печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

06 травня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Козлова Р.Ю.,

при секретарі - Скирді В. Є.,

розглянувши заяву представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Енергомаркет», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом про стягнення з відповідачів суми боргу за кредитним договором у розмірі 438 170 грн. 82 коп.

Одночасно з позовом, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, які належать відповідачам, в межах суми пред'явлених вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року у задоволені заяви представника Публічного акціонерного товариства " Райффайзен Банк Аваль " про забезпечення його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа. ТОВ " Торгівельна компанія " Енергомаркет " про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 16 грудня 2014 року, ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2014 року скасовано та передано питання про забезпечення позову передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У судове засіданні представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову.

Представник відповідача ОСОБА_1 проти задоволення заяви заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 та представник відповідача ТОВ «ТК «Енергомаркет» у судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача вказав, що ТОВ " ТК «Енергомаркет " та його фінансові поручителі - відповідачі ухиляються від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 010/Р1-01-09-1-0/12/48 з моменту його укладання та не здійснили жодного платежу як після пред'явлення вимоги про сплату заборгованості, так і з моменту укладення договорів, тобто такі дії спрямовані на ухилення від виконаних зобов'язання, а тому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

16 травня 2014 року відповідачам були направлені претензії (вимоги) про погашених заборгованості, проте заборгованість, як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих розрахунків відповідачами не погашена.

Обґрунтовуючи заяву по забезпечення позову, представник позивача посилається на те, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 4 постанови №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді з про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчити зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, ч. 2 ст. 151 ЦПК України передбачено , у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено; причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник заявника у порушення п.3. ч. 2 ст. 151 ЦПК України не зазначив на яке майно, що належить відповідачам та за якою адресою воно знаходиться, а також , на які розрахункові рахунки відповідачів суд повинен накласти арешт.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Разом з тим, представник заявника не позбавлений можливості звернутись до суду на будь-якій стадії цивільного процесу із заявою про забезпечення позову, яка б відповідача вимогам ч. 2 ст. 151 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення його позову до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Енергомаркет», про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ