АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Головачова Я.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів;

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 р. ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення з ОСОБА_5 на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7. Даний позов було прийнято судом до спільного розгляду із позовом ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

У зустрічних позовних вимогах ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти у розміріј частки від усіх видів заробітку (доходів) на утримання сина, ОСОБА_7, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, саме вона займається вихованням та утриманням сина, ОСОБА_5 не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини.

У суді першої інстанції ОСОБА_5 частково визнавав позов про стягнення аліментів та просив суд стягувати з нього аліменти на утримання сина щомісячно у розмірі 20% від його заробітної плати, оскільки він добровільно сплачує медичне страхування дитини, дошкільний заклад та надає іншу матеріальну допомогу.

Відповідно до вступної та резолютивної частин рішення, яке було проголошено судом 22.05.2015 року та, відповідно, до цих частин повного тексту рішення суду позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожитого мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

28.05.2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про виправлення описок в рішенні Святошинського районного суду м.Києва від 22.05.2015 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05.06.2015 року заяву ОСОБА_5 задоволено. Виправлено описку в рішенні, вказавши правильну дату народження ОСОБА_7 «ІНФОРМАЦІЯ_2», замість неправильної «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також зазначено правильний розмір стягнення аліментів «20% від усіх видів заробітку», замість неправильного «1/3 частина усіх видів заробітку».

Вказана ухвала суду сторонами не оскаржується, а відповідно її законність судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, в частині розміру стягнутих аліментів - 1/5 частки від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, та стягнути з ОСОБА_5 аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів).

Посилається на незаконність та необґрунтованість ухваленого рішення, в цій частині, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції порушив норми ст.ст. 180, 182 СК України. При цьому суд помилково дійшов висновку, що наявність полісу Медичного страхування, який був дійсним до 30.06.2015 року, може впливати на розмір аліментів, оскільки витрати на лікування відносяться до додаткових витрат та можуть бути стягнуті окремо (ст.185 Сімейного Кодексу України). Крім того, 20 % франшизи за договором страхування сплачувала саме вона, а не ОСОБА_5

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідач немає інших дітей, непрацездатну дружину, батьків, у нього відсутні проблеми з матеріальним становищем та станом здоров'я. Одночасно ОСОБА_7 лікарі поставили діагноз - бронхіальна астма, що підтверджується відповідною випискою з медичної карти. Тому, вона часто змушена перебувати з дитиною на лікарняному та у зв'язку з цим дитині необхідний особливий догляд, в тому числі посилене харчування.

В суді апеляційної інстанції відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на доводи викладені в ній. Представник позивача ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду він не повідомив. Неявка позивача в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.1 п.3 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення, в частині визначення судом розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Стягнувши аліменти у % (відсотках), суд першої інстанції порушив вимоги ст. 183 СК України, яка визначає стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу батька дитини), тобто суд першої інстанції зобов'язаний був визначити розмір аліментів саме «у частці» та стягнути аліменти у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_5, а тому рішення суду, в цій частині підлягає зміні.

Відповідно до ст. 182 СК Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів: 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Так, відповідач працює в ДП «Тетра Пак Україна» на посаді інженера третьої категорії та, відповідно, він регулярно отримує заробітну плату (в матеріалах справи відсутні докази щодо розміру заробітної плати ОСОБА_5.).

ОСОБА_5 має корпоративний поліс медичного страхування на сина, який був дійсний до 30.06.2015 року, ОСОБА_3 не оспорює той факт, що ОСОБА_5 періодично надає матеріальну допомогу на утримання сина, але вона не погоджується з розміром такої допомоги, вважає, що ОСОБА_5 спроможний сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі ј частки його заробітку (доходів).

Визнаючи розмір аліментів «20% від усіх видів заробітку» (що фактично дорівнює 1/5 частці заробітку ОСОБА_5.), суд першої інстанції не врахував, що відповідач немає інших дітей, непрацездатну дружину, батьків, які б знаходились на його утриманні. У справі відсутні докази і щодо стану його здоров'я.

Суд не врахував, що дитина страждає рядом захворювань, що підтверджується випискою з його медичної картки (а.с. 38)

Відповідно до статистичних даних (http://www.ukrstat.gov.ua/) рівень інфляції в Україні в квітні 2015 року склав 114 % на товари та послуги, з січня 2015 року продовжила зростати вартість на продукти та напої. Дана інформація міститься у відкритому доступі та є загальновідомою. ОСОБА_3 зазначає, щоб одягти і прогодувати дитину на сьогоднішній день вона витрачає майже половину своєї зарплати, не враховуючи витрат на комунальні послуги.

Стягнувши аліменти у розмірі «20% від усіх видів заробітку», суд порушив інтереси дитини, та поставив ОСОБА_3 у нерівне положення з відповідачем.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині визначеного судом розміру аліментів «20% від усіх видів заробітку» та стягує з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Отже, твердження апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду, в частині визначення судом розміру аліментів, неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, на думку суду є обґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - доведеними та підтверджені належними та допустимими доказами по справі.

Висновки суду апеляційної інстанції ґрунтуються на законі та відповідають зібраним у справі доказам.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому його законність не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м.Києва від 22 травня 2015 року, в частині розміру стягнутих аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 20% від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття змінити.

Викласти абзац п'ятий резолютивної частини рішення в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: