У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

Мартинюка В.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради, усунення перешкод у проведенні реконструкції квартири, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2005 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом. Зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 11 квітня 2001 року № 286 їй надано дозвіл на реконструкцію квартири під торгівельний центр з виключенням квартири з житлового фонду. 27 квітня 2001 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси позивачу надано дозвіл на виконання робіт по реконструкції квартири. Однак на підставі звернень відповідачів виконавчий комітет Одеської міської ради рішенням від 28 жовтня 2004 року № 649 скасував своє рішення від 11 квітня 2001 року № 286 про надання дозволу на реконструкцію квартири. Посилаючись на незаконність останнього, ОСОБА_3 просила позов задовольнити.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено. Рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2004 року № 649 «Про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11 квітня 2001 року № 286 «Про реконструкцію жилого приміщення АДРЕСА_1 з влаштуванням в ньому торгового центру, виключення його з житлового фонду» визнано незаконним та скасовано. Усунено перешкоди ОСОБА_3 в проведенні реконструкції квартири АДРЕСА_1 та будівництві другої черги торгівельного центру. Зобовʼязано ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9 не перешкоджати в проведенні реконструкції та будівництві другої черги торгівельного центру та здійснення права власності відносно квартири АДРЕСА_1 та прийняття після реконструкції до експлуатації вказаної квартири з прибудовою другої черги торгівельного центру. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

ОСОБА_3 звернулась до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у позові, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, оскільки самочинно прибудований вхідний тамбур до квартири не був передбачений проектом реконструкції квартири, дозвіл на його будівництво не надавався.

Однак повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду неможливо.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 286 від 11 квітня 2001 року ОСОБА_3 надано дозвіл на реконструкцію квартири під торгівельний центр з виключенням квартири з житлового фонду. Реконструкція квартири під торгівельний центр складається з двох черг: реконструкція квартири під продовольчий магазин (перша черга) та добудови інтернет-кафе до торцевої частини будинку (друга черга).

27 квітня 2001 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси надано дозвіл ОСОБА_3 на виконання робіт першої черги по реконструкції квартири під магазин (без облаштування прибудови).

Судами встановлено, що ОСОБА_3 без належного проекту та дозволу здійснила самочинне будівництво прибудови до квартири (вхідного тамбура) з підвалом. У зв'язку з цим виконавчим комітетом Одеської міської ради рішенням № 649 від 28 жовтня 2004 року було скасовано рішення № 286 від 11 квітня 2001 року про надання дозволу на реконструкцію квартири.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Відповідно до п. 5 рішення Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Враховуючи наведене та встановивши те, що у ОСОБА_3 виникли права щодо проведення реконструкції квартири на підставі раніше ухваленого рішення про надання дозволу на це і вона не погоджується з рішенням виконкому, яким попереднє рішення скасовано, що порушує її права, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виконавчий комітет Одеської міської ради не міг скасовувати своє рішення від 11 квітня 2001 року.

Проведення реконструкції квартири з відхиленням від проекту, порушенням будівельних норм і правил тягне за собою інші правові наслідки, встановлені ст. 376 ЦК України, а законність рішення про надання дозволу на проведення реконструкції може бути предметом перевірки за зверненням осіб, які вважають, що таким рішенням порушені їх права та інтереси.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції помилково скасовано рішення суду першої інстанції в частині визнання незаконним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2004 року № 649 «Про скасування рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 11 квітня 2001 року № 286 «Про реконструкцію жилого приміщення АДРЕСА_1 з влаштуванням в ньому торгового центру, виключення його з житлового фонду», тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі в цій частині рішення суду першої інстанції, яке ухвалено згідно із законом.

В іншій частині рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

При цьому колегія суддів виходить із положень ст. 335 ЦПК України, згідно якої під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 23 грудня 2014 року у частині вирішення вимог ОСОБА_3 про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 28 жовтня 2004 року № 649 скасувати, залишити в силі в цій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2014 року.

В іншій частині рішення апеляційного суду залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук