Справа №442/1707/13-ц
Провадження №2/442/33/2015
28 квітня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді Коваль Р.Г.
при секретарі Далявській Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором,-
В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився однак подав суду заяву у якій просить дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги які викладені в позовній заяві підтримує, заперечень щодо постановлення заочного рішення не висловив, а тому суд розглянув справу у відсутності представника позивача на підставі наявних доказів по справі.
Відповідачі в судове засідання, яке було призначено на 28.04.2015 року в черговий раз не з'явилися. Відповідач ОСОБА_1 подав суду заяву у якій просив відкласти суд у звязку з тим, що його компетентний представник зайнятий в іншому суді, однак при цьому не надав суду жодного підтверджуючого документа, який би стверджував той факт, що останній уклав угоду з будь-яким адвокатом чи особою на представництво його інтересів в суді, і такі документи відсутні в матеріалах справи.
З врахуванням вимог ст. ст. 157, 169 ЦПК України, судом було прийнято рішення проводити розгляд даної справи у відсутності відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2 визнавши їх причини неявки не поважними, останні належним чином були повідомленими про час і місце розгляду справи, та у матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. На підставі вказаного вище, суд вважає за доцільне проводити заочний розгляд даної справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, оглянувши зібрані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. ст. 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений гл. 3 зокрема ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальними законами, які регулюють конкретні цивільні правовідносини.
В силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана на користь іншої особи сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України). Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України). Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до договору (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частина 1 ст. 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розміріта на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення кредитного договору є зобов'язання позичальника сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України.
Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Відповідно до ст. 611 ЦК України за порушення строків повернення кредиту, та порушення строків уплати процентів відповідач зобов'язаний виплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на той момент, від суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення Відповідачем зобов'язання, забезпеченого порукою, відповідач та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні Відповідачі.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Статтями 553 та 554 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого в'язку, і відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Також порукою може забезпечуватися як виконання зобов'язання частково, так і в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно з ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.
Згідно з ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.
Таким чином судом встановлено, що відповідачами порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту.
З врахуванням наведеного та враховуючи, що відповідачами порушувались умови кредитного договору, а тому суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню у пред'явленому обсязі.
Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі в сумі 3441 грн.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Стягнути з ОСОБА_1 (ідент. код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідент. код НОМЕР_2), в користь Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в рівних частках 3441 грн. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом шляхом подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії, або може бути оскаржене у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.
Суддя: Р.Г. Коваль