Справа № 748/3339/14-ц Провадження № 22-ц/795/1483/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Майборода С. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.,
при секретарі:Саповець Л.С.,
за участю:відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк" до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Чернігівського районного суду від 18 червня 2015 року, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскаржуваним рішенням Чернігівського районного суду від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_5 солідарно зі ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" 9546, 28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.11.2014 року становить 150258 грн. 44 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто зі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" по 751,29 грн судового збору з кожного. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" на користь ОСОБА_5 1 069 грн. 86 коп. понесених витрат, пов'язаних з оплатою судової експертизи.

Апелянт зазначає, що в ході розгляду справи було виявлено численні порушення умов кредитного договору з боку позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Крім того, вважає, що встановлена судом першої інстанції сума до стягнення є необґрунтованою, оскільки проценти і комісія розраховувалися з некоректної суми 27163 долари США, а не з правильної, встановленої судом першої інстанції суми 25206, 94 долари США. Також безпідставно змінювалася процентна ставка з 12,5% до 25%.

ОСОБА_7 також посилається на те, що кінцевий термін Кредитного договору (30.06.2017 року) ще не настав, а тому дострокове стягнення заборгованості є безпідставним та несправедливим, зважаючи на те, що за період з 02.07.2008 року по 12.11.2014 року ОСОБА_5 було сплачено 15660,66 доларів США тіла кредиту та 15453,60 долари США процентів, а всього 31114,26 доларів США, тоді як кредит вона отримала в сумі 122236 грн.

В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу ПАТ „УкрСиббанк" просить апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що жодних порушень умов кредитного договору ними допущено не було. Відповідач ОСОБА_5 не оскаржувала і не порушувала питання про розірвання кредитного договору, а отже, не вважала його умови несправедливими.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачів ОСОБА_5, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 02 липня 2008 року між АКІБ „УкрСиббанк" (на даний час - ПАТ „УкрСиббанк") та ОСОБА_5 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі 27163,00 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,50 % річних, а остання в свою чергу - прийняти, належним чином використати та повернути кредит у строк до 01 липня 2015 року щомісячними платежами, сплатити відсотки за користування кредитом, інші платежі, передбачені договором та належно виконувати взяті на себе зобов'язання (а.с.6-12).

В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 02 липня 2008 року було укладено договір поруки № 30108Р146 між АКІБ "Укрсиббанк" ( на даний час - ПАТ „УкрСиббанк" ) та ОСОБА_7, відповідно до умов якого останній зобов'язувався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 обов'язків за кредитним договором № 0 від 02 липня 2008 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.14-15).

Додатковою угодою № 1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 02 липня 2008 року та додатковою угодою № 1 до договору поруки № 30108Р146 від 02.07.2008 року, визначено зміну кінцевого терміну повернення кредиту не пізніше 30 червня 2017 року (а.с.13, 16).

Позивач зазначав, що внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_5 своїх зобов'язань за кредитним договором виникла прострочена заборгованість по наданому кредиту, яка за розрахунком позивача станом на 12.11.2014 року складає 12425,29 доларів США, з яких 11502,34 долари США - заборгованість за простроченим кредитом, 706,08 доларів США - заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом, 198,81 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 18,06 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом (а.с.17-29).

Заперечуючи правомірність здійснених банком нарахувань, ОСОБА_5 в судовому засіданні суду першої інстанції заявила клопотання про призначення судово-бухгалтерської (економічної) експертизи, яка була призначена ухвалою суду від 12.03.2015 року (а.с.147-148).

За висновком експерта № 951/15-24 від 25 травня 2015 року (а.с.202-220) за результатами проведення судово-економічної експертизи, в межах наданих на дослідження документів не видається за можливе підтвердити або спростувати, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_5 по сплаті процентів за кредит та погашення основної суми боргу перед Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк" станом на 12 листопада 2014 року відповідає умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору від 02 липня 2008 року № 0, а саме п.4.1 та графіку платежів з розрахунком до 06.2017, та розрахунковим документам щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором, враховуючи дати та суми фактичного погашення заборгованості за кредитом, процентам. Крім того, експерт в мотивувальній частині зазначила, що враховуючи всі обставини, в межах наданих на дослідження документів, відсутні підстави вважати, що кредитний договір від 02 липня 2008 року укладено з дотриманням вимог Закону України „Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ від 12.05.1991 та Постанови Національного банку України „Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту" від 10 травня 2007 року № 168.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції взяв до уваги як належний та допустимий доказ платіжне доручення № 1 від 02 липня 2008 року про перерахування з рахунку НОМЕР_1 на рахунок отримувача ТОВ „УкраАвтоЗаз-Сервіс" 122236 грн. ( а.с.96, 174), яке містить відповідні підписи, печатку та реквізити, що підтверджує перерахування банком вказаної суми. За таких обставин суд дійшов висновку, що банк свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 02 липня 2008 року виконав не в повному обсязі та ОСОБА_5 отримала кредитні кошти в сумі 122236 грн., яка станом на 02 липня 2008 року у відповідності до офіційного курсу НБУ (484,93) була еквівалентна 25206,94 доларів США, а оскільки відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 12 листопада 2014 року ОСОБА_5 сплачено по тілу кредиту 15 660,66 доларів США, залишок по тілу кредиту складає 9 546,28 доларів США ( 25206,94 - 15660,66), що за курсом НБУ станом на 12 листопада 2014 року ( 15,74) еквівалентно 150 258,44 грн., який підлягає стягненню з відповідачів солідарно.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам, суд зазначив, що не приймає наданий позивачем розрахунок процентів та пені по укладеному договору, оскільки його правильність не можливо підтвердити за відсутності первинних документів про виконання банком зобов'язань в повному обсязі.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах поданої відповідачем ОСОБА_7 апеляційної скарги приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу належить відхилити, виходячи з наступного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ „УкрСиббанк" до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги щодо скасування судового рішення в частині, що стосується відповідача ОСОБА_5, виходячи з наступного

Згідно вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідачем ОСОБА_5 апеляційна скарга не подавалась; апеляційна скарга подана лише відповідачем ОСОБА_7, при цьому апелянт не посилався на те, що він діє також від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_5 та не надав докази на підтвердження його повноважень діяти від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_5

Отже, по даній справі апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині, що стосується відповідача ОСОБА_5 в межах доводів його апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором № 0 від 02 липня 2008 року виконав не в повному обсязі та ОСОБА_5 отримала кредитні кошти в сумі 122236 грн., яка станом на 02 липня 2008 року у відповідності до офіційного курсу НБУ (484,93) була еквівалентна 25206,94 доларів США; що ОСОБА_5 припинила виплату кредитних коштів з липня 2014 року; що станом на 12 листопада 2014 року ОСОБА_5 сплачено по тілу кредиту 15660,66 доларів США; що залишок по тілу кредиту складає 9546,28 доларів США (25206,94 - 15660,66), що за курсом НБУ станом на 12 листопада 2014 року (15,74) еквівалентно 150258,44 грн. Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 не звернулась до банку для внесення змін до графіку платежів та в односторонньому порядку припинила виплати за укладеним кредитним договором, а отже порушила умови щодо своєчасної щомісячної сплати коштів.

По справі також встановлено, що банк у строки, визначені пунктом 6.2 укладеного договору про надання споживчого кредиту від 02 липня 2008 року направив позичальнику ОСОБА_5 повідомлення про порушення зобов'язань та дострокове повернення кредиту.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині дострокового стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту в сумі 9546,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 листопада 2014 року (15,74) еквівалентно 150258,44 грн.

Відповідачем ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів сплати за тілом кредиту суми, що перевищує 15660,66 доларів США, та не спростовано правильність розрахунку суду першої інстанції щодо залишку по тілу кредиту в сумі 9546,28 доларів США.

Крім того, ні позивач ПАТ «УкрСиббанк», ні відповідач ОСОБА_5 зазначене рішення суду не оскаржили, і суд апеляційної інстанції не має права перевіряти законність та обґрунтованість рішення суду в зазначеній частині, що стосується правовідносин позивача та відповідача ОСОБА_5

Поручитель ОСОБА_7 також був повідомлений банком у строки, визначені пунктом 6.2 договору про надання споживчого кредиту від 02 липня 2008 року про порушення зобов'язань та дострокове повернення кредиту, що підтверджується належними та допустимими доказами - копіями письмової вимоги банку від 10.10.2014 р. та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 16.10.2014 р. (а.с.36-38).

Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до договору поруки № 30108Р146, укладеному 02 липня 2008 року між АКІБ "Укрсиббанк" ( на даний час - ПАТ „УкрСиббанк" ) та ОСОБА_7, останній зобов'язувався відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_5 обов'язків за кредитним договором №0 від 02 липня 2008 року в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с.14-15).

Таким чином, висновок суду про стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заборгованості по кредиту в сумі 9546,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 листопада 2014 року (15,74) еквівалентно 150258,44 грн. в солідарному порядку, є вірним та обґрунтованим.

Посилання в апеляційній скарзі на зміну банком процентної ставки за користування кредитом з 12.5% до 25% є необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Згідно з пунктом 1.3.1 кредитного договору, за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі, збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п.1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу, встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Таким чином, проценти в подвійному розмірі (25%) банком нараховувались на прострочену суму основного боргу згідно з умовами укладеного кредитного договору. Що не можна розцінити як односторонню зміну банком умов договору. Аналогічна позиція викладена в п.28 постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги про те, що проценти нараховувались на суму кредитних коштів, вказану в тексті кредитного договору 27163 долари США, а не визначену розрахунком суду суму 25206,94 доларів США, оскільки у встановленому умовами договору порядку графіки платежів змінений не був. Тому такі доводи не спростовують правильності розрахунку суду за тілом кредит. У задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення процентів та пені за кредитним договором зазначеним рішенням суду було відмовлено, і банком апеляційна скарга не подана.

Відтак, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах закону і не спростовують правильний висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позову щодо стягнення з відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заборгованості по кредиту в сумі 9546,28 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12 листопада 2014 року (15,74) еквівалентно 150258,44 грн. в солідарному порядку, відсутні підстави для її задоволення. Тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду в межах апеляційної скарги - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: