АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/361/15-ц
Провадження № 22-ц/792/825/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Власенка О.В.,

суддів: Кізюн О.Ю., Ярмолюка О.І.,

при секретарі: Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 22-ц/792/825/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про звільнення від сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_3, про звільнення від сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року стягнуто з нього на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання у Кам'янець - Подільському національному університеті ім. Івана Огієнка, починаючи з 5 травня 2014 року по 30 червня 2017 року включно, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років. Починаючи з 28.05.2014 року позивач сплачував аліменти, оскільки син навчався в університеті на контрактній основі та сплачував за навчання по 9000 грн. на рік. Однак наразі син навчається на заочній формі, відповідно плата за навчання стала вдвічі менша. Крім того, з 28.01.2015 року ОСОБА_3 працевлаштований, проходить військову службу на контрактній основі, отримує грошове забезпечення. Враховуючи те, що ОСОБА_3 є повнолітнім, навчається на заочній формі, самостійно працює, позивач просив звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року позов задоволено частково.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року, на користь ОСОБА_3 із 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 19 березня 2015 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Ухвалено допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати його та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що його апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Суд першої інстанції не застосував закон (ст.ст. 2, 11, 15, 16 ЦК України), який підлягав застосуванню, та не дотримався положень ст.ст. 10, 30, 33, 130 ЦПК України, а тому у зв'язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Встановлено, що 5 травня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання повнолітнього сина - ОСОБА_3, якого вона вказала в позовній заяві, як третю особу на стороні позивача.

Згідно з рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 28 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період його навчання у Кам'янець - Подільському національному університеті ім. Івана Огієнка, починаючи з 5 травня 2014 року по 30 червня 2017 року включно, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

В силу ч. 1 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Аналіз положень ст. 30 ЦПК України свідчить про те, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв'язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Спірні правовідносини виникли з приводу обов'язку батька ОСОБА_1 утримувати повнолітнього сина - ОСОБА_3, який продовжує навчання, і який є безпосереднім учасником цих правовідносин.

Враховуючи предмет і підстави заявленого позову, ОСОБА_3 мав брати участь у справі як відповідач.

В порушення ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив належним чином позивачеві його права, зокрема, щодо можливості залучення до участі у справі ОСОБА_3 як відповідача та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, не попередив ОСОБА_1 про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав сторін.

Це призвело до того, що ОСОБА_3, приймаючи участь у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору, позбавлений був можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. 31 ЦПК України.

Відповідно до повноважень, визначених ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд не має можливості усунути дану невідповідність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що наявні правові підстави для виходу за межі апеляційної скарги ОСОБА_1, оскільки суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, і тому його рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1, оскільки його заявлено не до належного відповідача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 березня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.В. Власенко