УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Кадєтової О.В.,

Наумчука М.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва Олександра Олександровича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» (далі - ПАТ КБ «Правекс-Банк»), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначала, що 19 вересня 2008 року між акціонерним комерційним банком «Правекс - Банк» (далі - АКБ «Правекс-Банк») і нею був укладений кредитний договір, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 167 800 доларів США на строк до 19 вересня 2022 року. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 19 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

ПАТ КБ «Правекс-Банк» є правонаступником АКБ «Правекс-Банк».

24 березня 2010 року за заявою АКБ «Правекс-Банк» приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергєєвим О.О. було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, надано право ПАТ КБ «Правекс-Банк» задовольнити свої вимоги за період з 1 грудня 2008 року до 24 березня 2010 року у розмірі 205 448 доларів США, що складаються із заборгованості за кредитом, процентів та пені за несвоєчасну сплату кредиту й процентів.

ОСОБА_3 просила суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і скасувати його, оскільки вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме: пунктів 283, 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України від 3 березня 2004 року за № 283/8882, (далі - Інструкція), у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, статті 35 Закону України «Про іпотеку»; статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Зокрема, посилалась на те, що жодних вимог про усунення нею порушень і про намір вчинити певні дії, як того вимагає стаття 35 Закону України «Про іпотеку» та пункт 283 Інструкції, від іпотекодержателя вона не отримувала. Крім того, указана у виконавчому написі сума перевищує фактичний розмір заборгованості перед банком, спір щодо розміру заборгованості перебував на розгляді у суді.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року позов задоволено: визнано виконавчий напис від 24 березня 2010 року таким, що не підлягає виконанню.

Додатковим рішенням Київського районного суду міста Харкова від 16 травня 2014 року стягнуто солідарно із ПАТ КБ «Правекс-Банк» та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сергєєва О.О. на користь ОСОБА_3 витрати на сплату судового збору у розмірі 114 грн 70 коп., а саме по 57 грн 35 коп. з кожного.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 9 липня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилено, рішення апеляційного суду Харківської області від 9 липня 2014 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у порядку, встановленому Главою 3 Розділу V ЦПК України, скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2014 року, справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з пунктом 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

За ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

У справі встановлено, що 19 вересня 2008 року між АКБ «Правекс-Банк» і ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 167 800 доларів США на строк до 19 вересня 2022 року. На забезпечення виконання кредитного зобов'язання 19 вересня 2008 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира АДРЕСА_1.

ПАТ КБ «Правекс-Банк» є правонаступником АКБ «Правекс-Банк».

У зв'язку з порушенням позичальником умов договору у вересні 2009 року ПАТ КБ «Правекс - Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справа перебувала у провадженні суду. Проте 24 березня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. за заявою АКБ «Правекс - Банк» було вчинено виконавчий напис, згідно з яким звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1, яка на підставі договору купівлі-продажу від 19 вересня 2008 року належить на праві власності ОСОБА_3 За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, надано ПАТ КБ «Правекс-Банк» право задовольнити свої вимоги, що за період з 1 грудня 2008 року до 24 березня 2010 року склали 20 5448 доларів США, заборгованості за кредитом, процентів та пені за несвоєчасне сплату кредиту й за несвоєчасну сплату процентів (а. с. 6).

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 листопада 2010 року позов ПАТ КБ «Правекс - Банк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_3 180 633 доларів США кредитної заборгованості на користь ПАТ КБ «Правекс - Банк» (а. с. 61).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив із того, що існування спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором у суді на момент вчинення виконавчого напису є тією обставиною, яка виключає безспірність боргу та можливість його стягнення із боржника за виконавчим написом нотаріуса.

Внаслідок порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права апеляційним судом сума заборгованості за період з 1 січня 2009 року по 3 вересня 2009 року стягнута із ОСОБА_3 двічі, що свідчить про помилкове скасування судом апеляційної інстанції ухваленого згідно із законом рішення районного суду.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, встановивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника задовольнити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2014 року скасувати із залишенням в силі рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Т.П. Дербенцева

О.В. Кадєтова

М.І. Наумчук

С.Ф. Хопта