У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 солідарно на його користь заборгованість у розмірі 656 591 грн 70 коп., яка утворилась у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3, ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором від 28 липня 2005 року.

Свої вимоги мотивувало тим, що 28 липня 2005 року між ОСОБА_3 та АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_3 було надано кредит в розмірі 31 800 дол. США зі сплатою 11 % річних. Кредитні кошти надавалися банком на підставі кредитних заявок позичальника від 28 липня 2005 року та 29 липня 2005 року, шляхом перерахування кредитних коштів з кредитного рахунку на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки згідно п. 1.1 якого поручитель зобов'язаний відповідати в повному обсязі по борговим зобов'язанням ОСОБА_3, що виникають з умов кредитного договору. Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 27 січня 2012 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3, та за договором поруки, укладеним між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2

В порушення умов указаного кредитного договору ОСОБА_3 свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим станом на 30 травня 2013 року утворилася заборгованість в розмірі 18 367,46 дол. США, що еквівалентно 146 811 грн 11 коп. за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку заборгованості, що складається із залишку заборгованості за кредитним договором в сумі 15 971,32 дол. США, суми несплачених відсотків за користування кредитом 2 396,14 дол. США, пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 509 780 грн 59 коп.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 18 367,46 дол. США, що еквівалентно 146 811 грн 11 коп., пеню в розмірі 146 811 грн 11 коп., а всього стягнуто 293 622 грн 22 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати указані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_561/ed_2014_12_28/pravo1/Z980113.html?pravo=1>

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати операції і угоди з валютними цінностями.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 9 грудня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа - публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний