27 травня 2015 року Справа № 202/1952/15-ц
Рішення

Іменем України

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Шклярука Д.С.

при секретарі - Коломоєць Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить суд визнати його батьківство відносно дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказує на те, що він і відповідачка ОСОБА_2 познайомились у 2006 році і покохали один одного. Вони будували спільні плани, почали жити інтимним життям і через деякий час відповідачка завагітніла від нього.

18 грудня 2006 року у них народився син, якого назвали ОСОБА_3 і з цього часу вони почали проживати разом без укладення шлюбу: то за його місцем проживання, то у квартирі батьків відповідачки. Проте, через деякий час відповідачка почала зловживати алкогольними напоями і вести розпусний спосіб життя - проводила багато часу в компаніях малознайомих йому людей, не приходила додому на ніч тощо. Ніякі вмовляння і спроби налагодити стосунки так і не вплинули на відповідачку. У зв'язку з цим, коли дитині виповнилось шість років (у 2012 році), вони з відпвоідачкою розлучились, а дитина залишилась проживати разом із матір'ю. Слід зазначити, що він після цього не припиняв стосунків з сином, а продовжував приймати участь у його утриманні та вихованні, періодично забираючи його до себе додому.

Згодом відповідачка самостійно звернулась до Індустріального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції для реєстрації народження дитини. Зазначений державний орган здійснив таку реєстрацію, про що складено відповідний актовий запис за № 4 і 22 жовтня 2013 року видав свідоцтво про народження дитини.

Із зазначеного свідоцтва вбачається, що запис про батька дитини проведений в порядку, передбаченому ст. 135 СК України, як при невстановленому батьківстві: прізвище дитини записано зі слів та за прізвищем матері ОСОБА_2, а його ім'я і по батькові зроблені за вказівкою відповідачки ОСОБА_4. При тому, що по батькові дитини збігається із справжнім його ім'ям, це не дає підстав вважати, що саме він записаний батьком дитини. У графі про батька батьком ОСОБА_3 зазначена особа за прізвищем Латонін, що не збігається із справжнім його прізвищем - ОСОБА_1.

Будучи дійсним батьком ОСОБА_3 і бажаючи мати права і обов'язки щодо дитини як батько він вимушений звернутися до суду з позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та посилаючись на викладені у позовній заяві обставини просили вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та підтвердила, що при отриманні в відділі РАЦС свідоцтва про народження дитини, без відома позивача, попрохала внести до актового запису про народження дитини відомості про батька дитини з її слів, відповідно до ст. 135 СК України. При цьому вона жодного разу не заперечувала, що позивач є дійсним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник Індустріального ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд сповіщено не було, заперечень проти позову не надано.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 народився 18 грудня 2006 року в м. Дніпропетровську, проте актовий запис № 4 про його народження був складений Індустріальним ВРАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції лише 22.10.2013 року.

При цьому, відповідно до ст. 135 СК України відомості про батька дитини у актовому записі, а й відповідно у свідоцтві про народження серії 1-КИ № 456807, були записані зі слів відповідачки.

Згідно із ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено статтями 126 і 127 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. В даному випадку запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу: за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і за прізвищем матері, яка не перебувала у шлюбі, за її вказівкою на ім'я та по батькові дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь- які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на рахунок відповідача відносяться судові витрати.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215, 365 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати батьківство ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, щодо дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Внести наступні зміни до актового запису № 4 від 22 жовтня 2013 року складеного Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції про народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: у відомостях про батьківство батьком дитини вказати - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.С. Шклярук