АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/1234/2015 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 06 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Колісниченка А.Г.

Капітан І.А.

при секретарі: Грицак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 11 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є власником земельної ділянки, площею 0,0428 га за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 15.02.2005 року було проведено реальний розподіл домоволодіння яке знаходиться на вказаній земельній ділянці між ним та ОСОБА_6, яка продала належну їй частину відповідачам. Відповідачі по справі у 2007 році самовільно побудували на вказаній земельній ділянці прибудову до житлового будинку. На сьогоднішній день, у зв'язку із перерозподілом часток, йому належить 63/100 частки у вказаному будинку, а відповідачам 37/100. Позивач вважає, що самовільне зайняття відповідачами належної йому земельної ділянки порушує його право на користування належним йому майном. З уточненнями, остаточно просив зобов'язати відповідачів усунути йому перешкоди у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою, шляхом знесення самочинного будівництва - прибудови літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 11 березня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що спірна будівля є самочинною, крім того судом встановлено, що спірна прибудова не чинить позивачу жодних перешкод.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 15.02.2005 року, за ОСОБА_6 було визнано право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1; проведено реальний поділ домоволодіння між нею та ОСОБА_3; визначено порядок користування земельною ділянкою між співвласниками, а також виділено у користування ОСОБА_6 земельну ділянку площею 180,5 кв.м., а у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 180,5 кв.м., земельну ділянку площею 45 кв.м. було залишено у спільному користуванні співвласників (а.с.3-4). Згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2005 року, укладеного між ОСОБА_6, як продавцем та ОСОБА_4, ОСОБА_5, як покупцями, останні придбали 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, розташованого на земельній ділянці площею 406 кв.м (а.с.6). Відповідно до державного акту серії НОМЕР_1 про право власності на земельну ділянку, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,0428 га (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про право власності ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить 63/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

З листа-відповіді Херсонського БТІ від 04.12.2014 року вбачається, що прибудова літ. «а3», сарай літ. «Н», душ літ. «К», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, вважаються такими, що не відносяться до категорії «самочинного будівництва» (а.с.9).

З технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1, складеного станом останньої інвентаризації - 14.11.2012 р. вбачається, що ОСОБА_3 належить 63/100 частки вказаного будинку, а відповідачам в частках 37/200 кожній, однак документи при цьому не оформлені (а.с.10).

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

За вимогами ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно вимог ч. 1 ст.60 та ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції встановлено, що сама по собі прибудова літ. «а3» до житлового будинку літ. «А», що розташована за адресою: АДРЕСА_1 позивачу не заважає, до суду він звернувся тільки з особистих мотивів, оскільки бажає, щоб відповідачі зробили собі окремий вхід до будинку, а також здійснили очищення своєї зливної ями, через яку, частина його будинку приходить до незадовільного стану та починає просідати.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, правильно встановив фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, всебічно та об'єктивно перевірив доводи сторін, та наданим доказам дав належну оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що спірна прибудова є самочинною крім того, сам позивач визнав той факт, що вказана прибудова не чинить йому жодних перешкод.

Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: