22-ц/775/803/2015(м)
Головуючий в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Супрун М.Ю.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Супрун М.Ю.,

суддів Лісового О.О., Ткаченко Т.Б.,

при секретарі Меркуловій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» про зобовязання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» на рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 травня 2015 року,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 07 травня 2015 року вищезазначений позов ОСОБА_2 задоволено. Зобовязано публічне акціонерне товариство «ДельтаБанк» (далі: ПАТ "ДельтаБанк") видати належні ОСОБА_2 грошові кошти за договором банківського вкладу № 005-04477-311013 разом з нарахованими відсотками у розмірі 60 267 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ "ДельтаБанк" зазначив, що суд першої інстанції не застосував до правовідносин по даній справі приписи Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02 березня 2015 року прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДельтаБанк».

Крім того, послався на те, що суд першої інстанції не врахував те, що банком були виконані умови депозитного договору і грошові кошти по закінченню договору були повернуті позивачу шляхом перерахування на поточний рахунок, з якого відповідач не видав кошти з тих підстав, що ОСОБА_2 звернувся до банку із заявою не в установленій законодавством формі.

Сторони у судове засідання апеляційної інстанції не зявились, були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином.

Згідно заяви представника відповідача ОСОБА_3, діючого на підставі довіреності, він просив справу розглянути за його відсутності, апеляційну скаргу підтримав. Крім того, додатково повідомив, що 30 червня 2015 року в рамках виплат Фонду гарантування вкладів ОСОБА_2 за договором № 1013 виплачено кошти у розмірі 77699,70 грн.

Згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції при вирішенні справи встановлено, що відповідно до договору №005-04477-311013 від 31 жовтня 2013 року про надання банківських послуг за допомогою системи обслуговування «Інтернет-банк» ПАТ "Дельта Банк" відкрив клієнту ОСОБА_2 поточний рахунок № 4511 (а.с.3).

16 листопада 2013 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу, згідно якого відповідач залучив грошові кошти позивача в сумі 100 000 грн. з процентною ставкою 20,5 % річних терміном до 21 листопада 2014 року (а.с.4).

В грудні 2014 року та січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ "Дельта Банк" із заявами про видачу йому депозитного вкладу (а.с.7,8) з карточного рахунку № №005-04477-311013, на що отримав відмову та розяснення про те, що відповідно до умов договору №005-04477-311013 від 31 жовтня 2013 року на позитивний залишок коштів по рахунку позивачу будуть нараховуватись проценти та, крім того, проводити операції вилучення грошових коштів, розміщених на поточному рахунку клієнт банку має змогу в касах та банкоматах банку, в касах та банкоматах інших банків на території України, в касах та банкоматах інших банків за кордоном, а також сплачувати за товари та послуги в РОS-терміналах на території України чи за кордоном.(а.с.9)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у видачі позивачу грошових коштів з рахунку є неправомірною та такою, що обмежує права останнього.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків серед юридичних фактів є, зокрема, договори та інші правочини.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

У справі, яка переглядається, умовами пункту 1.10 договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між сторонами, вклад виплачуться по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника з використанням платіжної картки № 4511.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується сторонами, що залишок депозитного вкладу позивача та проценти, що нараховані за час дії договору, були перераховані ПАТ "Дельта Банк" на поточний рахунок вкладника ОСОБА_2

Так, відповідно до статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

З урахуванням наведених норм матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки банк незаконно відмовив позивачеві у поверненні грошових коштів із розрахункового рахунку, які були нараховані за договором банківського вкладу (депозиту) і ця відмова банку у поверненні грошових коштів з рахунку ОСОБА_2 ва А.С. суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, умовам кладеного між сторонами договору.

Незастосування судом першої інстанції норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не впливає на висновки суду щодо наявності підстав для задоволення позову ОСОБА_2 з огляду на те, що позивач звернувся до ПАТ «ДельтаБанк» із заявами про виплату йому суми залишку депозиту задовго до прийняття постанови Правління Національного банку України від 03 березня 2015 року № 150, тобто до початку процедури виведення банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації, а тому він мав можливість повернути всю суму залишку коштів.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду також посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не врахував, що банком були виконані умови депозитного договору і грошові кошти по закінченню договору були повернуті позивачу шляхом перерахування на поточний рахунок, оскільки суд першої інстанції зобовязав відповідача видати позивачу кошти не за договором депозиту, а за договором № 005-04477-311013 про надання банківських послуг за допомогою системи обслуговування «Інтернет-банк».

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся до банку про переказ коштів із заявою у формі, яка не відповідала вимогам закону, є необґрунтованими, оскільки це не є підставою для обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку. Крім того, доказів того, що банк надавав розяснень позивачу відносно форми платіжного доручення на здійснення переказу коштів у справі немає.

Інші доводи апеляційної скарги також не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Оскільки судом першої інстанції повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк» відхилити.

Рішення Володарського районного суду Донецької області від 07 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: