_____________________________________________________________________________________________________________________ Справа № 520/1912/15-ц
Провадження № 2/520/2338/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015 року Київський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Реви С.В.,

при секретарі Бродецькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 25 червня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (післяшлюбне ОСОБА_2) ОСОБА_4 у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 488.

За час перебування у шлюбних відносинах у сторін народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач аргументує заявлені вимоги тим, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство подружжя на цей час не веде та сумісно не проживає. Позивач не бачить подальшого сенсу підтримувати сімейні стосунки.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила розірвати шлюб, поновити дошлюбне прізвище та визначити місце проживання дитини разом з нею.

Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлено, що на теперішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, майнового спору між ними немає, проживають окремо, спільне господарство не ведуть.

Сторони взаємно згодні на розірвання шлюбу.

В силу статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 160 СК України).

Від так, з урахуванням позицій сторін, суд вважає за доцільним визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Керуючись ст.ст. 104-105, 110, 112, 113, 160 СК України; ст.ст. 10-11, 60, 212-215, 224-225 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_3), який зареєстрований у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис за № 488.

ОСОБА_1 після розірвання шлюбу поновити дошлюбне прізвище «Грищенко».

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матірю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду міста Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Рева С. В.