Справа № 367/1326/14 Головуючий у І інстанції Пархоменко О.В.
Провадження № 22-ц/780/1696/15 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 29 27.04.2015
УХВАЛА

Іменем України

27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Приходька К.П., Березовенко Р.В.,

при секретарі - Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальних збитків.

В обгрунтування позову послався на те, що 13 березня 2011 року він припаркував власний автомобіль НОМЕР_1, на стоянці біля фітнес-центру «Заїр» по вул. Грибоєдова - ІІІ Інтернаціоналу у м.Ірпінь Київської області. Після залишення автомобіля на стоянці через 10 хвилин він почув як спрацював датчик сигналізації охорони автомобіля. Зазначав, що він відразу повернувся на стоянку, де побачив, що зі стоянки виїжджає мікроавтобус марки «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, який, як побачив позивач, був припаркований з лівої сторони від належного йому автомобіля. Оглянувши власний автомобіль, позивач виявив пошкодження переднього лівого крила. Вважаючи, що пошкодження лівого крила автомобіля спричинив водій, який керував вказаним вище мікроавтобусом «Пежо Експерт», позивач наздогнав його та запропонував водію повернутися на стоянку для з'ясування обставин, однак останній на прохання позивача не відреагував. Позивач зазначав, що він викликав працівників міліції, які оглянули місце події, склали документи та дозволили йому забрати автомобіль зі стоянки.

Також позивач зазначав, що він переглянув запис, зафіксований 13 березня 2011 року камерою відеоспостереження, встановленої у фітнес-центрі «Заїр», з якого було видно, що в період його відсутності на стоянку біля вказаного фітнес-центру заїжджав та виїжджав лише мікроавтобус «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2. Копію цього відеозапису позивач надав працівникам міліції. В подальшому він дізнався від працівників міліції, що вказаний вище мікроавтобус «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3, який проживає у м. Львові.

Вказував, що він зателефонував ОСОБА_3 з метою отримати відшкодування за пошкоджений автомобіль, однак останній заперечував свою причетність до цієї пригоди. Крім того, за результатами огляду мікроавтобуса «Пежо Експерт», перевірки пояснень відповідача та осіб, які були з ним у вказаному мікроавтобусі 13 березня 2011 року, працівниками міліції зроблено висновок про непричетність ОСОБА_3 до пошкодження автомобіля позивача, що, на думку позивача, не відповідає фактичним обставинам. Зазначав, що за висновками хімічної експертизи, зробленої у жовтні 2011 року на його замовлення, на місці удару виявлено залишений від тертя полімерний матеріал чорного кольору від деталі іншої автомашини. Згідно відеозапису з камери відеоспостереження цей слід міг залишитися від вставки чорного кольору на бампері автомобіля «Пежо Експерт», який належить відповідачу. Вказує, що відповідно до висновку експерта від 14 жовтня 2011 вартість відновлювального ремонту його автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 1 150 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просив стягнути відповідача на свою користь матеріальні збитки у розмірі 1 873 грн. 12 коп., з яких: 1150 грн. - вартість ремонтних робіт, 223 грн. 12 коп. - вартість експертизи та 550 грн. - оплата автотоварознавчого дослідження.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що доводи позивача про пошкодження належного йому автомобіля з вини відповідача не знайшли свого підтвердження, а відтак суд дійшов висновку про відсутність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно зі ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» судам роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 березня 2011 року на стоянці біля фітнес-центру «Заїр» по вул. Грибоєдова - ІІІ-го Інтернаціоналу у м. Ірпінь було пошкоджено ліве переднє крило автомобіля НОМЕР_1, який належить позивачу ОСОБА_2

Згідно з висновком спеціаліста НДЕКЦ Управління МВС України в Івано-Франківській області від 12 листопада 2011 року, складеного на підставі заяви ОСОБА_2, на передньому лівому крилі автомобіля НОМЕР_1 є нашарування речовини білого та чорного кольорів; речовина білого кольору утворилась внаслідок механічного пошкодження (руйнування стороннім предметом) зовнішнього прозорого лакового покриття; речовина чорного кольору утворилась шляхом відшарування від сторонньої поверхні внаслідок контактної взаємодії та тертя; нашарування речовини чорного кольору на поверхні пошкодженого переднього лівого крила не є лакофарбовим покриттям, а ймовірно може бути залишене полімерним матеріалом чорного кольору. За проведення дослідження позивачем сплачено 223 грн.12 коп. (а.с.10-17, 20).

Встановлено, що відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 20 жовтня 211 року, виконаного приватним підприємством «Автопол» на замовлення ОСОБА_2, вартість матеріального збитку з технічної точки зору заподіяного власнику автомобіля НОМЕР_3, станом на час виконання даного дослідження становить 1 249 грн. 86 коп. За виконання автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 550 грн. (а.с.54-62).

За фактом пошкодження автомобіля ОСОБА_2 звернувся із заявою до Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області.

30 березня 2011 року начальником Ірпінського МВ ГУМВС України в Київській області на адресу начальнику ВДАІ ЛМУ при ГУ МВС України у м. Львові було направлено окреме доручення по факту ДТП, яке мало місце 13 березня 2011 року за участю автомобіля «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, разом з матеріалами ДТП і диском, для проведення перевірки та прийняття рішення згідно чинного законодавства. З окремого доручення видно, що в провадженні ВДАІ з обслуговування Ірпінського р-ну та м. Буча знаходяться матеріали ДТП, яка мала місце 13 березня 2011 року у м. Ірпінь по вул. Грибоєдова за участю автомобілів ВАЗ 11183 «Калина» д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіля «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, який зник з місця ДТП. Посилаючись на те, що автомобіль «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, зареєстровано на ім'я ОСОБА_3, який зареєстрований по АДРЕСА_1 в окремому дорученні ставилось прохання опитати ОСОБА_3 про обставини ДТП; встановити, хто керував на час скоєння ДТП автомобілем «Пежо Експерт»; оглянути автомобіль та скласти протокол огляду; при встановлені особи водія, який здійснив ДТП 13 березня 2011 року, скласти адміністративний протокол та виконати інші дії (а.с.18-19).

По справі встановлено, що 13 липня 2011 року начальник відділу ДАІ обслуговування адміністративної території м. Львова та автомобільної технічної інспекції при ГУ МВС України у Львівській області направив лист начальнику Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області разом з матеріалами ДТП та диском, в якому повідомив, що в ході проведення перевірки встановлено, що автомобіль «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, до даної ДТП не причетний, про що свідчать зібрані матеріали (а.с.21).

З листа відділення ДАІ з обслуговування м.Ірпінь та м.Буча від 27 жовтня 2014 року вбачається, що згідно наявних обліково-реєстраційних даних за 2011 рік факт дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13 березня 2014 року по вул. Грибоєдова - вул. III-го Інтернаціоналу у м. Ірпінь за участю автомобілів «Пежо Експерт», д.н.з. НОМЕР_2, та автомобіля НОМЕР_5, не зафіксовано (а.с.78).

Також по справі встановлено, що постановою ДІМ Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області від 20 березня 2011 року в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 194 КК України за зверненням ОСОБА_2 13 березня 2011 року - відмовлено.

Наведені обставини підтверджуються наявними у справі доказами, поясненнями позивача ОСОБА_2, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи по заяві ОСОБА_2 Тому доводи апеляційної скарги про те, що суд неповно дослідив надані позивачем докази, є необґрунтованими та безпідставними.

Отже, встановивши вказані обставини та, виходячи з положень ст.60 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи позивача про пошкодження належного йому автомобіля з вини відповідача не знайшли свого підтвердження.

Таким чином рішення суду першої інстанції суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи позивача про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи і повністю спростовуються матеріалами справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в позові та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л ИЛ А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді