№ 201/8403/15 ц
провадження 2/201/2423/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 26 травня 2015 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові та в ході судового засідання посилається на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2009 року, від цього шлюбу і спільного мешкання спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, відповідач зловживає спиртними напоями, не хоче мати дітей, не добре ставиться до неї, що призвело до розпаду сімї. Разом фактично не мешкають, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки припинені в березня 2015 року, сторони мають психологічну несумісність, стосунки не підтримують. Сімя сторін розпалася та поновлена бути не може. Примирення та збереження сімї не можливе. Спору повязаного з майном на теперішній час немає, а виниклий буде вирішуватися окремо від цього питання. Просила шлюб розірвати, прізвище їй залишити шлюбне, задовольнивши позов.

Відповідач ОСОБА_2 зі своїм представником в судовому засіданні позовні вимоги фактично не визнав, але на розірвання шлюбу згоден, заперечував лише проти мотивів розлучення та пояснив, що сама позивачка не добре вела себе в сімї, не турбувалася про домашнє господарство та створення мікроклімату вдома, її цікавила лише матеріальна сторона їх шлюбу, влаштовувала конфлікти, відповідач сам пішов від позивачки і хотів розлучення через РАГС, але позивачка подала позов до суду, просив шлюб розірвати з урахуванням його пояснень в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача і представника відповідача, зясувавши думку сторін, оцінивши добуті та представлені докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом в судовому засіданні встановлено, що сторони ОСОБА_1 і ОСОБА_2 знаходяться в шлюбі з 17 січня 2009 року, що зареєстрований виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02. Від цього шлюбу і спільного мешкання спільних неповнолітніх дітей не мають.

Сумісне життя між сторонами не склалося, в сімї не було взаєморозуміння, виникали сварки, конфлікти, що призвело до розпаду сімї і роздільного мешкання, мають психологічну несумісність. З березня 20154 року шлюбних і подружніх відносин немає, фактично не мешкають разом, спільне господарство не ведуть, стосунки не підтримують. Прийняті наміри до порозуміння та примирення ні до чого не призвели. Примирення та збереження сімї неможливі.

У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги, що подружжя стосунки не підтримує, разом не мешкає, сумісно господарство не веде, примирення між сторонами неможливе, спору стосовно спільно нажитого майна зараз немає, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати, а прізвище позивачці після розлучення слід залишити шлюбне ОСОБА_1. Спору, повязаного з майном, на теперішній час немає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 243 грн. 60 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, зареєстрований 17 січня 2009 року виконавчим комітетом Новоолександрівської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис № 02, не мають спільних неповнолітніх дітей розірвати.

Прізвище ОСОБА_1, яке було змінено нею після реєстрації шлюбу з «Шенгелія», залишити шлюбне, а саме «Абашія».

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -