Справа № 368/618/14-ц
Провадження № 2/368/6/15
Рішення

іменем України

"29" квітня 2015 р. м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючого: судді Закаблук О.В.

При секретарі: Вареник О.Л.

Позивача: ОСОБА_1

Представника позивача: ОСОБА_2

Відповідача: ОСОБА_3

Представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, суд, -

В С Т А Н О В И В :

09.04.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, ( а.с., 3 4), в якій позивач просив суд винести рішення, яким:

- провести поділ між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільного майна, що належить до спільної сумісної власності та було набуте ними під час спільного шлюбу, а саме:

- житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2.

- призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу для з'ясування можливості поділу будинку за варіантом запропонованим ОСОБА_1 та інших варіантів поділу житлового будинку та земельної ділянки.

Поставити на вирішення експертів наступні запитання:

- Яка вартість житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2 на час проведення експертизи?

- Чи можливо виділити ОСОБА_1 наступні кімнати житлового будинку: веранду, прихожу, кухню, житлова кімната (спальня), житлова кімната (зала) в житловому будинку за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2, а господарські будівлі споруди поділити відповідно до частки кожного співвласника?

- Які інші можливі варіанти поділу житлового будинку за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2 відповідно до належних часток співвласників, а саме 1/2 та 1/2?

Свої позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовував в мотивувальній частині позовної заяви наступним:

22.06.1970 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_3 (далі-Відповідач) було укладено шлюб, у зв'язку з чим Відділ реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про укладання шлюбу.

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач повнолітніх дітей, а саме:

- ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1;

- ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;

Подружнє життя з Відповідачем у Позивача не склалося, оскільки як виявилось згодом їхні характери є зовсім різними, погляди Позивача та Відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними виникали конфлікти. Позивач та Відповідач не могли знайти порозуміння.

Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання Позивача та Відповідача як подружжя стало неможливим, тому вже майже шість років Позивач та Відповідач не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо. Отже, шлюбні відносини між Позивачем та Відповідачем припинилися.

У зв'язку з припиненням шлюбних відносин між Позивачем та Відповідачем Позивач звернувся до Кагарлицького районного суду з позовом про розірвання шлюбу. На час подачі даної заяви рішення судом не прийнято.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

За час спільного шлюбу Позивачем та Відповідачем було набуто спільне майно. Зокрема:

- житловий будинок, господарські будівлі і споруди, що розташований за адресою Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2.

Отже, за час спільного шлюбу Позивачем та Відповідачем було набуто майно, яке відповідно до вищезазначених норм Сімейного кодексу України належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності.

З метою поділу спільного майна Позивач неодноразово звертався до Відповідача з проханням провести поділ майна. Однак, згоди щодо поділу спільного майна між Позивачем та відповідачем досягнуто не було, чим порушується право Позивача на поділ та отримання частки спільного майна.

Тому, Позивач вимушений звертатись для вирішення питання поділу до суду.

Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між: ними або шлюбним договором.

Відповідно до вказаних норм Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право на поділ майна та виділення частки, які є рівними.

При вирішенні судом питання про поділ майна Позивач бажає щоб за ним залишили частину житлового будинку із входом, оскільки Позивач на даний час перебуває на пенсії та має поганий стан здоров'я, який не дає Позивачу можливості здійснювати добудови чи перебудови. Також, для перебудови потрібно значні кошти, яких у Позивача не має.

Згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі

Згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Автоматизованою системою документообігу суду для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В.

10.04.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України Кагарлицьким районним судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду, ( а.с., 8).

24.04.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшло письмове заперечення відповідачки ОСОБА_7, ( а.с., 13 14), в якому вона просить суд винести рішення, яким:

- в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до мене в частині запропонованого ним варіанту поділу житлового будинку та господарських споруд, а також проведення судової будівельно-технічної експертизи відмовити, запропонувати мирний шлях вирішення даного спору .

Свою позицію щодо вирішення спору відповідачка ОСОБА_3 в мотивувальній частині обґрунтовувала наступним.

Згідно зі ст.128 ЦПК України після одержання позовної заяви відповідач має право подати до суду письмове заперечення проти позову.

У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області знаходиться цивільна справа №368/618/14-ц за позовом її чоловіка ОСОБА_1 до неї, - ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, до якого відноситься житловий будинок та господарські споруди біля нього.

У своєму позові Позивач приводить свою пропозицію щодо поділу спільного домоволодіння та просить суд провести судову будівельно-технічну експертизу.

В даному випадку вона, як відповідач заперечує проти даного позову в частині такого поділу житлового будинку та проведення судово-будівельної експертизи. Отже, в цій частині заявлених позовних вимог вважає їх незаконними та необгрунтованими.

В той же час своє заперечення проти позову обґрунтовує наступним:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є: інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження:

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Незважаючи на те, що частки подружжя в спільній сумісній власності визначаються рівними, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя, ураховуючи, наприклад, інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу, а також, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

З цього приводу зазначає, що Позивач з 2007року не сплатив жодної копійки за комунальні послуги, не проводив ремонту і не доглядав за будинком і тому та частина будинку, в якій він проживає перебуває у жахливому стані, що вона може підтвердити фотоматеріалами та показаннями свідків і наших дітей.

Позивач навіть не обмовився у своєму позові про те, що крім них у будинку зареєстрована і проживає сім»я їхньої дочки з неповнолітнім сином, які допомагають сплачувати компослуги, завдяки яким і утримується частина будинку та господарських споруд, які вони займають.

Особисто вона в цьому будинку не проживає, оскільки Позивач зробив її проживання в ньому нестерпним, про що свідчать документи з райвідділу міліції.

Крім того, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення, про що зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок".

Вважає, що вона має законну перевагу, тому що вона є хворою людиною похилого віку, інвалідом 3-ої групи з приводу онкозахворювання, що підтверджується медичними документами.

Разом з тим. вона є прибічником мирного врегулювання даного спору відповідно до сімейного законодавства України, адже вона не має лишніх коштів на оплату різних послуг, пов»язаних із судовим врегулюванням даного спору, оскільки майже вся пенсія йде на оплату ліків, які вона повинна вживати довічно, а також на оплату комунальних послуг в будинку, в якому проживає її чоловік, тому що вона не може допустити, щоб нам відключили світло та газопостачання.

В судовій практиці зазначається, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Основним призначенням будинку є забезпечення власника і членів його сім'ї житлом. Відповідно до будівельних норм і правил житлове приміщення (квартира) повинне складатися з жилої кімнатита інших допоміжних приміщень, а в умовах індивідуального житлового будинку - також із інших господарських будівель, розташованих на одній земельній ділянці з жилим будинком,

Тому не можна погодитися і з запропонованим Позивачем варіантом поділу будинку. Вона жінка, до того дуже хвора невзмозі прибудувати вхід та зробити таку перебудову, яку пропонує Позивач. І взагалі його варіант грубо порушує її права як співвласника даного будинку.

На даний будинок вона має правовстановлюючі документи, які суду надає, але не має технічного паспорт) на нього, оскільки старий паспорт давно втрачений, а нового ніхто не виготовляв.

В ході проведення слухання по даній справі судом на підставі ухвали суду, ( а.с., 60 62) було призначено будівельно технічну експертизу.

По результатам проведення експертизи на адресу суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно технічної експертизи № 7479/14 - 43 від 04.12.2014 року, ( а.с., 67 84), в якому запропоновано два варіанти поділу спірного житлового будинку в натурі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 з запропонованих експертами двох варіантів обрав варіант № 1, (а.с., 78 79), при цьому зазначив, що бажає, щоб його визначили, як першого співвласника в розумінні експертизи.

В обґрунтування даного варіанту зіслався на ту обставину, що має похилий вік, погане здоров»я, тому не зможе переобладнати будинок в усіх інших варіантах, ніж обрав він.

В судовому засіданні представник позивача, - ОСОБА_2 підтримав позицію свого довірителя, також при цьому зазначив, що, зважаючи на вік, стан здоров»я, розмір пенсійного утримання, варіант, обраний позивачем є в даному випадку оптимальним.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 з запропонованих експертами двох варіантів обрала варіант № 1, (а.с., 78 79), при цьому зазначила, що бажає, щоб його визначили, як першого співвласника в розумінні експертизи, тому не погоджується з вимогами позивача ОСОБА_1

В обґрунтування даного варіанту зіслалася на ту обставину, що, окрім того, що має похилий вік, погане здоров»я, лікується від онкологічного захворювання тому не зможе переобладнати будинок в усіх інших варіантах, ніж обрала вона.

В зв»язку з хворобою витрачає значні кошти на лікування, тому вільних коштів у неї немає. Що стосується тієї обставини, що вона на д аний час не проживає в даному будинку, то зазначила, що позивач ОСОБА_1 своїми неправомірними діями, - насильством в сім»ї, сам примусив її полишити дане домоволодіння, це при тому, що вона має такі ж права на даний будинок.

В судовому засіданні представник відповідача, - ОСОБА_4 підтримав позицію своєї довірительки, при цьому зазначив, що, окрім всього, що зазначила позивачка ОСОБА_3, хоче звернути увагу суду на кількість звернень до правоохоронних органів щодо неправомірної поведінки позивача ОСОБА_1 не тільки від відповідачки, - ОСОБА_3, а й від інших членів сім»ї сторін по справі, які проживають в спірному будинку.

Суд, вислухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до часткового задоволення позову, а саме що стосується поділу житлового будинку в натурі, то такі вимоги слід задовольнити, проте, не втому варіанті, який обрав позивач, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права.

22.06.1970 р. між ОСОБА_1 (далі-Позивач) та ОСОБА_3 (далі-Відповідач) було укладено шлюб, у зв'язку з чим Відділ реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції Київської області було видано свідоцтво про укладання шлюбу, серії 1 ОК № 157177 від 24 лютого 2014 року, ( а.с., 7).

Від спільного шлюбу Позивач та Відповідач мали двох дітей, але вони на час слухання справи є повнолітніми, тому їх інтереси під час вирішення даного спору судом не враховуються.

Подружнє життя з Відповідачем у Позивача в силу суб»єктивних причин не склалося, внаслідок чого сторони припинили шлюбні відносини.

Проте, за час спільного подружнього життя сторонами по справі було придбано житловий будинок, що підтверджується:

- свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.02.2004 року, де зазначено, що власником житлового будинку, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, буд. 2 є позивач по даній справі, - ОСОБА_1. Форма власності, - приватна, частка, - 1/1. Підстава, - рішення Стайківської сільської ради, ( а.с., 21).

- витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.02.2004 року, в якому зазначено, що власником житлового будинку, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, буд. 2 є позивач по даній справі, - ОСОБА_1. Форма власності, - приватна, частка, - 1/1. Підстава, - рішення Стайківської сільської ради, ( а.с., 22).

Як встановлено судом, Позивач ОСОБА_1 та Відповідачка ОСОБА_3 вже майже шість років не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо.

Слід зазначити окремо про причину не проживання відповідачки ОСОБА_3 в спірному житловому будинку.

На думку суду таке не проживання обумовлено негативною поведінкою позивача ОСОБА_1 в побуті стосовно відповідачки ОСОБА_3 та інших членів своєї сім»ї, що підтверджується чисельними доказами у виді матеріалів службових перевірок, проведених службовими особами Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області, та які приєднані до матеріалів справи.

Відповідно, в зв»язку з не проживанням, у сторін виник спір щодо майна, яке слід вирішити наступним чином.

Згідно ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Також згідно ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Отже, за час спільного шлюбу Позивачем та Відповідачем було набуто майно, яке відповідно до вищезазначених норм Сімейного кодексу України належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між: ними або шлюбним договором.

Проте, зглядаючись на варіанти поділу майна, які запропоновані експертами, суд не може розділити спірний житловий будинок в ідеальних частка, а саме, - 50/50, суд може розділити у варіанті, які обрані самими сторонами, проте, з урахуванням законних права та інтересів сторін по справі.

Відповідно до вказаних норм Сімейного кодексу України кожен із подружжя має право на поділ майна та виділення частки, які є рівними.

При вирішенні судом питання про поділ майна суд вважає за можливе обрати перший варіант поділу будинку, проте першим співвласником суд вважає за доцільне обрати відповідачку по справі, - ОСОБА_3.

Своє рішення суд обґрунтовує основними наступними чинниками:

- по перше, дійсно, позивач ОСОБА_8 хворіє на хвороби, проте, на суб»єктивну думку суду, на хвороби, на які посилається позивач, доданих до матеріалів справи, як зазвичай хворіють особи похилого віку.

На противагу хворобам, на які хворіє позивач ОСОБА_8, відповідачка є інвалідом третьої групи довічно, хворіє на онкологічне захворювання, що, на думку суду вимагає значних коштів на лікування, тому посилання позивача ОСОБА_8 на його матеріальний ста в порівнянні з відповідачкою суд оцінює критично.

Далі, згідно ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі

Згідно ч. 3 ст. 358 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

В судовій практиці зазначається, що при поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також які підсобні будівлі передаються власнику.

Основним призначенням будинку є забезпечення власника і членів його сім'ї житлом.

Відповідно до будівельних норм і правил житлове приміщення (квартира) повинне складатися з жилої кімнати та інших допоміжних приміщень, а в умовах індивідуального житлового будинку - також із інших господарських будівель, розташованих на одній земельній ділянці з жилим будинком.

Судові витрати.

Питання судових витрат врегульовано ст. 88 ЦПК України, тому суд приходить до висновку щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1, а саме, 243 грн. 60 коп. судового збору за подачу позовної заяви та 4920 грн. вартості оплаченої позивачем експертизи.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст.ст. 88, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, - задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СМ 377826, виданий 20 травня 2002 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, 52/100 частки права власності на будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2, та виділити йому:

Житлова (1-4) пл. 9,80 кв.м.;

житлова (1-5) пл. 8,30 кв.м.;

житлова (1-6) пл. 17,90 кв.м.;

1/2 Погріб з шийкою б2;

1/2 колодязь питний №1;

Вимощення №2;

Огорожа № 8;

1/2 Ворота з хвірткою №6;

Гараж Г;

Стінка підпірна № 9.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, 48/100 частки права власності на будинок, який розміщено за адресою: Київська область, Кагарлицький район, с. Стайки, вул. Амбулаторна, 2, та виділити їй:

веранда (1-1) пл. 24,70 кв.м.;

кухня (1-2) пл. 7,00 кв.м.;

туалет (1-8) пл. 0,80 кв.м.;

ванна (1-9) пл. 2,90 кв.м.;

їдальня (1-3) пл. 9,60 кв.м.;

житлова (1-7) пл. 16,20 кв.м.;

Ґанок а1;

Сарай - літня кухня Б;

Навіс б1;

Сарай б3;

Убиральня б;

1/2 Погріб з шийкою б2;

1/2 Колодязь питний №1,

1/2 Вимощення №2;

Огорожа №5;

1/2 Ворота з хвірткою №6.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СМ 377826, виданий 20 травня 2002 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_6, 6938 грн. в якості компенсації 2/100 вартості будинку.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_6, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт серії СМ 377826, виданий 20 травня 2002 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, кошти в сумі 5407 грн. 20 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст.223 ЦПК України.

Суддя: О.В. Закаблук