Справа № 279/8035/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Коростенський міськрайонний суд

Житомирської області

в складі: головуючого-судді Остапенко Н.М.

з участю секретаря Райвахівської Л.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.01.2004 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх років вони фактично припинили підтримувати шлюбні відносини, між ними виникають непорозуміння, що призводять до конфліктних ситуацій та неможливості подальшого проживання в шлюбі. Це негативно відображається на вихованні та психічному стані дитини, а тому просила шлюб розірвати, сина залишити на її вихованні.

21.09.2015 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання дитини, посилаючись на те, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Зазначив, що не згоден з тим, щоб син залишився проживати з матір,ю, оскільки в квартирі син має свою окрему кімнату, яка з метою збільшення ігрової площі була перебудована та утеплена лоджією і з,єднана з кімнатою. Був встановлений пластиковий балконний блок, що дає можливість достатньої кількості світла і свіжого повітря у дитячій кімнаті. Він намагався зберегти сім,ю, так як вважав, що у сина повинна бути повноцінна сім,я, але відповідачка не

бажала наладити сімейні стосунки, а навпаки намагається все зробити для того, щоб сім,я розпалася. В даний час йому стало відомо, що відповідачка зняла квартиру АДРЕСА_1, де проводить ремонт і куди без його згоди та без його дозволу приводила сина і хоче там його залишити проживати, а тому просив визначити місцем проживання сина з ним.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Зустрічний позов не визнала. Пояснила, що вона з відповідачем припинила подружні стосунки, відновлювати їх не має наміру. В даний час проживає в одній квартирі з відповідачем, але після розірвання шлюбу має намір переїхати проживати в іншу квартиру, в якій зробила ремонт, а саме в квартиру АДРЕСА_2. Просила визначити, щоб син проживав з нею.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав. Свій позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві.

Представник органу опіки та піклування Коростенської міської ради ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він підтримує висновок органу опіки та піклування Коростенської міської ради за яким визнано доцільним визначити місцем проживання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матірю.

Вислухавши пояснення сторін, представника органу опіки та піклування Коростенської міської ради, свідка ОСОБА_6, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 21.01.2004 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2 (свідоцтво про одруження а.с. 6). Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сторони втратили один до одного почуття кохання та взаємоповаги, у кожного з них склались різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, вони припинили сімейні та подружні стосунки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя неможливе, дана сім'я розпалась і шлюб носить формальний характер, а отже його слід розірвати.

Також, в суді встановлено, що батьки малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 не досягли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина після розірвання шлюбу, оскільки вони після розірвання шлюбу будуть проживати окремо.

Згідно висновку органу опіки та піклування Коростенської міської ради ( а.с.68), орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матірю ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 в суді дала показання про те, що нею вивчався емоційний та психологічний стан малолітнього ОСОБА_4, за результатами якого була

складена аналітична довідка. Психологічна служба ЗОШ № 2 м. Коростеня, де навчається дитина, рекомендує на даний час проживання ОСОБА_4 разом з матірю.

Згідно поданих сторонами письмових доказів судом встановлено, що як мати, так і батько дитини позитивно характеризується, працюють, кожен має можливість забезпечити належний фізичний, духовний, соціальний розвиток дитини сина ОСОБА_4.

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно вимог ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько , які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, її стан здоровя, обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись тільки з урахуванням прав та законних інтересів дитини її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою має бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.

З наданих суду доказів суд не вбачає виняткових обставин, за яких малолітня дитина ОСОБА_4 може бути розлучений з матірю.

Навпаки, зібрані по справі докази вказують на те, що дитині доцільно проживати з матірю.

Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, обставин справи, віку дитини, особливостей характеру її розвитку, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина разом з ним задоволенню не підлягають.

Тому, на підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.209 ч.3, 213-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 110-112, 161 СК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Марчук ) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований 21.01.2004 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маневицького районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2.

Визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 місце проживання матері ОСОБА_1.

Позивачці при розірванні шлюбу за її вибором залишити прізвище - ОСОБА_1.

ОСОБА_2 в зустрічному позові до ОСОБА_1 про визначення місцем проживання дитини з батьком відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошеня. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: