Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді - Шимківа С.С.

суддів: - Бондаренко Н.В., Василевича В.С.,

секретар судового засідання - Пиляй І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 квітня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Катеринівка Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі, ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки поданим ним доказам, зокрема: кредитному договору, що був укладений у шлюбі та виплачується ним по теперішній час; епікризу про лікування його мами, яка потребує його допомоги, тощо.

Зазначає, що протягом листопада-грудня 2014 року та з 17 травня 2015 року по теперішній час бере участь у проведенні антитерористичної операції на східних територіях України, у зв'язку з чим потребує додаткових витрат на харчування та обмундирування, лікування та реабілітацію.

Вказує, що не відповідають дійсності твердження позивачки про те, що він не надає допомогу на утримання його доньки.

__________________________________________________________________________

Справа № 569/2529/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Діонісьєва Н.М.

Провадження № 22-ц/787/1524/2015 Суддя-доповідач - Шимків С.С. Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 3 цієї ж статті визначено, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

З матеріалів справи вбачається, що у лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів та просила суд змінити розмір аліментів і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до досягнення нею повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Рівненського міського суду від 11 березня 2014 року з відповідача на її користь на утримання доньки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку. Проте, цих коштів на утримання дитини не вистачає, оскільки дитина має проблеми зі здоров'ям та потребує постійного лікування. Крім того, вона несе додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з необхідністю розвитку її здібностей.

Заочним рішенням Рівненського міського суду від 09 квітня 2015 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів та стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/2 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого на дитину відповідного віку, починаючи з дня вступу рішення суду в законну силу і до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки на підставі ст.192 СК України, суд першої виходив з того, що у позивачки не вистачає коштів на утримання дитини, оскільки вона має проблеми зі здоров'ям та потребує постійного лікування. Крім того, позивачка несе додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з необхідністю розвитку її здібностей.

З таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитися не може.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Право визначення підстав і предмета позову належить позивачеві (ст. ст. 3, 10, 31 ЦПК України).

Звертаючись до суду, ОСОБА_4 у позовній заяві підставами позову зазначила ст. 185 СК України, посилаючись на те, що у неї не вистачає коштів на утримання дитини, оскільки донька має проблеми зі здоров'ям та потребує постійного лікування. Крім того, вона несе додаткові витрати на утримання дитини, пов'язані з необхідністю розвитку її здібностей, харчуванням у садочку, покращенням соціально-побутових умов дитини, сплатою благодійних внесків та інше.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу, з яких підстав заявлено позов про збільшення розміру аліментів, і чи підлягає він задоволенню із зазначених позивачем підстав.

Обґрунтування позовних вимог потребою у додаткових витрат на дитину, які підтверджуються медичними довідками про наявність у дитини захворювань, довідками про відвідування нею "Арт-студії Гуллівуд" не може бути підставою для збільшення розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України, як зазначив суд у своєму рішенні, а може свідчити лише про наявність додаткових витрат на дитину, відповідно до ст.185 СК України.

Згідно ро"яснень, що містяться у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за змістом статті 185 Сімейного кодексу України передбачена участь батьків у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

Вирішуючи спір і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув; у достатньому обсязі не визначив характеру спірних правовідносин.

У той же час, у порушення вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України позивачка не надала суду доказів щодо розміру фактично понесених чи передбачуваних додаткових витрат.

Сама по собі довідка дитячої поліклініки № 1 РМДЛ про те, що дитина хворіла протягом 2014 року не свідчить про те, що в зв'язку з цим вона потребує додаткових витрат (а.с. 16).

Наданий позивачкою товарний чек від 04 лютого 2015 року б/н про придбання ліків на суму 2974 грн.30 коп. не свідчить про придбання нею цих ліків протягм 2014 року (а.с. 17-18).

Не надано також доказів про понесення додаткових витрат, пов"язаних з необхідністю розвитку здібностей дитини, її харчуванням у садочку, покращенням соціально-побутових умов дитини, сплатою благодійних внесків та інше

За таких обставин, висновок суду про часткове задоволення позову не можна вважати законним та обґрунтованим у зв"язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі ст.ст. 185, 192 СК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 31, 303, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Рівненського міського суду від 09 квітня 2015 року скасувати.

ОСОБА_4 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Голоовуючий-суддя С.С. Шимків

Судді: Н.В. Бондаренко

В.С. Василевич