Справа № 459/3567/14 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/4606/15 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів Зверхановської Л.Д. і Шеремети Н.О.,

при секретарі Ясиновській Я.М.,

за участю ОСОБА_3 - представника позивачки ОСОБА_4;

відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 квітня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 49 560 грн.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що згідно виконавчого провадження № 36754584 від 26.02.2013 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліментів в її користь на утримання доньок сторін ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 200 грн. щомісячно - починаючи з 23.10.2012 року і до досягнення доньками повноліття Однак відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку утримувати дітей, а також не виконує рішення суду по стягненню аліментів, кошти на утримання дітей сплачує нерегулярно та здебільшого не у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 01.08.2014 року у нього утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 25 146 грн. 35 коп. За розрахунками позивачки за період з 01 квітня 2013 року по липень 2014 року (включно) пеня за несвоєчасну виплату аліментів становить 49 560 грн. (а.с. 1-2).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 25 000 грн. неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с. 80-81).

Дане рішення оскаржили, як позивачка, так і відповідач.

Позивачка просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що суд не врахував те, що на момент подачі нею до суду даного позову заборгованість відповідача по сплаті аліментів вже становила 25 146 грн. 35 коп.

Вину відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів вважає доведеною, оскільки останній, хоча і офіційно ніде не працює, однак має стабільний заробіток, так як постійно їздить за межі України з метою придбання товару, який у подальшому збуває на ринках м. Червонограда, де має торговий павільйон.

Звертає увагу на те, що на час виникнення заборгованості у відповідача ще не було дітей від іншого шлюбу (а.с. 86-87).

Відповідач просить оскаржуване рішення змінити, зменшивши розмір неустойки, який підлягає до стягнення з нього, до 5 000 грн., покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та на неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що згідно довідки, яка міститься у матеріалах справи, ним частково було погашено заборгованість по сплаті аліментів і така станом на 28.05.2014 року вже становить 22 629 грн. 40 коп.

Стверджує, що шлюб між сторонами спору було розірвано з ініціативи позивачки, яка не дає йому можливості спілкуватися з дітьми, яких налаштовує проти нього, а в даний час звернулася до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав.

Також стверджує, що тривалий час він не мав роботи та існував за рахунок його батьків, а після того, як з початку 2013 року став регулярно в якості водія-перевізника виїзджати в Польщу, то рішенням суду від 07.08.2014 року за поданням виконавчої служби його було обмежено у виїзді за межі України і він знову втратив можливість заробітку.

Твердження позивачки про його стабільні високі заробітки вважає надуманим та не підтвердженим доказами.

Звертає увагу на те, що у жовтні 2014 року у нього в іншому шлюбі народилася дитина (а.с. 89-91).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки та відповідача на підтримання доводів поданих ними апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Статтями 10 і 60 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В оскаржуваному рішенні судом наведено розрахунки розміру неустойки (пені), яка виникла у відповідача станом по липень 2014 року включно, згідно яких така неустойна (пеня) становить 39 499 грн.

Позивачкою у поданій нею апеляційній скарзі вище згадані розрахунки розміру неустойки (пені) не спростовані, а відтак колегія суддів вважає доведеним факт наявності неустойки (пені) по сплаті аліментів саме у розмірі 39 499 грн.

В суді апеляційної інстанції представник позивачки визнав факт наявності судового рішення про накладення тимчасової заборони на виїзд відповідача за межі України у зв'язку з наявністю в останнього заборгованості по сплаті аліментів.

Позивачкою також не було подано до суду належних та допустимих доказів про наявність у відповідача стабільного заробітку.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги позивачки стосовно наявності у відповідача стабільного заробітку за результатами його постійних поїздок за межі України з метою придбання товару для подальшої його реалізації на ринках до уваги прийматися не можуть.

Частиною 2 ст. 196 Сімейного кодексу України суду надано право на зменшення розміру неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Відтак, з урахуванням того, що у відповідача на час ухвалення судом оскаржуваного рішення (а саме - 03.10.2014 року) народилася дитина у новому шлюбі (а.с. 26), суд вправі був зменшити розмір неустойки, який присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки, до 25 000 грн.

В той же час, матеріалами справи (зокрема - протоколом допиту відповідача в якості свідка від 06.09.2014 року у кримінальному провадженніи по факту злісної несплати ним аліментів) стверджується, що у відповідача у власності є автомобіль „Чері Тіго", який він у 2007 році придбав у кредит, а також двохкімнатна квартира (а.с. 36-37).

Відповідач є працездатною особою, 1980 року народження, і ним не було подано до суду будь-яких доказів, які б свідчили про проблеми у нього зі станом здоров'я, або про інші обставини, які б могли бути підставою для ще більшого зменшення розміру неустойки.

Крім цього, в ході апеляційного розгляду справи відповідач визнав, що звертався до суду з позовом, у якому оспорював своє батьківство стосовно однієї з дочок, на утримання якої він за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти, однак у задоволенні цього позову йому було відмовлено за безпідставністю позовних вимог і дане рішення набрало законної сили.

Також відповідач визнав, що у липні 2015 року рішенням суду його було позбавлено батьківських прав стосовно дочок, на утримання яких він за рішенням суду зобов'язаний сплачувати аліменти, і він це рішення суду не оскаржував.

За вище наведених обставин колегія суддів не знаходить підстав для зменшення розміру неустойки, який було присуджено до стягнення з відповідача оскаржуваним рішенням.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування чи зміни відсутні і апеляційні скарги на нього, доводи яких не спростовують висновків оскаржуваного рішення, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити та залишити рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: