Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 243/1970/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Наумик О.О.
Провадження № 22-ц/778/3536/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В., суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області на рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12 червня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач у поданій ним до суду позовній заяві просив зобов'язати відповідача провести перерахунок призначених відповідно до постанови відповідача № 0511/4486.1/23 від 29.08.2013р. щомісячних грошових сум у зв»язку з встановленням другого професійного захворювання, внаслідок чого збільшився сукупний відсоток втрати професійної працездатності до 65 %, виходячи із відкоригованої середньої заробітної плати у розмірі 8458,47 грн., починаючи з червня 2013 р.

Рішенням Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12 червня 2014 року позов задоволено.

Зобов'язано Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Микитівському районі м. Горлівки провести перерахунок призначеної ОСОБА_2 за постановою № 0511/4486/4486.1/23 від 29.08.2013р. щомісячної грошової суми, що компенсує відповідну частину втраченого ним заробітку, із застосуванням відкоригованої середньої заробітної плати за період роботи до 05.10.1991р. у розмірі 8458,47 грн., починаючи з червня 2013 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Відділення ВД ФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити позивачу ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

З наданих матеріалів вбачається, що справа за позовом ОСОБА_2 до Відділення ВД ФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки Донецької про зобов»язання провести перерахунок була втрачена у зв»язку з початком в липні 2014р. проведення на території м. Горлівки активних бойових дій.

Ухвалою Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2015р. за заявою Відділення ВД ФССНВ у Микитівському районі м. Горлівки Донецької було відновлено провадження у цивільній справі № 252/11444/13-ц за позовом ОСОБА_2 до Відділення про зобов»язання вчинити певні дії в частині процесуальних документів: ухвали про відкриття провадження у справі від 13 листопада 2013р., рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області.

Справа в апеляцій інстанції розглядалась в порядку відеоконференції.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки відновлене провадження складається лише з ухвали про відкриття провадження у справі та оскаржуваного рішення суду, в ході апеляційного розгляду справи були долучені надані позивачем довідки про його зарплату у періоді роботи на шахті за 1990-1991рр., його заява до Відділення щодо перерахунку, а також розрахунки відповідача.

Судом встановлено, що в період з 20.07.1978р. по 12.01.1993р. ОСОБА_2 працював на підземних роботах на підприємствах вугледобувної промисловості, в тому числі з 29.05.1989р. по 02.01.1992р. - забійником на відбійних машинах та горноробочим І р. з повним робочим днем під землею на ДП «Шахта ім. В.І. Леніна».

Висновком МСЕК від 25.11.1991р. йому встановлена втрата професійної працездатності 50% з 01.11.1991р. у зв'язку з хронічним перегрівом.

За висновком МСЕК від 28.07.2003р. позивачу встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності безстроково.

Під час повторного переогляду за висновком МСЕК від 05.08.2013р. йому встановлено сукупний відсоток втрати професійної працездатності 65%, у тому числі: 40% по професійному захворюванню хронічний перегрів повторно; 25% по професійному захворюванню пневмоконіоз (дата по акту 07.06.2013р.) первинно та 3 група інвалідності з 26.06.2013 р. безстроково.

На підставі такого висновку МСЕК ОСОБА_2 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячних страхових виплат.

29.08.2013р. відповідачем винесено постанову № 0511/4486/4486.1/23 «Про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати у разі зміни ступеня втрати професійної працездатності у зв'язку з іншим нещасним випадком або іншим професійним захворюванням», якою йому призначено перераховану щомісячну грошову суму в разі часткової чи повної втрати професійної працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, в розмірі 3031,72 грн.

Не погодившись з сумою нарахованих страхових виплат, він 02.09.2013р. знову звернувся до відповідача з відповідною заявою про перерахунок страхових виплат.

18.09.2013р. Відділенням ВД ФССНВ України в Микитівському районі м. Горлівки на його адресу був направлений лист № 01-07/44-1910, в якому зазначено, що відповідно до довідки про середній заробіток № 07/1822 від 21.08.2013р. його заробітна плата, відкоригована на момент призначення, складає 4 204,86 грн., та відповідач вважає, що визначена позивачу сума страхової виплати із цієї суми середнього заробітку є правильною.

Позивач в позові вказував, що відповідачем неправильно застосовано пункт 13 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» та постанову КМУ № 1266 від 26.09.2001р. із змінами та доповненнями «Про обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням», тому, визначивши розмір відкоригованого середнього заробітку у сумі 8 458,47 грн., просив суд зобов»язати відповідача здійснити перерахунок саме із цієї суми.

Задовольняючи цей позов, суд вважав, що такі вимоги позивача ґрунтуються на чинному законодавстві, а також вважав, що позивач правильно вирахував відкоригований середній заробіток.

Разом з цим, погодитись з такими висновками суду не можна з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 13 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності» у разі повторного ушкодження здоров'я в одного роботодавця середня заробітна плата обчислюється (за бажанням потерпілого) за відповідні розрахункові періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров'я.

З письмової інформації відповідача вбачається, що на момент передачі 01.07.2002р. від підприємства до Відділення Фонду у Центральному міському районі м. Горлівки особової справи ОСОБА_2 його щомісячна сума страхової виплати складала 276,30 грн., яка була розрахована з середньої заробітної плати згідно довідки підприємства - 690,75 грн.

Протягом 2003-2012рр. щомісячна страхова виплата позивачу перераховувалась на відповідні коефіцієнти зростання середньої заробітної плати у галузях національної економіки (щороку з 01 березня), тому розмір страхової виплати у цей період щорічно змінювався в бік збільшення.

З 01.03.2012р. згідно до постанови правління Фонду № 15 від 30.03.2012р. проведено перерахунок щомісячної страхової виплати на номінальний коефіцієнт зростання заробітної плати по роках: 202р., 2003р., 2004р., 2005р. Тому відкоригована зарплата для розрахунку страхової виплати станом на 01.03.2012р. склала: 579 грн. х 1,352 х 1.21 х 1,228 х 1,275 х 1,203 х 1,183 х 1.125 х 1,063 х 1,0 х 1,102 х 1,176 = 3270,95 грн., де 579 грн. - зарплата потерпілого станом на 01.04.2001р. згідно довідки підприємства. А розрахована страхова виплата із цієї відкоригованої середньої зарплати з 01.03.2012р. склала: 3270,95 х 40 % = 1308,38 грн.

В подальшому з 01.09.2012р. згідно до постанови Фонду № 31 від 21.09.2012р. проведений перерахунок щомісячної страхової виплати на номінальний коефіцієнт зростання заробітної плати по роках: 2006р., 2007р., внаслідок чого відкоригований середній заробіток склав 4059,34 грн., а вирахований з нього розмір страхової виплати склав з 01.09.2012р. - 1623,74 грн.

Відкоригований з 01.03.2013р. середній заробіток склав - 4 664,18 грн., а розрахований розмір страхової виплати склав 1865,67 грн.

Згідно з актом П4 від 07.06.2013р. та довідкою МСЕК від 05.08.2013р. ОСОБА_2 встановлено нове професійне захворювання пневмоконіоз, отримане у період роботи на шахті ім. Леніна, тобто у одного і того ж роботодавця, з втратою працездатності за сукупністю обох профзахворювань 65 % з 26.06.2013р. довічно. Розрахована страхова виплата складає: 4664,18 х 65 % = 3 031,72 грн.

Отже, відділенням Фонду з моменту отримання особової справи ОСОБА_2

страхова виплата розраховувалась із середнього заробітку згідно з довідками підприємства, відомості яких є обов»язковими для відповідача, оскільки не були оспорені самим потерпілим.

Перевіривши розрахунок ОСОБА_2, колегія визнає його необґрунтованим, виходячи із такого.

Так, позивач, не оспоривши надані підприємством відділенню Фонду довідки, де визначено його середній заробіток, у своєму розрахунку для визначення відкоригованої середньої зарплати бере як базовий середньомісячний заробіток найманих працівників, зайнятих в економіці України у 2012р., у розмірі 3 025,62 грн. та коригує його шляхом множення на коефіцієнт заробітної плати у розмірі 16,7737, який розраховано ним із співвідношення середньомісячного заробітку працівників економіки у 1992р. до його зарплати, яку він отримував у період з травня 1991р. по жовтень 1991р., що не відповідає чинному законодавству, зокрема, і тому, на яке при цьому посилається позивач.

Тому визначений ним у такий спосіб розмір середньої заробітної плати в сумі 8 458,47 грн. не може бути взято для визначення йому з 01.06.2013р. суми страхової виплати. А, відтак, його вимоги щодо зобов»язання відповідача розрахувати страхову виплату саме із суми 8 458,47 грн. не підлягають задоволенню.

Вказаних обставин не врахував суд першої інстанції, та, не перевіривши ретельно розрахунок позивача на відповідність чинному законодавству та матеріалам особової справи ОСОБА_2, які знаходяться у відповідача, дійшов помилкових висновків про обґрунтованість позову.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія у відповідності до вимог п.п. 3, 4 ч. 1 статті 309 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду та ухвалює нове про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області задовольнити.

Рішення Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 12 червня 2014 року у цій справі скасувати.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 про зобов»язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Микитівському районі м. Горлівки Донецької області перерахувати щомісячну страхову виплату із відкоригованої зарплати у розмірі 8 485,47 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.