Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 липня 2015 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.

при секретарі Яблонській Я.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

30.06.2015 року ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітнього сина, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що на її утриманні знаходиться малолітня дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а відповідач ОСОБА_2 матеріальної допомоги на утримання сина у добровільному порядку не надає,внаслідок чого вона опинилася в скрутному матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до положень ч.9 ст.74 ЦПК України, про що свідчить оголошення у засобах масової інформації газеті «Запорізька правда» № 84 від 25.07.2015 року, про причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України.

Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, дослідивши письмові матеріали справи, давши їм оцінку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 29 червня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції за актовим записом № 193 від 29.06.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у свідоцтві про народження якого батьком записаний ОСОБА_2, відповідач у справі (а.с.6).

Малолітня дитина мешкає з позивачкою ОСОБА_1 за адресою: смт. Степногірськ, вул. Лесі Українки 4/31, Василівського району Запорізької області та дитина знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою № 438 від 22.06.2015 року, виданою виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, та довідкою КП «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької від 22.06.2015 року (а.с.3,4).

Згідно довідки про доходи, розмір заробітної плати позивачки ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року становить 9940,58 грн., що підтверджується довідкою про доходи, виданою КЗ «Василівський центр первинної медико-санітарної допомоги «Василівської районної ради Запорізької області за № 80 від 07.07.2015 року.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст.181 СК України способами виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч.4 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу батька (матері) та/чи в твердій грошовій сумі.

Згідно до положень ст.182 Сімейного кодексу України та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, при визначені розміру аліментів суд враховує:стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно вимог статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, враховуючи ті обставин, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, доказів про те, що відповідач перебуває на обліку у вузьких спеціалістів медичних закладів чи має на утриманнінепрацездатних батьків чи неповнолітніх дітей, на користь яких додатково сплачує аліменти, суду не надано та в судовому засіданні відповідачем не доведено, тому суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 у визначених нею частках від доходів (заробітку) відповідача щомісячно, а саме: в розмірі 1/4 частини на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, 11.08. ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; оскільки відповідач належної матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини не надає, хоча має таку можливість, домовленості щодо порядку утримання дітей сторони не дійшли, угоди про утримання дітей між сторонами не досягнуто, внаслідок чого позивачка опинилася у скрутному матеріальному становищі та самостійно матеріально утримувати малолітню дитину та забезпечувати їй належний матеріальний рівень для гідного розвитку та існування, позивачка самостійно не в змозі, тому заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги в частині стягнення аліментів у визначеному позивачкою розмірі суд вважає законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та вважає за необхідне визначити аліменти до стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати об'єктивним можливостям відповідача та забезпечить мінімальні потреби дитини.

Крім того, відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, а саме: з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню в дохід держави судовий збір за подання позову майнового характеру, розмір якого становить 243 грн.60 коп., оскільки позивачка ОСОБА_1 по даній категорії справ про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звільнена від сплати судового збору при предявленні позову до суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.7,10,11,60,61,79,88,209,212-215,218,224-226 ЦПК України, ст180, ст.ст.183, 191 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 30 червня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в цій частині підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення може бути переглянуто судом за заявою відповідача, який не був присутній у судовому засіданні, яка подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд Запорізької області протягом 10 днів з дати проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_4