Справа №489/4215/15-ц 13.10.2015 13.10.2015 13.10.2015
Справа № 489/4215/15-ц
Провадження № 22-ц/784/2443/15 Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Категорія: 24 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б.,

Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання: Богуславській О.М.

за участі позивача ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про визнання нарахування плати за комунальні послуги неправомірним,

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» (далі - МКП «Миколаївводоканал») про визнання нарахування плати за комунальні послуги неправомірним.

В обґрунтування своїх вимог вказував, що проживає у АДРЕСА_1, яка належить до державного жилого фонду, і є користувачем послуг, які надає МКП «Миколаївводоканал».

Посилаючись на те, що використання відповідачем для розрахунків оплати за спожиті послуги за жовтень 2014 р. - червень 2015 р. норм споживання, встановлених рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 385 від 26 червня 1998 р., суперечить Методиці визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженій наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 р. № 148, просив визнати такі нарахування за вказаний період неправомірними.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 р. в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на те, що висновки суду не відповідають положенням Методики і просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач проживає та зареєстрований в однокімнатній квартирі АДРЕСА_1 з усіма зручностями, яка відноситься до державного житлового фонду та знаходиться у багатоквартирному будинку. Він користується комунальними послугами з водопостачання та водовідведення, які як виконавець цих послуг надає відповідач.

Правовідносини, які виникли між сторонами щодо постачання питної води та водовідведення, врегульовані Законом України від 24 червня 2004 р. «Про житлово-комунальні послуги» (з наступними змінами), Законом України від 10 січня 2002 р. «Про питну воду та питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила) та Порядком розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання постановою, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1107 (далі - Порядок).

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» затвердження норм споживання житлово-комунальних послуг відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому законом порядку (ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Житловий будинок, в якому проживає позивач, та квартира, в якій він мешкає пристроями обліку споживання води не облаштовані.

Згідно із ст. 39 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 21, 22 Правил передбачено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:

з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

У разі коли споживач відповідно до законодавства має пільги з оплати послуг, у договорі робиться відповідна позначка. При цьому дані про зазначену пільгу вносяться у договір між виконавцем та постачальником.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1107 затверджено «Порядок розроблення та затвердження нормативів питного водопостачання» (далі - Порядок). За змістом пунктів 4, 5 Порядку нормативи питного водопостачання у конкретному населеному пункті розробляються на замовлення місцевих адміністрацій або органів місцевого самоврядування та затверджуються ними ж після відповідних узгоджень, з дотриманням певних умов конкретного населеного пункту та з урахуванням Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, яка розробляється та затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Згідно п. 3 Порядку перегляд нормативів питного водопостачання здійснюється один раз на три роки, а у разі необхідності допускається їх

достроковий перегляд.

В силу п. 1. 4 Методики визначення нормативів питного водопостачання населення, затвердженої наказом Держжитлокомунгоспу України від 27 вересня 2005 р. № 148, нормативи водопостачання, визначені за даною методикою, використовуються також для розрахунку та встановлення норм споживання питної води населенням в залежності від ступеню благоустрою житлових будинків.

Судом встановлено, що відповідач нараховує позивачу плату за водопостачання та водовідведення у відповідності до пунктів 21- 22 Правил із розрахунку норм споживання, які встановлені рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 р. за № 385 (додаток № 2) та з урахуванням пільги, оскільки на підставі Закону України «Про реабілітацію України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» позивач як реабілітована особа користується 50 % знижкою на комунальні послуги в межах норм, передбачених чинним законодавством.

Зокрема, відносно помешкання позивача норма споживання визначена із розрахунку: водопостачання - 9 куб. метрів на одну особу в місяць, а водовідведення - 8,85 куб. метрів.

Вказані норми споживання виконкомом Миколаївської міської ради не переглядались.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що хоча норми споживання і не переглядались органами місцевого самоврядування з 1998 р., що суперечить вимогам Порядку та Методики, але у виконавця послуг з водопостачання та водовідведення, яким є відповідач, відсутні повноваження щодо їх перегляду.

Таким чином, відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з того, що в межах своєї компетенції відповідач правомірно здійснював нарахування позивачу плати за надані комунальні послуги, виходячи із норм споживання, які встановлені рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 26 червня 1998 р. № 385 (додаток № 2), оскільки затвердження норм споживання води та водовідведення відноситься до повноважень органів місцевого самоврядування.

За такого, доводи апелянта про те, що відповідачем через використання норм споживання, які не переглянуті відповідно до вимог чинного законодавства, невірно нарахована плата за надані комунальні послуги, є необґрунтованими.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що нормативи на водоспоживання та на водовідведення, встановлені виконкомом Миколаївської міської ради, не узгоджуються з вимогами чинного законодавства, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки перегляд вказаних норм не відноситься до повноважень відповідача по справі - МКП «Миколаївводоканал».

Враховуючи викладене, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: