Справа №473/1189/15-ц 06.05.2015 06.05.2015 06.05.2015
Провадження №22-ц/784/1148/15
Провадження № 22-ц/784/1148/15
Головуючий у 1-й інстанції: Вострікова Л.В.
Доповідач апеляційного суду: Буренкова К.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючої: Буренкової К.О.,

суддів: Крамаренко Т.В., Кутової Т.З.,

із секретарем судового засідання: Свіщуком О.В.,

за участю: ОСОБА_2 - представника позивача та ОСОБА_3 - представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на ухвалу Вознесенського районного суду від 01 квітня 2015 року, постановлену за його заявою про забезпечення позову у справі за його позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

01 квітня 2015 року він звернувся із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на автомобіль NISSAN MURANO, державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Вознесенського районного суду від 01 квітня 2015 року ОСОБА_4 відмовлено в задоволені заяви про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його заяву, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням вимог цивільного процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія вважає, що її слід задовольнити частково із наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в заяві про забезпечення позову ОСОБА_4 не послався на конкретні дії відповідача, які перешкоджали б розгляду справи або виконанню в подальшому рішення суду, то відсутні підстави для задоволення цієї заяви.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки він суперечить вимогам цивільного - процесуального права.

Із позовної заяви ОСОБА_4 вбачається, що 12 січня 2015 року з вини ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль TOYOTA LAND CRUISER. У зв'язку з чим вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 250526 грн. Крім цього, позивач посилався на те, що внаслідок протиправних дій відповідача йому спричинена моральна шкода, компенсацію якої він оцінив у 4 000 грн.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру може забезпечуватися забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст. 151 ЦПК передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно роз'яснень, викладених у абзаці першому п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як на причину забезпечення позову, ОСОБА_4 посилається на те, що відповідач до цього часу не відшкодував йому шкоду, завдану внаслідок ДТП, та усіляким чином уникає спілкування з ним, а тому невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду. На підставі викладеного, просив накласти арешт на вказаний автомобіль NISSAN MURANO, державний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності.

Із копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу видно, що ОСОБА_5 є власником автомобіля NISSAN MURANO, державний номер НОМЕР_1 (а.с. 29). В матеріалах справи відсутні докази стосовно того, що відповідач вжив заходи щодо відшкодування шкоди. Крім цього, із наданої до апеляційного суду копії довідки Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговуванням м. Миколаїв, УДАІ УМВС України в Миколаївській області від 29 квітня 2015 року видно, що за ОСОБА_5 транспортні засоби не зареєстровані.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не звернув увагу на зазначені обставини та вимоги ст. ст. 151, 152 ЦПК України, а тому прийшов до передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову. Зазначене відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і передачі питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді суду слід звернути увагу на характер спірних правовідносин, з'ясувати у позивача обґрунтування припущення стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення і в залежності від встановленого постановити законну ухвалу.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду від 01 квітня 2015 року скасувати, а питання щодо розгляду заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову направити до того ж суду на новий розгляд.

Судді: