АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Качана В.Я., Музичко С.Г.

при секретарі Мікітчак А.Л..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про зобов'язання вчинити дії,

встановила:

у лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про зобов'язання відповідача видати готівкою одноразовою операцією через касу належні йому кошти у сумі 10 415,44 грн. та 2 725,68 доларів США.

Мотивуючи свої вимоги, позивач зазначав, що 4 жовтня 2011 року уклав з відповідачем договір № про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant. Відповідно до умов договору банк зобов'язався забезпечити розрахунки за допомогою картки, отримання готівкових коштів у пунктах видачі готівки та банкоматах, а також у всіх пунктах обслуговування карток Visa в Україні. Станом на 16 лютого 2015р. на картковому рахунку НОМЕР_1 знаходяться грошові кошти у сумі 10 415,44 грн.

Крім того, 9 жовтня 2012 року між ним та банком був укладений договір № банківського рахунку та видачі банківської платіжної картки Visa Instant , згідно якого банк відкрив йому поточний картковий рахунок НОМЕР_2 в іноземній валюті 840 (долар США).

13 серпня 2013 між ним та банком був укладений договір №138788 банківського строкового вкладу «Вагомий внесок», на підставі якого він розмістив в банку тимчасово вільні грошові кошті в сумі 20 000 доларів США. на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_3 з датою повернення 18 серпня 2014р. та виплатою 7,5% річних за користування депозитом. 18 серпня 2014 відповідач перерахував на рахунок НОМЕР_2 кошти в сумі 20 000 доларів США.

27 серпня 2014 між ним та банком був укладений договір № 169586 банківського строкового вкладу «Барвінок», відповідно до якого він розмістив в банку тимчасово вільні грошові кошті в сумі 14 000 доларів США на депозитний рахунок НОМЕР_3, шляхом їх перерахування з Карткового рахунку НОМЕР_2 та поточного рахунку НОМЕР_3 відкритого у банку на підставі договору банківського рахунку фізичної особи від 9 жовтня 2012 № ID5785715, зі строком розміщення депозиту 184 календарних дні,

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/12787/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
з датою його повернення 27 лютого 2015р. та ставкою 9% річних за користування депозитом.

- 2 -

Позивач стверджував, що банк не повернув йому грошові кошти у сумі 2 725,68 доларів США.

У березні 2015р. позивач уточнив і збільшив позовні вимоги і просив зобов'язати відповідача протягом п'яти робочих днів з моменту набрання рішенням законної сили, видати готівкою одноразовою операцією через касу належні йому кошти у сумі 10 415,44грн. з карткового рахунку НОМЕР_1; 2 2725,68 доларів США з карткового рахунку НОМЕР_2 та 14 000 доларів США з вкладного (депозитного) рахунку НОМЕР_3.

Заочним рішенням суду від 22 травня 2015 позов задоволено.

Ухвалою суду від 31 липня 2015р. заява відповідача про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить заочне рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, оскільки банк виконував свої зобов'язання належним чином та повернув відповідно до п. 5.1 договору № 169586 банківського строкового вкладу "Барвінок" суму депозиту після закінчення строку договору шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в банку, також судом не було враховано, що Постановою Правління Національного банку від 24 лютого 2015 року №128 ПАТ «АК банк «Київ» було визнано неплатоспроможнім банком, а згідно ч. 5 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Також апелянт стверджує, що з 19 червня 2015 р. АБ «Укргазбанк» набув усіх прав та обов'язків ПАТ «АК банк «Київ» і є належним відповідачем по даній справі.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.143), у судове засідання не з'явився, клопотання про перенесення судового розгляду не направив, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 4 жовтня 2011р. між сторонами був укладений договір № про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки миттєвого випуску Visa Instant. Відповідно до умов договору банк зобов'язався відкрити та здійснювати обслуговування карткового рахунку НОМЕР_1 та видати позивачу не персоніфіковано платіжну картку миттєвого випуску Visa в Україні.

Пунктом 4.1. договору сторони визначили, що позивач має право за допомогою картки отримувати готівку в касах банків, пунктах видачі готівки та банкоматах, а згідно з пунктом 4.4.2. договору банк зобов'язався забезпечити клієнту розрахунки за допомогою картки.

Судом встановлено, що станом на 16 лютого 2015р. на картковому рахунку НОМЕР_1 знаходяться грошові кошти у сумі 10 415,44 грн. (с.с.22-23)

Крім того, 9 жовтня 2012 року між сторонами був укладений договір № банківського рахунку та видачі банківської платіжної картки типу Visa Instant , відповідно до якого банк зобов'язався відкрити поточний картковий рахунок НОМЕР_4 в іноземній валюті 840 (долар США).

Також 13 серпня 2013р. між сторонами був укладений договір №138788 банківського строкового вкладу «Вагомий внесок», на підставі якого позивач розмістив в банку тимчасово вільні грошові кошті в сумі 20 000 доларів США. на вкладний (депозитний) рахунок НОМЕР_5 з датою повернення 18 серпня 2014р. та виплатою процентів у розмірі 7,5% річних за користування депозитом.

- 3 -

Судом встановлено, що 18 серпня 2014р. відповідач перерахував на картковий рахунок НОМЕР_2, відкритий за договором від 9 жовтня 2012р., 20 000 доларів США (с.с.24)

Станом на 16 лютого 2015р. на картковому рахунку НОМЕР_2 обліковуються грошові кошти у сумі 2 725,68 доларів США.

27 серпня 2014 між ним та банком був укладений договір № 169586 банківського строкового вкладу «Барвінок», відповідно до якого він розмістив в банку тимчасово вільні грошові кошті в сумі 14 000 доларів США на депозитний рахунок НОМЕР_3, шляхом їх перерахування з Карткового рахунку НОМЕР_2 на поточний рахунок НОМЕР_3, зі строком розміщення депозиту 184 календарних дні, з датою його повернення 27 лютого 2015р. та ставкою 9% річних за користування депозитом.

На підставі договору № ID5785715, який укладено між банком та позивачем 9 жовтня 2012р., відповідач відкрив поточний рахунок НОМЕР_6, на який було зараховано 14 000 доларів США і які обліковувалися на рахунку станом на 16 лютого 2015р. (с.с.37).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за вищезазначеними договорами і за вимогами позивача не повернув йому грошові кошти.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального права.

Частиною 1 ст. 1058 ЦК України визначено, що за договоромбанківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладуукладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Таким чином, банк зобов'язаний повернути вклад та проценти за вимогу вкладника або закінчення дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтова (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 вказаної норми визначено, що банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, н передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

З наданих позивачем документів вбачається, що він звертався до відповідача з приводу видачі грошових коштів, які обліковуються на його розрахункових рахунках, проте, банком зобов'язання за договорами виконані не були, тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про стягнення грошових коштів у примусовому порядку.

Доводи апелянта про те, що ним виконані зобов'язання за договором банківського вкладу «Барвінок», так як сума депозиту перерахована на поточний рахунок позивача, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в цій частині та відмови у задоволенні позовних вимог, так як апелянтом не надано доказів, що позивачем вказані грошові кошти були отримані.

Постановою правління Національного банку України № 128 від 24 лютого 2015р. ПАТ

- 4 -

«Київ» віднесений до категорії неплатоспроможних.

24 лютого 2015р. рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 39 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічного акціонерному товаристві « АКБ «Київ» у банку з 25 лютого 2015р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаний або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.5 ЦК України встановлено, що акти цивільного законодавства рулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Отже, права позивача були порушені на момент звернення його до суду з даним позовом і підлягають захисту відповідно до законодавства, яке діяло на момент цього звернення.

Ні постанова правління Національного банку України, ні рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання ПАТ «АКБ «Київ» неплатоспроможним та про введення тимчасової адміністрації у банку, на момент порушення прав позивача та звернення його до суду не діяло, тому суд першої інстанції не мав законних підстав враховувати вищезазначені обставини при ухваленні рішенні та посилатися на норми матеріального права, які не регулювали правовідносини сторін на момент звернення позивача до суду.

Посилання апелянта на те, що постановою Кабінету Міністрів України № 61 від 11 лютого 2015р. «Деякі питання участі держави у виведенні з ринку публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» встановлено, що державна в особі Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» бере участь у виведенні ПАТ «АКБ «Київ» з ринку шляхом придбання його активів та зобов'язань у разі віднесення Національним банком України ПАТ «АКБ «Київ» до категорії неплатоспроможних, тому відповідати перед позивачем повинен АБ «Укргазбанк», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на час розгляду справи судом першої інстанції суду не було надано доказів переходу прав та обов'язки відповідача до АК «Укргазбанк». Як зазначає сам апелянт активи банку були передані АБ «Укргазбанк» тільки 19 червня 2015р., тобто після ухвалення рішення суду у даній справі, тому вказані обставини не могли бути враховані судом першої інстанції, і відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України не підлягають врахуванню і судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушень норм процесуального права, тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» відхилити, заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: