У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 22 липня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого суддів: за Дем'яносова М.В., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Коротуна В.М., Ступак О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів за договором позики, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року, в с т а н о в и л а: У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, зазначивши на його обгрунтування, що 04 вересня 2005 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти в розмірі 10 000 доларів США строком на чотири місяці, а саме: до 05 січня 2006 року, про що була надана розписка. 20 листопада 2005 року між сторонами був укладений ще один договір позики, за умовами якого ОСОБА_7 отримав грошові кошти в розмірі 1 500 доларів США та зобов'язався повернути їх на першу вимогу позивача. 10 лютого 2014 року він направив відповідачу письмову вимогу про повернення суми боргу, однак відповідач у добровільному порядку грошові кошти не повертає, у зв'язку із чим просив суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 04 вересня 2005 року у розмірі 102 000 гривень та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 922 843 гривні 09 копійок; за договором позики від 20 листопада 2005 року у розмірі 15 300 гривень та проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 174 484 гривні 23 копійки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15 300 гривень основної заборгованості, 11 263 гривні 25 копійок відсотків за користування коштами. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за договором позики від 04 вересня 2005 року відмовлено. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення відсотків за договором позики скасовано та ухвалено в цій частині нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 грудня 2014 року рішення апеляційного суду в частині відмови в стягненні процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 02 вересня 2014 року залишено без змін. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за договором позики від 20 листопада 2005 року змінено, збільшено їх розмір до 40 240 гривень 96 копійок. У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_8 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. Оскільки встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Встановивши, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню на підставі ч. 2 ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики від 20 листопада 2005 року щомісяця, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що початок позовної давності для їх стягнення необхідно обчислювати з моменту невиконання відповідачем кожного із цих зобов'язань, у зв'язку із чим обґрунтовано визначив розмір відсотків за період 25 березня 2011 року по 25 березня 2014 року, з урахуванням облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для його скасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 - ОСОБА_8 відхилити. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 04 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.В. Дем'яносов Судді: І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.М. Коротун О.В. Ступак