АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/3371/15 Головуючий: 1 інстанції
· Справа: № 643/6772/14-ц Єлізаров І.Є.
· Категорія: договірні Доповідач: Швецова Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Швецової Л.А.,

Суддів: Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участі секретаря : Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2015 року у цивільній справі за позовом за позовом публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2014 року позивач публічне акціонерне товариство «Український Бізнес Банк» (далі ПАТ «Український Бізнес Банк») звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Український Бізнес Банк» заборгованість за Кредитним договором № КЗКСФ/1010120.1 від 15 березня 2013 року у розмірі 26 517,04 гривен та судовий збір у розмірі 265,17 гривен.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що15 березня 2013 року між ПАТ «Український Бізнес Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу у тимчасове користування кредит у розмірі 26250 гривень, строком користування до 14 березня 2015 року включно. Платою за користування кредиту кредитним договором встановлено проценти у розмірі 20,0% (двадцять відсотків) річних без ПДВ та щомісячна комісійна винагорода за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 577,50 (п'ятсот сімдесят сім) гривень 50 копійок без ПДВ. г»

Проте, ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 14.05.2014 року становить 26 517,04 гривен.

Представник відповідача ОСОБА_2, заперечуючи проти позовних вимог ПАТ «Український Бізнес Банк», звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив визнати кредитний договір № КЗКСФ/1010120.1 від 15.03.2013 недійсним, посилаючись на порушенням прав позичальника, встановлених ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» та необізнаністю позивача щодо недійсності договору внаслідок відсутності істотних умов договору.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2015 року позов ПАТ «Українського Бізнес Банку » - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Українського Бізнес Банку » суму заборгованості за кредитним договором КЗКСФ/1010120.1 у розмірі 26517 (двадцять шість тисяч п'ятсот сімнадцять ) гривен 04 копійок та судовий збір в розмірі 265 (двісті шістдесят п'ять ) гривен 17 копійок.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до «Українського Бізнес Банку » про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено.

Не погодившись із таким рішення районного суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні первісного позову Банку відмовити, а зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення цивільно-правового спору по суті.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи, вирішуючи цивільно-правовий спір, районний суд повно й всебічно дослідив обставини справи, представлені докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон їх регулюючий.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за його порушення визначені у Главі 51 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України.

Згідно з частиною 2 вказаної правової норми, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (тобто, залишку боргу в цілому), та сплати процентів.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно керувався зазначеними вище нормами матеріального права, а також умовами укладеного між сторонами договорів кредиту, а тому встановивши факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_2 своїх договірних зобов'язань, обґрунтовано задовольнив заявлені ПАТ «Український Бізнес Банк» позовні вимоги, стягнувши з відповідача по справі на користь банківської установи існуючу кредитну заборгованість за Кредитним договорам № КЗКСФ/1010120.1 від 15 березня 2013 року у розмірі 26 517,04 гривен та судовий збір у розмірі 265,17 гривен.

При цьому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання зазначеного Кредитного договору № КЗКСФ/1010120.1 від 15 березня 2013 року недійсним, за їх безпідставністю, надавши належну правову оцінку наведеним ОСОБА_2 доводам на обгрунтвання цих позовних вимог.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що зазначений Кредитний договір по своїй суті є несправедливим, позаяк суперечить положенням Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки був укладений на невигідних умовах саме для позичальника, , то ці доводи апелянта судова колегія оцінює критично та відхиляє, за їх недоведеність та необґрунтованістю. .

Інші доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим по справі рішенням та суб'єктивної його оцінки, є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: