Справа № 539/248/15-ц
08 травня 2015 року Лубенський міськрайонний суд
В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.
при секретарі Мирна Т.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого на даний час є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (позичальник), укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № К-69-2007. Додатковою угодою від 05.05.2008 року було внесено зміни до Кредитного договору.
За умовами пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав СПД ОСОБА_2 кредит на суму 700 000 гривень, а позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти та оплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 19% річних, а за користування кредитом з моменту, передбаченого підпунктом «б», «в» п. 3.1. Кредитного договору, сплатити проценти в підвищеному розмірі.
Згідно п. 2.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти Банку до 25 травня 2017 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок.
В якості забезпечення повернення кредитних ресурсів виданих СПД ОСОБА_2 за Кредитним договором № К-69-2007 від 25 травня 2007 року із ОСОБА_2 (іпотекодацець) було укладено договір іпотеки № 1-69-2007 від 25 травня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, предметом якого є: нежитлова двоповерхова будівля 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 (Предмет іпотеки).
Дана нерухомість передана в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором № К-69-2006 від 25.05.2007 року.
Згідно п. 2 Договору іпотеки, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.
Враховуючи наявні порушення договірних зобов'язань, керуючись положеннями Кредитного договору та чинного законодавства України, Банк звертався до суду з вимогами про стягнення з Позичальника заборгованості за Кредитним договором.
Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2009 року у справі № 2-1116/2009 з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Договором про відновлювальну кредитну лінію № К-69-2007 від 25.05.2007 року в сумі 625840,28 грн.

Порушення умов Кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за Кредитним договором є встановленим фактом.

Рішення про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Позичальник умови Кредитного договору не виконав та продовжує фактичне користування грошовими коштами та станом на 16.01.2015 року згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору, заборгованість Позичальника перед позивачем становить :

сума заборгованості за кредитом - 169197,00 грн.;

сума простроченої заборгованості за кредитом - 414143 грн. ;

сума заборгованості по процентам - 11423,23 грн.;

сума простроченої заборгованості за процентами - 870475,52 грн.;

пеня - 248799,14 грн.

Станом на 16.01.2015 року, загальна сума заборгованості Позичальника перед позивачем становить 1714037,89 грн.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до положень підпункту 8.4.15 пункту 8, пункту 10 укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору іпотеки № К-69-2007 від 25.05.2007 року, правом позивача є на його розсуд обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог Іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі Іпотекодеражателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач вважав, що отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на Предмет іпотеки за Банком.

На підставі викладеного, позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прохав суд : в рахунок погашення заборгованості суб»єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відновлювальну кредитну лінію №К-69-2007 від 25.05.2007 року в сумі 1 714 037 грн. 89 коп. (один мільйон сімсот чотирнадцять тисяч тридцять сім гривень 89 копійок), з яких : сума заборгованості за кредитом - 169197,00 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом - 414143,00 грн.; сума заборгованості по процентам - 11423,23 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами 870475,52 грн.; пеня - 248799,14 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову двоповерхову будівлю площею 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно договору купівлі - продажу від 27 квітня 2007 року за №1609, посвідченим приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., зареєстрованим в КП Лубенському МБТІ 19.05.2007 року в реєстровій книзі №3 за реєстровим №425, шляхом визнання права власності на нежитлову двоповерхову будівлю площею 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

В судове засідання представник позивача Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» не з"явився, позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, від позивача до суду надійшла заява, зі змісту якої вбачається, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прохає розглядати справу за відсутності свого представника, позов підтримує, прохає його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомляв.

Представник третьої особи Реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з»явився, третя особа була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Тому, враховуючи, що позивач надав згоду на проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд вважав за необхідне проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача та представника позивача.

У зв"язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі, судом відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

З»ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що 25.05.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_2 (позичальник), укладено договір про відновлювальну кредитну лінію № К-69-2007.

Додатковою угодою від 05.05.2008 року було внесено зміни до даного кредитного договору.

За умовами пункту 1.1. Кредитного договору Банк надав СПД ОСОБА_2 кредит на суму 700 000 гривень, а позичальник зобов'язувався повернути отримані кошти та оплатити за користування кредитними коштами проценти в розмірі 18% річних, а за користування кредитом з моменту, передбаченому підпунктом «б», «в» п. 3.1. Кредитного договору, сплатити проценти в підвищеному розмірі.

Додатковою угодою від 05.05.2008 року передбачено сплату процентів в розмірі 19% річних.

Згідно п. 2.2. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредитні кошти Банку до 25 травня 2017 року.

В якості забезпечення повернення кредитних ресурсів виданих СПД ОСОБА_2 за Кредитним договором № К-69-2007 від 25 травня 2007 року, між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 (іпотекодацець) було укладено договір іпотеки № 1-69-2007 від 25 травня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4, предметом якого є: нежитлова двоповерхова будівля 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно п. 2 Договору іпотеки, предмет іпотеки передається в іпотеку, як забезпечення повернення кредитних ресурсів, виданих за Кредитним договором, а також процентів за користування Кредитними ресурсами, а також комісійної винагороди за Кредитним договором, неустойки за цим Договором або за Кредитним договором, враховуючи відшкодування збитків, завданих простроченням платежів за Основним зобов'язанням, відшкодування витрат по зверненню стягнення на Предмет іпотеки в повному обсязі, визначеному на момент фактичного задоволення вимог.

Заочним рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2009 року, яке набрало законної сили 21.08.2009 року, у справі № 2-1116/2009 з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 солідарно стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Договором про відновлювальну кредитну лінію № К-69-2007 від 25.05.2007 року в сумі 625840,28 грн.

З матеріалів справи вбачається, що дане рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Позичальник умови Кредитного договору не виконує та продовжує фактичне користування грошовими коштами позивача, в результаті чого станом на 16.01.2015 року згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору, заборгованість Позичальника перед позивачем становить :

сума заборгованості за кредитом - 169197,00 грн.;

сума простроченої заборгованості за кредитом - 414143 грн. ;

сума заборгованості по процентам - 11423,23 грн.;

сума простроченої заборгованості за процентами - 870475,52 грн.;

пеня - 248799,14 грн.

Станом на 16.01.2015 року, загальна сума заборгованості Позичальника СПД ОСОБА_2 перед позивачем становить 1714037,89 грн.

30.10.2013 року позивачем направлено ОСОБА_2 вимогу про усунення порушень умов договору, у якому вказано, що у зв»язку з наявною заборгованістю за кредитним договором, необхідно у 30 - денний строк повернути Банку заборгованість, попереджено, що у разі невиконання даної вимоги Банк зверне стягнення на предмет іпотеки - нежитлову двоповерхову будівлю площею 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, кодексів, законів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, у строк та порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 572 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про заставу», ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» кредитор (іпотекодержатель, заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (іпотекодавець, заставодавець) забезпеченого заставою (іпотекою) зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» та ст. 20 Закону України «Про заставу», у разі порушення іпотекодавцем (заставодавцем) обов'язків, встановлених іпотечним договором (договором застави), іпотекодержатель (заставодержатель) має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (застави).

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Частиною 3 тієї ж статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється в тому числі на підставі рішення суду.

Згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до підпункту 8.4.15 пункту 8, пункту 10 укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору іпотеки № К-69-2007 від 25.05.2007 року, правом позивача є на його розсуд обирати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підпунктом 11.3.1 п. 11.3 Договору іпотеки передбачено, що задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися шляхом передачі іпотекодеражателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання Основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Таким чином, враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний позивачем таким, що настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, позивач отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за банком.

Відповідно до п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, з урахуванням положень частини третьої статгі 33, статті 36, частини першої статті 37 ЗУ «Про

іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовим наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним, суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 17 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Крім того, відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України, Рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішення Верховного Суду України.

У постанові від 11.12.2013 року по справі № 6-124цс13 Верховним судом України зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36, ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку", не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Згідно ч.3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України, п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, у зв»язку з задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218, 225-226 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості суб»єкта підприємницької діяльності ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відновлювальну кредитну лінію №К-69-2007 від 25.05.2007 року в сумі 1 714 037 грн. 89 коп. (один мільйон сімсот чотирнадцять тисяч тридцять сім гривень 89 копійок), з яких : сума заборгованості за кредитом - 169197,00 грн., сума простроченої заборгованості за кредитом - 414143,00 грн.; сума заборгованості по процентам - 11423,23 грн.; сума простроченої заборгованості за процентами 870475,52 грн.; пеня - 248799,14 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме нежитлову двоповерхову будівлю площею 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 згідно договору купівлі - продажу від 27 квітня 2007 року за №1609, посвідченим приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Ставицькою Л.Г., зареєстрованим в КП Лубенському МБТІ 19.05.2007 року в реєстровій книзі №3 за реєстровим №425, шляхом визнання права власності на нежитлову двоповерхову будівлю площею 1481,7 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1, реєстраційний номер НОМЕР_1 за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Роз»яснити відповідачу, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду Іващенко Ю. А.