21.12.2015 Провадження №2/331/1279/15
ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Рухловій М.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про захист прав споживачів, визнання недійсними окремих положень договору не відновлюваної кредитної лінії, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» надав суду заяву про передачу спору на вирішення до Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків та залишення позову без розгляду.

В обґрунтування зазначив, що 25 травня 2007 року між ОСОБА_1 та Акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» був укладений Договір кредиту № 093М/07. Згідно Договору кредиту Банк надав а ОСОБА_1 отримав грошові кошти у сумі 22000,00 (двадцять дві тисяч) доларів США, зі сплатою 13,0 % річних.

Відповідно до п. 6.2. Договору кредиту сторони домовились що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів Сторони, керуючись ст. 5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособно третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою 02002, м. Київ, вул. М. Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Мороз Оленою Анатоліївною або ОСОБА_2 у порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків у відповідності до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Згідно вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України передбачено що якщо між сторонами укладєно договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду.

Крім того, п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України передбачено що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо: між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти вирішення спору в суді.

Посилаючись на вищенаведені обставини, представник відповідача просить суд розглянути заяву щодо передачі спору на вирішення Постійно діючому третейському суду залишити позовну заяву без розгляду в порядку передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 17 Цивільного процесуального кодексу України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» (ч. 1 ст. 6 Закону доповнено п. 14 згідно із Законом № 2983-УІ від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Як вбачається з рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року у справі № 1-26/2011 в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року N 1023-XII з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

За частиною першою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, як під час укладення договору споживчого кредиту, так і в процесі його виконання, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства суд дійшов висновку про те, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 03 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Таким чином, у суду відсутні законні підстави у задоволенні заяви представника ПАТ «УКРСОЦБАНК» про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись ст.ст. 130,207 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» про передачу спору на вирішення до Постійно діючого третейського суду при асоціації українських банків та залишення позову без розгляду

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ М.В. АНТОНЕНКО