Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№22-ц/778/1252/15 Головуючий у 1 інстанції Котляр А.М.
Суддя-доповідач Краснокутська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Пільщик Л.В.,

Суддів: Краснокутської О.М.,

Сапун О.А.,

При секретарі Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою , ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник Олена Геннадіївна, ОСОБА_11 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г., ОСОБА_11 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що в жовтні 2009 року його тітка ОСОБА_11, яка знаходилась в Кіровоградському СІЗО попрохала його позичити у ОСОБА_5 100 000 грн. на послуги адвоката. ОСОБА_5 погодився та запропанував укласти договір позики та в якості зобов'язання укласти договір застави квартири АДРЕСА_1.

В листопаді 2009 року зазначена квартира була приватизована ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_12 та їм було видано свідоцтво про право власності.

17 грудня 2009 року у приватного нотаріуса Мельник О.Г. ОСОБА_5 відмовився від укладання договорів позики та застави та запропонував укласти договір купівлі-продажу квартири із умовою щодо проживання в ній всіх членів сім'ї ОСОБА_3 протягом двох років, тобто до повернення грошових коштів.

Оскільки інших джерел для отримання грошових коштів, необхідних для ОСОБА_11, у його родини не було, вони були вимушені погодитись на умови ОСОБА_5 і тому було укладено договір купівлі-продажу зазначеної квартири за 100 000 грн.

На підставі викладеного просив суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,який вчинений під психологічним тиском ОСОБА_5 та під впливом тяжких обставин.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог,суд першої інстанції виходив із того,що вони є недоведеними,оскільки доказів щодо психічного тиску ОСОБА_5 на позивача при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу квартири або вчинення правочину під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних для позивача умовах суду не надано.

Судова колегія вважає такі висновки правильними, виходячи із наступного.

За вимогами ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. . Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом першої інстанції встановлено і з матеріалів справи вбачається,що 17.12.2009 року між позивачем ОСОБА_3, а також ОСОБА_7,ОСОБА_9,ОСОБА_8 з одного боку та ОСОБА_5 з другого боку був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О.Г.,реєстровий №1784(а.с.5).

Із п.12 Договору вбачається, що сторони ,укладаючи договір, стверджували,що він не носить характер удаваної угоди, здійснюється без будь-яких погроз, примусу чи насильства,як морального,так і фізичного.

За умовами договору продавці зобов"язались у строк до 20.12.2011року звільнити квартиру та знятися з реєстраційного обліку.

Згідно п.3 Договору продаж здійснений за 100000гр.00коп.,які продавці отримали від покупця готівкою до укладення цього договору.

Оспорюючи договір на тих підставах,що він укладений під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, позивач посилався на те,що такими обставинам була необхідність отримання грошей,які він мав намір передати своїй родичці,яка знаходилась в СІЗО для оплати послуг адвоката.

Між тим доказів того,що гроші потрібні були терміново і саме для цієї мети і що ці обставини є тяжкими, а також щодо передачі суми,отриманої від продажу квартири , на оплату послуг адвоката з захисту близької особи в суді або на попередньому слідстві суду не надано.

Не надані суду і докази щодо вкрай невигідних умов договору або тиску відповідача на покупців.

Так, за умовами договору продавцям був наданий покупцем тривалий строк для звільнення квартири - до 20.12.2011року,що не може вважатись невигідною умовою. Позивач не оспорює того,що гроші в обумовленій сторонами сумі він та інші продавці отримали від покупця.

Зазначаючи про психічний тиск з боку відповідача, позивач, посилався на те,що цей тиск виражався у незгоді покупця надавати продавцям гроші у борг і у погоджуванні лише на договір купівлі-продажу,який вигідний лише йому, проте такі обставини не є психічним тиском з боку відповідача,оскільки покупець не зобов"язаний забезпечувати вигідні для продавця умови , а продавці вільні у своєму виборі щодо укладення договору.

В засіданні судової колегії позивач пояснив,що до теперішнього часу будь-яких дій з повернення отриманих грошей відповідачу за квартиру він та інші продавці не здійснювали.

Із здобутих у справі доказів вбачається,що сторони при укладенні договору купівлі-продажу квартири діяли вільно, на свій розсуд,без наявності будь-якого тиску з боку покупця, укладений договір як за своєю формою,так і за змістом відповідає вимогам ст.203 ЦК України і підстав для визнання його недійсним немає.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним спростовуються наведеними обставинами.

Судом повно і всебічно з"ясовані обставини справи,що мають доля неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 09 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: