Справа № 522/4990/15ц
Провадження № 2/522/5228/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2015 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого -судді: Абухіна Р.Д.

За участю секретаря: Гонтар Н.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди», -

ВС Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, по якому просить суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк», на користь позивача суму банківського вкладу у доларах США згідно договору № 9614 від 05 лютого 2015 року у сумі 10458,55 доларів США; стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу у доларах США на суму 10 458,55 дол. США. строком дії до 07.03.2015 року. Позивач звернувся до банку із вимогою дострокового припинення дії договору та виплати йому суму вкладу, у чому йому було відмовлено. Наведена вище обставина стала підставою для звернення до суду із даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Крім того, позивач вказує, що в результаті вищевказаних дій відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягає у його фізичних і душевних стражданнях, яку він оцінює в 1500 грн.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. В засіданні наголосив на тому, що він згодний на виплату суми вкладу, як в іноземній валюті, так і в гривневому еквіваленті.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала до суду заперечення проти позову, в яких зазначила, що на даний момент в банку запроваджено Тимчасову адміністрацію строком на шість місяців з 03.03.2015 року по 02.09.2015 року, тобто банк у своїй діяльності керується Законом України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зазначає, що станом на 11.06.2015 року банк розпочав виплату грошових коштів вкладників. Станом на теперішній час частина грошових коштів була позивачу виплачена, тобто відповідач жодним чином не порушив умови договору вкладу, тому вважає, що позовні вимоги є безпідставними.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов таким, що не підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.

По справі встановлені наступні фактичні обставини.

05.02.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 9614 банківського вкладу ( депозиту) у доларах США з 05.02.2015 року по 07.03.2015 року на суму вкладу 10 458, 55 дол. США.

04.03.2015 року позивач звернувся до Одеського відділення № 7 банку відповідача, в якому обслуговується позивач, з письмовою заявою про дострокове припинення дії вищевказаного договору та виплати суми вкладу.

Вищезазначена вимога відповідачем виконана не була, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч.1 п. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Станом на теперішній час грошові кошти позивачу в повному обємі повернуті не були.

Відповідно до умов публічного договору банківського вкладу ( депозиту) від банк зобовязується повернути вклад та сплатити проценти за його користування.

Позивачем зазначено, що за закінченням строку дії договору, банк не виконав взяті на себе зобовязання та не здійснив повернення коштів.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК України).

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ч. 2 ст. 1058 ЦК України), що виключає можливість відступлень в договорі від умов про розмір процентів та від інших умов, які встановлені банком, оскільки умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обовязок надання послуг кожному, хто до неї звернеться.

Згідно зі ст. ст. 610 та 611 ч. 4 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання та у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: повернення грошового внеску.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Через те, що відповідач у теперішній час не виконав зобовязання по поверненню грошових внесків позивача, то це є грубим порушенням умов договору щодо зворотності та платності.

Відповідно до умов вказаного договору, відповідач розпоряджається внеском позивача протягом терміну дії договору на свій розсуд, а також користується вказаними грошовими внесками позивача, у звязку з чим сплачує вкладникові позивачу процент за таке користування та розпорядження його грошовим внеском.

Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника (ст. 1060 ЦК України).

Також статтями 526 та 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На данний час у ПАБ КБ « Дельта Банк» запроваджена Тимчасова адміністрація, строком до 02.09.2015 року, банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Відповідно до п.4 ст. 34 Закону України « про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 вищезазначеного закону установлено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Станом на 11.06.2015 року банк розпочав виплату грошових коштів вкладникам відповідно до норм Закону України « Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивача включено до реєстру вкладників, яким виплати проводяться в першу чергу. Виплати проводяться через банк-агент. Таким чином, на теперішній час позивач має змогу отримати належні йому грошові кошти у межах 200 000 грн., шляхом отримання виплати, що проводиться Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються банком у порядку черговості задоволення вимог банку в результаті ліквідції та реалізації майна банку, що передбачено ст. 52 Закону України " Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Кошти, що не увійшли до суми, гаранторваної Фондом, вкладник-кредитор банку матиме можливість отримати в порядку проведення ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав частину коштів.

Так, з витягу зі списків вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок цільової позики Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вбачається, що сума в розмірі 189 564, 84 грн. позивачем отримана не була.

Таким чином дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Згідно ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 1500 грн.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цивільна - правова відповідальність за завдану моральну шкоду настає при наявності протиправної поведінки заподіювача шкоди, встановлення причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою, вини заподіювача.

Як зазначено в п. 9 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат(їх тривалості,можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується, не надав ніяких доказів причино- наслідкового звязку між поведінкою відповідача та його моральними стражданнями.

Таким чином, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не обгрунтував, з чого він виходив, визначаючи розмір заподіяної йому шкоди.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведеного вище, суд вважає позов необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, обєктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23 509, 526, 1071 1167 ЦК України,ст. ст. 7, 8, 10, 15, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» «Про стягнення матеріальної та моральної шкоди », - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 189 564, 84 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Абухін Р.Д.