АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 9641/2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Цокол Л.І.
Доповідач - Мараєва Н.Є
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 та представника ПАТ «Дельта Банк»

на рішення Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ«Дельта Банк», 3-особа :

Національний банк України

про захист прав споживачів, повернення банківського вкладу, відсотків на суму вкладу

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., перевіривши матеріали справи, обговоривши

доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 28 травня 2015 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дельта Банк», 3-особа : НБУ про захист прав споживачів, повернення банківського вкладу, відсотків на суму вкладу, а саме : стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 вклад в розмірі 45 000 грн., проценти в розмірі 943,15 грн., 3% річних в розмірі 110,96 грн., а всього 46 054,11 грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити це рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення про повне задоволення позовних вимог.

В апеляційних скаргах посилалися на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 10 червня 2014 р. між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) із строком повернення вкладу та нарахованих процентів 07.12.2014 р., процентна ставка склала 25,5%.

Згідно умов договору, позивачем було внесено на рахунок відповідача суму вкладу в розмірі 45 000,00грн.

Як зазначав позивач, відповідачем обов'язки за договором виконувались до закінчення дії договору, а саме, відповідно до умов договору нараховувались проценти за користування грошима.

6 грудня 2014 р. відповідач здійснив зарахування вкладу на поточний рахунок позивача, проте, скористатись можливістю отримати вказані кошти позивач був позбавлений можливості, внаслідок обмеження. Незважаючи на неодноразові звернення позивача, відповідач грошових коштів не повернув.

На час розгляду справи судом сума вкладу (депозиту) позивачу банком не повернута. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем доказами внесення грошових коштів; докази на спростування цих обставин відсутні.

Постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 р. № 516, зареєстрованою в МЮ України 29.12.2003 р. за № 1256/8577, затверджено Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, відповідно до пункту 1.1 якого вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу вклад (на першу вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником зобов'язання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Згідно ст.41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, строк банківського вкладу (депозиту, закінчився 7.12.2014 року.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що неповернення банком належних позивачу коштів (депозит), не дає позивачу можливості володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю (грошовими коштами), що з боку банку є грубим порушенням ст.41 Конституції України, а також ст.ст. 526, 530, 1058, 1061 ЦК України.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Суд також правильно вважав, що обмежуючи право власності позивача не у випадках і в порядку, встановлених Законом, а посилаючись на положення підзаконного нормативно-правового акту, відповідач безпідставно порушує конституційні основоположні права позивача; що відмовляючи повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує також положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Згідно ч.2 ст.1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеної по справі №6-140цс13 від 25.12.2013 р.,- за змістом ст.ст.526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). Однак, не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що визначальним фактором, який підтверджує виконання банком обов'язку повернути вклад та нараховані проценти є не лише їх перерахунок на поточний рахунок, але й надання вкладнику реальної можливості розпорядитись цими коштами. У випадку, якщо такої можливості надано не буде, обов'язок банку по поверненню коштів вважається не виконаним, і тому, позовна вимога про нарахування проценти за користування банком грошовим вкладом позивача протягом місяця та 3% річних за порушення грошового зобов'язання є правомірною.

Суд також правильно дійшов висновку що посилання відповідача на ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не можуть бути взяті до уваги, оскільки, порушення прав позивача виникло до віднесення банку до неплатоспроможних та введення тимчасової адміністрації.

Також судом обґрунтовано відхилені вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за іншими нарахованими відсотками та іншими платежами у розмірі 6 555,33грн., оскільки, позивачем не визначено їх походження, не надано підтвердження їх внесення, або підстави за яких вони були нараховані та/або перераховані на його поточний рахунок; що ці вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ПАТ «Дельта Банк» - відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2015 р. - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :