АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/7590/14-ц Номер провадження 22-ц/786/1938/15Головуючий у 1-й інстанції Кузіна Ж. В. Доповідач ап. інст. Мартєв С. Ю.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - КУЗНЄЦОВОЇ О.Ю.,ХІЛЬ Л.М.,

за участю секретаря - САМОЙЛОВОЇ М.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Полтавського міського управління юстиції, про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, стягнення компенсації вартості частки житлового будинку та земельної ділянки у праві спільної власності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2015 року припинено за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 3/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та на 3/8 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 3/16 частини домоволодіння АДРЕСА_1 та на 3/8 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року визначено частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 0,1 га за :

ОСОБА_3 - 3/16 частки,

ОСОБА_2 - 5/16 частки,

ОСОБА_4 - 1/2частки .

Визначено частки у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для ведення садівництва за кадастровим номером № НОМЕР_2 площею 0,0156 га за:

ОСОБА_3 - 3/16 частки,

ОСОБА_2- 5/16 частки,

ОСОБА_4 - 1/2 частки .

Припинено за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 3/16 частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером НОМЕР_1 та на 3/16 частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для ведення садівництва за кадастровим номером № НОМЕР_2.

Визнано за ОСОБА_4 право спільної часткової власності на 3/16 частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за кадастровим номером НОМЕР_1 та на 3/16 частини земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із цільовим призначенням для ведення садівництва за кадастровим номером № НОМЕР_2.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року виправлено описку у описовій та мотивувальній частині по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 ОСОБА_4, за участю третьої особи - Полтавського міського управління юстиції, про припинення права власності на земельну ділянку , стягнення компенсації вартості частки житлового будинку та земельної ділянки у праві спільної власності вказавши вірно розмір частки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1, а саме ОСОБА_2 - 5/16 частки, ОСОБА_3 - 3/16 частки.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення та додаткового рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового про відмову у позові.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення та додаткового рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційні скарги і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 1999 року визнано за ОСОБА_2 право власності на 5/16 частин домоволодіння та за ОСОБА_3 право власності на 3/16 частин домоволодіння АДРЕСА_1

На підставі ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини.

Іншим співвласником є ОСОБА_4 якій належить ? частини домоволодіння.

Згідно свідоцтва про право власності на зазначене майно земельна ділянка площею 0,0156 га знаходиться у приватній сумісній власності ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 Частки власників не визначені.

З матеріалів справи вбачається, що позивач бажає отримати компенсацію за належну їй частину нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив того, що так, як виділу у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості частки.

Апеляційний суд Полтавської області вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Виключними підставами, які надають право співвласнику на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки є неможливість виділу у натурі частки із спільного майна, або якщо такий виділ не допускається згідно із законом.

Згідно з висновком № 4 судової будівельно-технічної експертизи виділ частки яка належить ОСОБА_3 не є можливим.

Відповідно до положень ст. 364 ЦК України, кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній частковій власності.

Виходячи зі змісту зазначеної норми та положень ст. ст. 21, 24, 41, Конституції України, ст. ст.316, 317, 319, 358, 361 ЦК України, право власника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні не може бути обмежене іншими співвласниками і такому його праву співвласника, що виділяється, кореспондується обов'язок інших співвласників сплатити грошову компенсацію частки, розмір якої визначається з дійсної вартості майна на час розгляду справи судом.

Обов'язковою умовою призначення грошової компенсації є лише згода співвласника, який заявив вимоги про виділ частки.

Доводи апеляційної скарги на рішення суду про те, що співвласник має переважне право на купівлю частки іншого співвласника не відповідають матеріалам справи.

Так, дійсним предметом позову є не право купівлі-продажу частки в нерухомому майні, а виділ частки в натурі та , в подальшому, отримати компенсацію її вартості в зв'язку з неможливістю виділу її в натурі.

Оскільки згідно висновку будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи виділити частки неможливо, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації.

Доводи апеляційної скарги на рішення про те, що ОСОБА_2 має переважне право на отримання частки співвласника не ґрунтується на законі.

Відповідно до ч.3 ст. 319 ЦК України, усім співвласникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ч. 3 ст. 362 ЦК України, якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

З матеріалів справи вбачається, що місцевим судом направлявся лист відповідачу ОСОБА_2, в якому йому роз'яснено право на сплату позивачці компенсації вартості належної їй частки нерухомого майна( т.1 а.с.111).

Даний лист ОСОБА_2 отримав рекомендованим листом з повідомленням 11.04.2015 року ( т.1 а.с. 118).

Проте, останній не скористався правом сплатити позивачці вартість належної їй частки нерухомого майна.

Із справи вбачається, що ОСОБА_4 надано розписку від 13.05.2015 року та квитанцію яка підтверджує факт сплати за частку у нерухомому майні ОСОБА_3 (т.1 а.с.131-132).

За таких обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про задоволення вимог ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 був не повідомлений про час і місце розгляду справи не відповідають матеріалам справи.

Так, в справі міститься повідомлення про вручення повістки на 04.11.2015 рік т.2( а.с.7).

Оскільки розгляд справи неодноразово відкладався за клопотанням відповідача ОСОБА_2, неявка відповідача та представника відповідача не є перешкодою розгляду справи.

Решта доводів апеляційних скарг не відповідають обставинам справи.

Таким чином, рішення та додаткове рішення місцевого суду ухвалені у відповідності до положень матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 14 травня 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Полтави від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: С.Ю. МАРТЄВ

Судді : О.Ю. КУЗНЄЦОВА

Л.М. ХІЛЬ

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ