Справа № 148/739/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грох Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Тульчинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру стягуваних аліментів та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

З 19.09.2006 року по 22.10.2009 року вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні.

Рішенням Тульчинського районного суду від 22.10.2009 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Тульчинським районним судом винесено рішення, за яким відповідач починаючи з жовтня 2009 року повинен сплачувати на її користь аліменти в розмірі ? всіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач виконував свої обов»язки щодо утримання дитини, але починаючи з березня 2014 року по лютий 2015 року включно не виконував рішення суду повністю. А потім взагалі припинив сплачувати аліменти щомісяця, обмежуючись поодинокими виплатами. При цьому ОСОБА_2 має власний бізнес є власником станції технічного обслуговування автомобілів. Отже, має високі доходи.

Дізнавшись про це, відповідачка звернулась до Тульчинського РВ УМВС для притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ухилення від сплати аліментів. За зверненням був складений протокол про адміністративне правопорушення.

В зва»зку з викладеним позивака вирішила звернутись до суду про збільшення розміру аліментів, оскільки відповідач проживає один, аліменти нікому не платить, має свій бізнес. Останнім часом здоров»я дочки погіршилось і коштів на забезпечення сім»ї у позивачки не вистачає.

Невиконання рішення суду про стягнення аліментів стало причиною заборгованості, яка станом на 01.03.2015 року складає 4395 грн.08 коп. Вона має право на стягнення пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки.

Просить суд збільшити розмір сплачуваних ОСОБА_4 на її користь на утримання дочки аліментів до ? частини всіх видів його заробітку ( доходу) щомісячно в твердій грошовій сумі. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення по сплаті аліментів в сумі 6705 грн.43 коп.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги уточнила та просила збільшити розмір аліментів до 700 грн. щомісяця. На задоволенні решти позовних вимог наполягала. Пояснила суду, що відповідач за рішенням суду зобов»язваний сплачувати аліменти в розмірі ? всіх видів його заробітку щомісяця. Він аліменти спочатку сплачував у розмірі 480 грн. щомісяця. Потім припинив. Виникла заборгованість в сумі понад 4000 грн. станом на 01 03.2015 року. Коштів на утримання дочки їй не вистачає. Дочка має захворювання і потребує лікування. На придбання ортопедичного взуття потрібні кошти. Про зміну матеріального становища відповідача з часу стягнення аліментів за рішенням суду вона нічого сказати не може. Їй про це невідомо. Стан її здоров»я стабільний. Вона не працює і не має стороннього доходу. Не працювала вона і на час встановлення розміру аліментів. Доказів того, що доходи відповідача з часу призначення аліментів виросли вона не має.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він не може надати суду доказів того, що з часу призначення аліментів матеріальне становище позивачки погіршилось, а відповідача покращилось. Не може також надати доказів, що їх стан здоров»я погіршився чи покращився. Але відповідач мав заборгованість з аліментів, тому повинен на підставі ст..196 СК України сплатити пеню. Розрахунок пені суду наданий.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив суду, що аліменти він сплачував. Останнім часом у нього були проблеми з працевлаштуванням, тому виникла заборгованість. Цю заборгованість після звернення позивачки до суду він майже повністю сплатив. Надав суду квитанції банку про сплату аліментів. В 2011 році він вдруге одружився. Дітей від другого шлюбу у нього немає. Спадщини він не отримував. Його доходи після рішення суду про стягнення аліментів не змінились. 28.05.2015 року він погасив заборгованість по аліментам у сумі 4150 грн.

Із наданих суду письмових доказів вбачається наступне.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1 АМ № 080145, виданого відділом РАЦС Тульчинського РУЮ 07.11.2013 року, шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано 27.10.2010 року.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-АМ № 089782, виданого виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області 26.03.2007 року,батьками ОСОБА_3, 05.03.1007 року, є відповідач та позивачка.

За висновком Тульчинського РВ УМВС України у Вінницькій області від 18.03.2015 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_6 про зайняття відповідачем підприємницькою діяльність без дозвільних документів вирішено притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.164 ч.1 КУпАП.

Згідно рішення Тульчинського районного суду від 22.10.2009 року ОСОБА_2 зобов»язано сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ? всіх видів його заробітку ( доходу),щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментам, зробленого державним виконавцем ВДВС Тульчинського РУЮ ОСОБА_7, ОСОБА_2 станом на 01.03.2015 року має заборгованість 4395 грн. 08 коп.

Згідно консультаційного висновку спеціаліста від 12.02.2015 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, має плоскостопію 1-2 ступеню. Рекомендовано звільнення від праці та бігу, стрибків та носіння ортопедичного взуття.

Згідно фіскальних чеків Вінницької дирекції УАППЗ «Укрпошта» від 18.03.2015 року та 28.05.2015 року ОСОБА_2 перераховано аліменти в сумі 412 грн. та 4150 грн.

Вислухавши пояснення сторін, представника позиваки, дослідивши в судовому засіданні письмові докази та оцінюючи їх відповідно до ст..212 ЦПК України суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст..192 СК України зміна розміру аліментів може здійснена за заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось та і інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Лише у передбачених ст.61 СК України випадках особа звільняється від доказування певних обставин.

При розгляді справи судом не встановлено, що на підставі ст..61 СК України позивачка звільнення від доказування обставин, на яких ґрунтуються її позовні вимоги.

В судовому засіданні позивачкою та її представником не надано доказів, що з часу призначення сплати аліментів з відповідача на користь позивачки покращилось його матеріальне становище чи погіршилось здоров»я позивачки. Відсутні також підстави, передбачені СК України, що дають можливість змінити розмір визначених судом аліментів та збільшення їх розміру.

З таких обставин суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині збільшення розміру аліментів на її користь, що стягуються за рішенням суду з відповідача.

В той же час, відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов»язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що при зверненні до суду з позовом 01.04.2015 року заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.03.2015 року становила 4395 грн. 08. Сплачена ця заборгованість лише після відкриття провадження за даним позовом.

Відповідно до п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.20076 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України»

передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідачем суду не надано доказів, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

За цих обставин позовні вимоги щодо стягнення пені за прострочення сплати аліментів підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 192, 196 СК України, ст. ст. 209, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1 пеню від суми несплачених аліментів, призначених рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 22 жовтня 2009 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі шість тисяч сімсот п»ть (6705) грн. 43 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особою яка брала участь у розгляді справи,але не була присутня в судовому засіданні з дня отримання копії рішення, до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд .

Суддя: