.

На зазначене рішення представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом неповно з'ясовано обставини наявності у відповідача зобов'язання по сплаті щомісячно 10% від суми позики на користь позивача, а також не встановлено обставини наявності чи відсутності у відповідача зобов'язання по сплаті 10% зав весь час прострочення зобов'язання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав:

Відповідно до ч. 1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2012 року ОСОБА_3 у присутності двох свідків позичив у ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 312650 грн. зі строком повернення до 20 березня 2012 року. В разі несвоєчасної оплати суми позики відповідач зобов'язався сплачувати відсотки в розмірі 10% від простроченої суми щомісячно, що підтверджується розпискою (а.с.6).

20 січня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення позики, що підтверджується копіями квитанції про відправлення цінного листа та описом вкладення до нього від 20 січня 2015 року (а.с.8).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено порушення його прав через невиконання відповідачем умов укладеного договору позики, а саме неповернення до 20 березня 2012 року суми боргу, неустойки за порушення зобовязань та 3 проценти річних від простроченої суми.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, так як суд дійшов їх правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

Згідно ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

О

скільки відповідачем не виконані умови договору, то суд обґрунтовано задовольнив позов.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо не з'ясованих обставин наявності у відповідача зобов'язання по сплаті щомісячно 10% від суми позики на користь позивача, а також по сплаті 10% зав весь час прострочення зобов'язання, оскільки такі обставини ґрунтується на вимогах чинного законодавства та передбачені умовами договору позики.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про невірність застосування судом норм матеріального чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до невірного вирішення справи.

За таких обставин, коли суд ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26 березня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -