АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
Справа № 685/1249/14-ц
Провадження № 22-ц/792/385/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючої - судді Кізюн О.Ю.

суддів: Власенко О.В.,Переверзєвої Н.І.

при секретарі Дубовій М.В.

з участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні справу провадженням № 22ц/792/ 385/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теофіпольського районного суду від 18 грудня 2014 року за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк „Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги,

встановила:

У вересні 2014 року ПАТ КБ „Приватбанк" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач вказував, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 23.04.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 28 074,81 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця шляхом сплати боржником щомісячного платежу. У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань по погашенню кредиту станом на 13.08.2014 року утворилась заборгованість на суму 41 112,48 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 25 823,94 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4069,49 грн., залишок за несплаченим штрафом відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 11 219,05 грн.

Рішенням Теофіпольського районного суду від 18 грудня 2014 року позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вирішено питання про судові витрати.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка змінила прізвище ОСОБА_1 у зв'язку із реєстрацією шлюбу, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові ПАТ КБ „Приватбанк" відмовити. Апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Самойлович А.П. Справа №22ц/792/ 385 /15

Доповідач -Кізюн О.Ю. Категорія № 19,27

Перевіривши законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо кредитним договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Встановлено, що 16.04.2008 року згідно заяви позичальника НМХRFSO7698239 ПАТ КБ „Приватбанк" надав ОСОБА_1 відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») споживчий строковий кредит в сумі 2 106,5 грн. на строк 10 місяців з 16.04.2008 року по 13.02.2009 року. Згідно умов цього договору на виконання зобов'язань Банк відкрив Позичальнику рахунок НОМЕР_1.

Згідно заяви ОСОБА_1 від 22.04.2008 року між нею та ПАТ КБ „Приватбанк" було укладено договір про надання банківських послуг на умовах кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна GOLD MINI» з кредитним лімітом 8 000 грн. Згідно цього договору 02.06.2008 року ОСОБА_1 отримала кредитну картку НОМЕР_2.

23.04.2013 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт (а.с.6)

Відповідно до цієї угоди сторони обумовили реструктуризацію заборгованості по кредитній картці НОМЕР_2 в сумі 24 228,36 грн., та по договору НМХRFSO7698239 від 16.04.2008 року в сумі 5 946,45 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань по цим Договорам Позичальник зобов'язалася в день підписання генеральної угоди мати залишок на любому відкритому в Банку рахунку в розмірі 2100 грн. ( пункти 1.1.2, 1.2.2, 1.3)

Відповідно до розділу 2 Генеральної угоди Банк надав відповідачці строковий кредитний договір в сумі 28074,81 грн., і ця сума була переведена на покриття реструктуризованої заборгованості, що підтверджується витягами по кредитній карті НОМЕР_2 та по рахунку НОМЕР_1.

Згідно умов Генеральної угоди про приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт Банк надав відповідачці кредит в сумі 28074,81 грн. на строк 24 місяці з 23.04.2013 року по 30.04.2015 року шляхом надання кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі, а відповідачка зобов'язувалася повернути кредит зі сплатою відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму заборгованості по кредиту у визначені в заяві та Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості позичальником здійснюється з 1 по 25 число кожного місяця щомісячним платежем в сумі 1404,86 грн. Сторони також погодили, що за прострочення повернення кредиту позичальник, починаючи з 32 - го дня прострочення, сплачує Банку штраф у розмірі 11 219,05 грн. (п.2.1,2.2 )

На виконання цих умов 23.04.2013 року Банк видав відповідачці кредитну картку НОМЕР_3, що підтверджується наданим банком витягом із програмного комплексу із фотографією відповідачки, а також витягом з особовому рахунку НОМЕР_3 (а.с.88-89)

Наведеними обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що кредит в сумі 28074,81 грн. відповідачці Банком не надавався.

Згідно наданого позивачем витягу по особовому рахунку НОМЕР_3, відкритого 23.04.2013 року на ОСОБА_1 на суму кредитного ліміту 28074,81 грн., та розрахунку заборгованості, станом на 13.08.2014 року за відповідачкою рахується заборгованість за кредитом в сумі 25 823,94 грн., заборгованість за процентами 4069,49 грн., в тому числі проценти на поточну заборгованість 300,07 грн., проценти на прострочену заборгованість в сумі 3 769,42 грн., та штраф згідно умов Генеральної угоди - 11 219,05 грн., а всього 41112,48 грн.

Колегією суддів не встановлено обставин, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості.

З урахуванням наведених обставин та нормативних положень колегія суддів визнає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність позовних вимог ПАТ КБ „Приватбанк" , і підставно ухвалив рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуальних прав відповідачки колегія суддів також визнає безпідставними .

Так, в матеріалах справи наявна позовна заява, яка підписана представником позивача за довіреністю Ясон Є.В., а тому направлення судом на адресу відповідачки копії позовної заяви без підпису представника позивача, не може вважатися порушенням судом ст.121,120 ЦПК України .

Убачається, ухвала про відкриття провадження у справі від 26.09.2014 року була постановлена суддею з дотриманням правил ч.3 ст.122 ЦПК України, тобто після отримання інформації від Теофіпольського РС УДМС України в Хмельницькій області про те, що ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_2 (а.с.40-42)

З матеріалів справи видно, що на підставі судового повідомлення, яке було направлено судом першої інстанції за зареєстрованим місцем проживання відповідачки, остання з'явилась до суду 05.11.2014 року. Відповідно до запису на технічному носії фіксації судового засідання відповідачка не повідомляла суд про зміну свого прізвища у зв'язку з реєстрацією шлюбу, про зміну реєстрації місця проживання, однак пояснила, що фактично проживає в АДРЕСА_1, і на підтвердження своєї особи надала суду посвідчення водія на прізвище ОСОБА_1 (а.с.44-46)

З урахуванням цих обставин у суду не було підстав вважати, що справа не підсудна Теофіпольському районному суду. В засідання апеляційного суду 27.04.2015 року представник апелянтки надав її паспорт, в якому вказано місце проживання АДРЕСА_3. Дата реєстрації 15 12, але якого року не вказано.

Судове засідання 05.11.2014 року було відкладено на 02.12.2014 року за клопотанням відповідачки про надання суду доказів щодо її матеріального стану, і вручено судову повістку. Повідомлення про судове засідання, призначене на 18.12.2014 року, направлялось ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_1, і було їй вручено 05.12.2014 року, про що свідчить поштове повідомлення. Однак, в судове засідання відповідачка повторно не з'явилася і про причини неявки суд не повідомила (а.с.47 - 48)

Наведеним спростовуються доводи апелянта щодо неналежного повідомлення її про час і місце судового розгляду і порушення її процесуальних прав.

Згідно ст.77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну місяця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегіє суддів з участю представника апелянтки були досліджені оригінали Генеральної угоди від 23.04.2013 року та кредитних договорів, по яким було проведено реструктуризацію заборгованості відповідно до умов Генеральної угоди.

З огляду на викладене, колегія визнає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст.308 ЦПК України є підставою для залишення його без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Теофіпольського районного суду від 18 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча:підпис

Судді:підписи

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.Кізюн