У х в а л а

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Лященко Н.П.,Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - приватне підприємство «КНГ», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

16 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пунктів 1 та 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 15 липня 2015 року позов задоволено, постановлено стягнути з нього заборгованість за кредитним договором в сумі 1 612 тис. 227 грн 87 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на зазначені судові рішення на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року, справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а також невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема частини другої статті 258 Цивільного кодексу України.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 5 та 18 лютого, 15 жовтня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 3 вересня 2014 року.

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пунктів 1, 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а підстави для застосування строку позовної давності відсутні.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 та 18 лютого,

15 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи ухвалені рішення та направляючи справи на новий розгляд до судів першої інстанції зазначає, що судами не встановлені фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 3 вересня 2014 року викладена правова позиція відповідно до якої суд може зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Зміст наданих заявником для порівняння судових рішень судів касаційної інстанції та їх порівняння із судовим рішенням, яке він просить переглянути, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України

не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у цій постанові висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_4, третя особа - приватне підприємство «КНГ», про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 серпня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Н.П. Лященко
Я.М. Романюк