Справа № 1018/7578/12
Головуючий у І інстанції Мора О.М.
Провадження № 22-ц/780/2113/15
Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

06 травня 2015 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого: Приходька К.П.,

суддів: Гуль В.В., Воробйової Н.С.,

при секретарі: Токар Т.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2013 року по справі за позовом заступника Генерального прокурора України в інтересах держави, в особі Київської обласної державної адміністрації, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції сільського господарства України до Обухівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, третя особа: Козинська селищна рада Обухівського району Київської області, про визнання незаконним і скасування розпорядження, визнання недійсними державних актів та договорів купівлі-продажу земельних ділянок, зобовязання скасувати державну реєстрацію та визнання права власності на земельні ділянки за державою,-

встановила:

у листопаді 2012 року заступник Генерального прокурора України звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах держави в особі Київської обласної державної адміністрації, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної інспекції сільського господарства України, мотивуючи його тим, що згідно з розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 21 грудня 2009 року №1685 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 17-ти громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, та вирішено вилучити земельні ділянки загальною площею 28,9108 га з користування товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос», товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Плюс», товариства з обмеженою відповідальністю «Затишне», товариства з обмеженою відповідальністю «Дана», товариства з обмеженою відповідальністю «ОК-Інвест», закритого акціонерного товариства «ТІЗ-Топаз» та передати, зокрема, у власність ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 земельну ділянку площею по 2,0000га., кожному, ОСОБА_2 та ОСОБА_18 земельну ділянку площею по 0,2500га., кожній, а ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,4108га., для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

На підставі зазначеного розпорядження ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_18 та ОСОБА_3 15 березня 2010 року отримали державні акти на право власності на земельні ділянки.

В подальшому чотирнадцять громадян, а саме, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, відчужили належні їм на праві власності земельні ділянки ОСОБА_20 за договорами купівлі-продажу від 29 березня 2010 року. ОСОБА_2, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 належні їм земельні ділянки не відчужували.

Обгрунтовуючи позов, прокурор посилався на те, що згідно з висновком Державної інспекції сільського господарства України від 14 червня 2012 року вказаний вище проект землеустрою не може вважатись документацією із землеустрою, оскільки він не розроблявся товариством з обмеженою відповідальністю «Геоверв», з яким 22 жовтня 2009 року було укладено договір про розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність 17-ти громадянам земельних ділянок загальною площею 28,9108га., для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з несплатою авансу на виконання робіт; технічне завдання на розробку проекту землеустрою замовниками не затверджено; при оформленні оскаржуваного розпорядження №1685 проект землеустрою було затверджено за відсутності висновку державної експертизи землевпорядної документації; частина спірних земельних ділянок знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Козинка (на відстані 25 м від урізу води) та належить до земель водного фонду, а частина спірних земельних ділянок належить до земель лісового фонду, що свідчить про неможливість надання таких земель у власність.

На підставі наведеного прокурор просив:

- визнати незаконним і скасувати розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21 грудня 2009 року № 1685 в частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області;

- визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 15 березня 2010 року на ім`я ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_18 та ОСОБА_3;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2012 року ОСОБА_5 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0001 га, укладений 29 березня 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2012 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га. укладений 29 березня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2012 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2012 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_21 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_13 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_16 та ОСОБА_20; - визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, укладений 29 березня 2010 року між ОСОБА_17 та ОСОБА_20;

- зобовязати Управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області скасувати державну реєстрацію права власності на вказані вище земельні ділянки;

- визнати за державою в особі Київської обласної державної адміністрації права власності на земельні ділянки загальною площею 28,9108 га, що знаходяться в межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області та витребувати із незаконного володіння: ОСОБА_20 земельні ділянки загальною площею 28,0001 га, ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,2500 га, ОСОБА_18 земельну ділянку площею 0,2500 га та ОСОБА_19 земельну ділянку площею 0,4108 га.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2013 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним і скасувати розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1685 у частині затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області.

Визнано недійсними видані громадянам 15.03.2010 року державні акти на право власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, а саме:

державний акт серії ЯИ номер 452723, виданий ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0038 площею 2,0000 га, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 15.03.2010 за номером №06;

державний акт серії ЯИ №452719, виданий ОСОБА_5 на ділянку :03:016:0102 площею 2,0000 га, зареєстрований за №07;

державний акт серії ЯИ №452725, виданий ОСОБА_6 на ділянку :03:016:0104 площею 2,0001 га, зареєстрований за №43;

державний акт серії ЯИ №452727, виданий ОСОБА_7 на ділянку :03:016:0106 площею 2,0000 га, зареєстрований за №42;

державний акт серії ЯИ №452729, виданий ОСОБА_8 на ділянку :03:016:0108 площею 2,0000 га, зареєстрований за №41;

державний акт серії ЯИ №452730, виданий ОСОБА_9 на ділянку :03:016:0109 площею 2,0000 га, зареєстрований за №05;

державний акт серії ЯИ №452731, виданий ОСОБА_10 на ділянку :03:016:0110 площею 2,0000 га, зареєстрований за №44;

державний акт серії ЯИ №452726, виданий ОСОБА_11 на ділянку :03:016:0105 площею 2,0000 га, зареєстрований за №96;

державний акт серії ЯИ №452722, виданий ОСОБА_21 на ділянку :03:014:0041 площею 2,0000 га, зареєстрований за №98;

державний акт серії ЯИ №452724, виданий ОСОБА_13 на ділянку :03:016:0103 площею 2,0000 га, зареєстрований за №04;

державний акт серії ЯИ №452721, виданий ОСОБА_14 на ділянку :03:014:0040 площею 2,0000 га, зареєстрований за №03;

державний акт серії ЯИ №452718, виданий ОСОБА_15 на ділянку :03:014:0037 площею 2,0000 га, зареєстрований за №45;

державний акт серії ЯИ №452720, виданий ОСОБА_16 на ділянку :03:014:0039 площею 2,0000 га, зареєстрований за №02;

державний акт серії ЯИ №452728, виданий ОСОБА_17 на ділянку :03:016:0107 площею 2,0000 га, зареєстрований за №01;

державний акт серії ЯИ №452732, виданий ОСОБА_2 на ділянку :03:016:0111 площею 0,2500 га, зареєстрований за №00;

державний акт серії ЯИ №452733, виданий ОСОБА_18 на ділянку :03:016:0112 площею 0,2500га, зареєстрований за №99;

державний акт серії ЯИ №452734, виданий ОСОБА_19 на ділянку :03:016:0113 площею 0,4108 га, зареєстрований за №97.

Визнано недійсними наступні договори купівлі-продажу:

договір купівлі-продажу від 29.03.2012 року №1548 земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0038 площею 2,0000 га, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2012 року №1513 ділянки з кадастровим номером :03:016:0102 площею 2,0000 га між ОСОБА_5 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1520 ділянки з кадастровим номером :03:016:0104 площею 2,0001 га між ОСОБА_6 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1576 ділянки з кадастровим номером :03:016:0106 площею 2,0000 га між ОСОБА_7 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1555 ділянки з кадастровим номером :03:016:0108 площею 2,0000 га між ОСОБА_8 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1506 ділянки з кадастровим номером :03:016:0109 площею 2,0000 га між ОСОБА_9 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1604 ділянки з кадастровим номером :03:016:0110 площею 2,0000 га між ОСОБА_10 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1541 ділянки з кадастровим номером :03:016:0105 площею 2,0000 га між ОСОБА_11 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1562 ділянки з кадастровим номером :03:014:0041 площею 2,0000 га між ОСОБА_21 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1499 ділянки з кадастровим номером :03:016:0103 площею 2,0000 га між ОСОБА_13 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1527 ділянки з кадастровим номером :03:014:0040 площею 2,0000 га між ОСОБА_14 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1569 ділянки з кадастровим номером :03:014:0037 площею 2,0000 га між ОСОБА_15 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1534 ділянки з кадастровим номером :03:014:0039 площею 2,0000 га між ОСОБА_16 та ОСОБА_20;

договір купівлі-продажу від 29.03.2010 року №1492 ділянки з кадастровим номером :03:016:0107 площею 2,0000 га між ОСОБА_17 та ОСОБА_20.

Зобовязано управління Держземагенства в Обухівському районі Київської області скасувати державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за фізичними особами:

ОСОБА_4 на ділянку з кадастровим номером :03:014:0038 площею 2,0000 га; ОСОБА_5 на ділянку :03:016:0102 площею 2,0000 га; ОСОБА_6 на ділянку :03:016:0104 площею 2,0001 га; ОСОБА_7 на ділянку :03:016:0106 площею 2,0000 га; ОСОБА_8 на ділянку :03:016:0108 площею 2,0000 га; ОСОБА_9 на ділянку :03:016:0109 площею 2,0000 га; ОСОБА_10 на ділянку :03:016:0110 площею 2,0000 га; ОСОБА_11 на ділянку :03:016:0105 площею 2,0000 га; ОСОБА_21 на ділянку :03:014:0041 площею 2,0000 га; ОСОБА_13 на ділянку :03:016:0103 площею 2,0000 га; ОСОБА_14 на ділянку :03:014:0040 площею 2,0000 га; ОСОБА_15 на ділянку :03:014:0037 площею 2,0000 га; ОСОБА_16 на ділянку :03:014:0039 площею 2,0000 га; ОСОБА_17 на ділянку :03:016:0107 площею 2,0000 га; ОСОБА_2 на ділянку :03:016:0111 площею 0,2500га; ОСОБА_18 на ділянку :03:016:0112 площею 0,2500 га; ОСОБА_19 на ділянку :03:016:0113 площею 0,4108 га.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову заступника Генерального прокурора України до неї, ОСОБА_2, скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові до неї відмовити повністю, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В свою чергу ОСОБА_3 не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції також подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2013 року і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити виходячи із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що розпорядженням Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1685 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, вилучено ділянки загальною площею 28,9108 га з користування ТОВ "Лотос", ТОВ "Альфа-Плюс", ТОВ "Затишне", ТОВ "Дана", ТОВ "ОК-Інвест", ЗАТ "ТІЗ-Топаз" та передано безоплатно у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства.

На підставі вказаного розпорядження Управлінням Державного комітету України із земельних ресурсів в Обухівському районі 15.03.2010 року видано та одночасно зареєстровано державні акти на земельні ділянки наступним 17 громадянам: ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером :03:014:0038 площею 2,0000 га видано державний акт серії ЯИ № 452723, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №06; ОСОБА_5 на земельну ділянку :03:016:0102 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452719, зареєстрований за №07; ОСОБА_6 на земельну ділянку :03:016:0104 площею 2,0001 га державний акт серії ЯИ № 452725, зареєстрований за №43; ОСОБА_7 на земельну ділянку :03:016:0106 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452727, зареєстрований за №42; ОСОБА_8 на земельну ділянку :03:016:0108 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452729, зареєстрований за №41; ОСОБА_9 на земельну ділянку :03:016:0109 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452730, зареєстрований за №05; ОСОБА_10 на земельну ділянку :03:016:0110 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452731, зареєстрований за №44; ОСОБА_11 на земельну ділянку :03:016:0105 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452726, зареєстрований за №96; ОСОБА_21 на земельну ділянку :03:014:0041 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452722, зареєстрований за № 98; ОСОБА_13 на земельну ділянку :03:016:0103 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452724, зареєстрований за №04; ОСОБА_14 на земельну ділянку :03:014:0040 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452721, зареєстрований за №03; ОСОБА_15 на земельну ділянку :03:014:0037 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452718, зареєстрований за № 45; ОСОБА_16 на земельну ділянку :03:014:0039 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452720, зареєстрований за №02; ОСОБА_17 на земельну ділянку :03:016:0107 площею 2,0000 га державний акт серії ЯИ № 452728, зареєстрований за №01; ОСОБА_2 на земельну ділянку :03:016:0111 площею 0,2500 га, державний акт серії ЯИ № 452732, зареєстрований за №00; ОСОБА_18 на земельну ділянку :03:016:0112 площею 0,2500 га держаний акт серії ЯИ № 452733, зареєстрований за №99; ОСОБА_19 на земельну ділянку :03:016:0113 площею 0,4108 га державний акт серії ЯИ № 452734, зареєстрований за №97.

Крім того, 29 березня 2010 року, на підставі договорів купівлі-продажу чотирнадцять громадян, яким передано безоплатно у власність земельні ділянки, продали їх одній особі ОСОБА_20, а саме: ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу №1548, ОСОБА_5 (на підставі договору купівлі-продажу №1513, ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу №1520, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу №1576, ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу №1555, ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу №1506, ОСОБА_10 на підставі договору купівлі-продажу №1604, ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу №1541, ОСОБА_21 на підставі договору купівлі-продажу №1562, ОСОБА_13 на підставі договору купівлі-продажу №1499, ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу №1527; ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу №1569, ОСОБА_16 на підставі договору купівлі-продажу №1534, ОСОБА_17 на підставі договору купівлі-продажу №1492. Згідно з договорами купівлі-продажу загальна вартість чотирнадцяти земельних ділянок становила 9 443 562 грн.

Інші три громадянки ОСОБА_2, ОСОБА_18 та ОСОБА_19 свої земельні ділянки не відчужували. Згідно з довідкою управління Держкомзему в Обухівському районі нормативна грошова оцінка вказаних трьох земельних ділянок становить 7146,27 грн.

Також, ОСОБА_20 свої права на землю не зареєстрував і на даний час у Державному земельному кадастрі право власності на придбані ним ділянки зареєстровано за попередніми власниками. Кадастрові номери спірних земельних ділянок на момент розгляду справи не змінились.

Проведеною Генеральною прокуратурою України перевіркою встановлено, що прийняття Обухівською районною державною адміністрацією розпорядження щодо затвердження проекту землеустрою та передачі земельних ділянок у власність, видача та реєстрація управлінням Держкомзему в Обухівському районі державних актів на право власності на земельні ділянки на території Козинської селищної ради за 17 громадянами, а також подальше часткове відчуження цих ділянок за цивільно-правовими угодами здійснені незаконно.

Відповідно до висновку Державної інспекції сільського господарства України від 14.06.2012 року №718/10-14 досліджуваний проект землеустрою не може вважатись документацією із землеустрою, яка є підставою для прийняття рішення щодо відведення земельних ділянок та подальшої їх приватизації. За результатами перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Київській області зроблено висновок про недостовірність відомостей, які містяться у досліджуваному проекті землеустрою, неякісну його підготовку, а також, що проект розроблено всупереч вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про землеустрій", постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року № 677 особою, яка не має необхідних знань на виконання робіт на проведення робіт із землеустрою.

Крім того, листом від 18.04.2012 року №58 ТОВ "Геоверв" повідомило, що товариством укладався договір від 22.10.2009 року про розробку проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у межах Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, однак у зв'язку з несплатою авансу за виконання робіт проекти, зокрема проект із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства 17 громадянам загальною площею 28,9108 га, не розроблялись. Будь-які інші договори про виконання землевпорядних робіт щодо відведення земельних ділянок у межах Обухівського району Київської області з початку діяльності і до цього часу ТОВ «Геоверв» не укладались і роботи не виконувались.

У відповідності до вимог ч.1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Кодексом або за результатами аукціону.

Також ст.118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, згідно з яким громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки, яка розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову в його наданні.

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Також ст.26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №677 затверджений Порядок розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Пунктами 4 та 7 цього Порядку також визначено, що розробником проекту відведення земельної ділянки є фізична або юридична особа, яка має ліцензію на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону виконавець. Виконавець у встановлений договором строк розробляє проект землеустрою, який включає текстові та графічні матеріали, обов'язкові положення, встановлені завданням на розроблення проекту, інші дані, необхідні для вирішення питання щодо відведення земельної ділянки.

Оскаржуваним розпорядженням Обухівської райдержадміністрації 21.12.2009 року затверджено «проект землеустрою» щодо відведення земельних ділянок у власність 17 громадянам, який начебто розроблено товариством з обмеженою відповідальністю "Геоверв" (місто Черкаси, Черкаська область), але насправді як вбачається з листа зазначеного товариства зазначений проект землеустрою товариством не розроблявся (а.с. 66, том № 1).

05 серпня 2010 року Управлінням ГСУ СБУ порушено кримінальну справу за фактом протиправного заволодіння невстановленими особами особами земельними ділянками загальною площею 279,7 га в адміністративних межах Козинської селищної ради Обухівського району, за ознакми злочинів, передбачених ч.4 ст.190, ч.3 ст.209, ч.ч.2, 3 ст. 358 КК України.

У відповідності до актового запису про смерть №13673 від 31 липня 2012 року помер відповідач ОСОБА_4, а згідно актового запису про смерть №137 від 02 серпня 2013 року помер відповідач ОСОБА_8 Не зважаючи на те, що в газеті «Урядовий кур»єр» №186 від 11.10.2013 року було опубліковано оголошення про виклик учасників по даній справі в судове засідання на 15.10.2013 року , осіби які б звернулись до суду з клопотанням про залучення їх в якості правонаступників та які б мали статус спадкоємців померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не з»явились., а тому підстав для заміни їх як відповідачів у справі на правонаступників не вбачається.

Суд першої істанції вірно зауважив, що між сторонами виникли спірні земельні правовідносини щодо правомірності набуття, реалізації та оформлення відповідачами права власності на земельні ділянки.

Встановивши спірні правовідносини суд першої інстанції вірно вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулась з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто встановити чи є особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі належним позивачем, відсутність права на позов в матеріальному розумінні тягне за собою прийняття рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від встановлених судом обставин, оскільки лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, яка може вимагати виконання такого обов'язку від інших осіб.

Тобто встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність, чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно приймає рішення про захист порушеного права, або відмовляє позивачу у захисті встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст.45 ч.1 ЦПК України, у випадках встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод, та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах, а згідно ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою, а відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року у справі №1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) встановлено, що прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, таким чином суд вважає звернення прокурора в інтересах держави в особі - Державного агентства земельних ресурсів України, Київської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства України правомірним.

Згідно з ст.256 ЦК України встановлено, що «позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу»; статтею 257 ЦК України встановлено, що «загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки», статтею 261 ЦК України встановлено, що «перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила», статтею 257 ЦК України встановлено, що «позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення».

Суд першої інстанції правильно вирішив, що особи в інтересах яких подано позов не могли своєчасно довідатись про обставини, за яких порушено або могло бути порушено права держави в частині неправомірної передачі відповідачам спірних земельних ділянок, оскільки позивачам та органам прокуратури стало достовірно відомо про порушення прав та законних інтересів держави, а також осіб, причетних до таких порушень законодавства при проведенні відповідної перевірки у 2010 році, коли було порушено за фактом протиправного заволодіння невстановленими особами земельними ділянками загальною площею 279,7 га, розташованих в адміністративних межах Козинської селищної ради за ознаками злочину передбаченого ч.4 ст 190, ч. 3 ст. 209, ч.ч. 2,3 ст. 358 КК України тобто в межах строку позовної давності, що підтверджується письмовим доказом доданим до позову, а саме копією постанови про порушення кримінальної справи від 05.08.2010 року, яка в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, є належним та допустимим доказом, а тому посилання відповідача на те, що позивачем пропущено строк позовної давності є безпідставним.

Відповідно до ч.1 ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ст. 29 Закону України "Про землеустрій" документація із землеустрою розробляється на основі завдання на розробку, затвердженого замовником. Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №677 "Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" також передбачено, що проект відведення земельної ділянки розробляється на основі завдання, затвердженого замовником.

Перевіркою, проведеною Державною інспекцією сільського господарства в Київській області, встановлено, що всупереч вимогам законодавства технічне завдання на розробку проекту землеустрою замовниками (громадянами) не затверджено.

Крім того за висновком Державної інспекції сільського господарства в Київській області (лист від 14.06.2012 №718/10-14) станом на 2009 рік площа смт Козин становила 426,3 га, що визначено Проектом формування території та встановлення меж Козинської селищної Ради народних депутатів, смт Козин і с. Рудики Обухівського району Київської області, затвердженим рішенням Обухівської районної ради народних депутатів від 28.11.1997 № 106.10ХХІІ.

У відповідності до вказаного Проекту формування території на підставі рішень Козинської селищної ради та її виконавчого комітету впродовж 2002-2004 років надавались у користування (оренду) земельні ділянки за межами населеного пункту смт Козин для житлового та громадського будівництва, будівництва індивідуальних забудовників та водноспортивного комплексу тощо (землі житлової та громадської забудови та землі рекреаційного призначення) ТОВ "Лотос", ТОВ "Альфа-Плюс", ТОВ "Затишне", ТОВ "Дана", ТОВ "ОК-Інвест", ЗАТ "ТІЗ-Топаз" за рахунок земель водного фонду (водних об'єктів, боліт, прибережних захисних смуг) та за рахунок угідь, представлених сіножатями, лісами та лісовкритими площами, чагарниками.

Згідно з висновком Державної інспекції сільського господарства в Київській області (лист від 14.06.2012 року №718/10-14) при розпорядженні земельними ділянками за межами населених пунктів Козинською селищною радою перевищено власні повноваження, визначені пунктом 12 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". На даний час у зв'язку з вилученням землі вказані рішення Козинської селищної ради та її виконавчого комітету свою дію припинили.

Тобто, на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1685 землі площею 28,9108 га передано у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель водного фонду та лісогосподарського призначення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до Проекту формування території та встановлення меж Козинської селищної ради та схем розташування ділянок частина спірних земель накладаються на землі водного фонду, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:014:0037, :03:014:0038, :03:014:0039, :03:014:0040, :03:014:0041, :03:014:0102, :03:014:0103, :03:014:0105, :03:014:0109, :03:014:0110; частина земельних ділянок накладаються на землі лісогосподарського призначення, а саме земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:014:0037, :03:014:0039, :03:014:0040, :03:014:0041, :03:014:0103, :03:014:0104, :03:014:0105, :03:014:0106, :03:014:0107, :03:014:0108, :03:014:0109, :03:014:0110, :03:014:0111, :03:014:0112, :03:014:0113.

У відповідності до ч.2 ст.59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування можуть безоплатно передаватись у власність замкнені природні водойми (загальною площею до 3 га). Із земель водного фонду земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, науково-дослідних робіт тощо громадянам та юридичним особам можуть передаватись лише на умовах оренди (частина 4 статті 59 Земельного кодексу України).

Чинним законодавством не надано право органам влади безоплатно передавати землі водного фонду для ведення особистого селянського господарства.

Згвідаовідно до ст.ст.55,56 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Згідно з ст. 1 Лісового кодексу України встановлено, що земельна лісова ділянка це земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства.

Єдиним джерелом законодавства України, яке визначає термін "суспільна потреба", є Закон України "Про відчуження земельних ділянок, інших обєктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності". Відповідно до статті 1 цього Закону під суспільною потребою розуміється обумовлена загальнодержавними інтересами або інтересами територіальної громади потреба у земельних ділянках.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, вилучені Обухівською районною державною адміністрацією земельні ділянки з користування вищевказаних юридичних осіб у грудні 2009 року були надані громадянам для ведення особистого селянського господарства та в подальшому 14 з них відчужені ОСОБА_20, що жодним чином не зумовлено суспільними потребами.

При прийнятті Обухівською районною державною адміністрацією спірного розпорядження не враховано, що згідно зі статтею 122 Земельного кодексу України розпорядження землями лісогосподарського призначення за межами населеного пункту належить до повноважень обласних державних адміністрацій і не є компетенцією районних державних адміністрацій. Як вбачається з матеріалів справи, Київська обласна державна адміністрація не приймала рішень щодо вилучення, зміни цільового призначення та передачі у власність спірних земель.

Також ч.4 статті 84 Земельного кодексу України встановлено, що землі лісогосподарського призначення та водного фонду належать до земель, які не можуть передаватись з державної власності у приватну, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Також, посадовими особами Обухівської райдержадміністрації та управління Держкомзему в Обухівському районі порушено встановлений статтею 57 Лісового кодексу України порядок зміни цільового призначення земельних лісових ділянок. Зокрема, це питання потребує обовязкового погодження з територіальними органами центральних органів виконавчої влади з питань лісового господарства та охорони навколишнього природного середовища, а як вбачається із наявної документації із землеустрою, територіальний орган виконавчої влади з питань лісового господарства її не погоджував.

Отже, вказані земельні ділянки незаконно передані у власність 17 громадянам за рахунок земель водного фонду та лісогосподарського призначення на підставі розпорядження Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1685.

Документацію із землеустрою, яка міститься в матеріалах цивільної справи під назвою "Проект землеустрою", погоджено Управлінням земельних ресурсів у Обухівському районі (висновок від 23.11.2009 року № 05-02/4551), відділом містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Обухівської районної державної адміністрації (висновок від 23.11.2009 року № 2921), Державною санітарно-епідеміологічною службою (висновок від 02.12.2009 року №05.03.02-07/77426), Управлінням культури і туризму (висновок від 10.12.2009 року № 11/1580), Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області (висновок від 08.12.2009 року № 06-13/12072).

У відповідності до планово-картографічними матеріалами та висновком Управління водного господарства у м. Києві та Київській області (від 17.12.2009 року № 661) земельні ділянки з півдня і сходу межують із смугою відведення меліоративного каналу та водними об'єктами. Відповідно до висновку Державного закладу "Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція Міністерства охорони здоров'я України" (від 02.12.2009 року №05.03.02-07/77426) для використання земельних ділянок необхідно організувати та утримувати прибережну захисну смугу водного об'єкта, розташованого на даній території, з дотримання режиму обмеженої господарської діяльності.

У відповідності до п.2.9 наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434 у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених статтею 88 Водного кодексу України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", з урахуванням конкретної ситуації.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області "проект землеустрою" погоджений за умови забезпечення встановлення прибережно-захисних смуг водойм згідно зі статтею 88 Водного кодексу України та дотримання режиму обмеженої господарської діяльності в прибережній захисній смузі згідно зі статтею 89 Водного кодексу України, а також за умови доповнення проекту землеустрою погодженнями Управління водного господарства у м. Києві та Київській області та Дніпровського басейнового управління водних ресурсів.

Висновок Дніпровського басейнового управління водних ресурсів у матеріалах проекту відсутній, що свідчить про невиконання умов відведення земельної ділянки, визначених Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області.

У відповідно до інформації Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.06.2012 року, при відведенні земельних ділянок 17 громадянам не дотримано вимоги статей 88, 89, 91 Водного кодексу України, статей 63, 198 Земельного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 року № 486 "Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них", наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 05.11.2004 року №434 "Про затвердження Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок".

Згідно зі ст.118 Земельного кодексу України, статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", пунктів 6,9,10,11 постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №677 "Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення підлягають обовязковій державній експертизі землевпорядної документації.

Відповідно до вимог ст.35 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації" позитивні висновки державної експертизи після їх затвердження спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері державної експертизи є обовязковими для прийняття відповідного рішення компетентним органом влади щодо обєктів державної експертизи. Обєкт державної експертизи, який не відповідає вимогам законодавства, оцінюється негативно і не погоджується.

Державна експертиза землевпорядної документації "Проекту землеустрою" щодо відведення земельних ділянок у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель рекреаційного призначення, земель водного фонду та лісогосподарського призначення в адміністративних межах Козинської селищної ради не проводилась (лист Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.06.2012 року №718/10-14). Наведене свідчить про порушення порядку зміни цільового призначення земель та надання їх у власність.

Тобто, розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 21.12.2009 року №1685 видано всупереч статтям 20,38,55,56,58,59,63,84,118, 122 Земельного кодексу України, статтям 88,89,91 Водного кодексу України, статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", статтям 20, 29 Закону України "Про землеустрій", пунктам 6,9,10,11 постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №677 "Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок".

Відповідно до ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

За статтею 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами.

Також п.п.1.12,1.14 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 року від №43, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за № 354/3647 (далі Інструкція), визначено, що складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян усіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки, які передаються на зберігання власнику або користувачу земельної ділянки, про що складається відповідний акт.

У порушення вимог статті 198 Земельного кодексу України, пунктів 1.12, 1.14, 1.15 Інструкції, затвердженої наказом Держкомзему від 04.05.1999 року №43, у досліджуваній документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок 17 громадянам відсутні відомості про погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами, встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу на зберігання межових знаків землевласнику.

Отже, суд першої інстанції вірно зауважив, що державні акти на право власності на земельні ділянки 17 громадян складено та видано управлінням Держкомзему в Обухівському районі незаконно, оскільки роботи із землеустрою (складання проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок) та геодезичні роботи (винесення в натуру земельних ділянок громадян) належним чином не проводились. Про зазначені порушення вказано у листі Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 14.06.2012 року №718/10-14.

Відповідно до ст.21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Розпорядження Обухівської районної державної адміністрації Київської області від 21.12.2009 року №1685 видано всупереч вимогам статей 17, 20, 38, 55, 56, 58, 59, 63, 84, 118, 122 Земельного кодексу України, статей 88, 89, 91 Водного кодексу України, статей 1 та 57 Лісового кодексу України, статті 9 Закону України "Про державну експертизу землевпорядної документації", статей 20, 26, 29, 30 Закону України "Про землеустрій", пунктів 6, 9, 10, 11 постанови Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 року №677 "Про затвердження Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок".

Крім того, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель відповідно до ст.21 Земельного кодексу України є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам.

Відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства, скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

З огляду на викладене розпорядження голови Обухівської районної державної адміністрації від 21.12.2009 року №1685 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність 17 громадянам для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Козинської селищної ради" судом першої інстанції правильно визнано незаконним та скасовано.

Згідно з ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, та вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

До прийняття розпорядження та видачі громадянам державних актів спірні земельні ділянки перебували у державній власності. Обухівська районна державна адміністрація була не вправі надавати вказані землі для ведення особистого селянського господарства.

Державні акти на право власності на земельні ділянки відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_22, ОСОБА_21, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_2, ОСОБА_18, ОСОБА_19, видані на підставі оскаржуваного незаконного розпорядження також суперечать чинному законодавству, а тому позовні вимоги в частині щодо визнання їх недійсними є обґрунтованими та доведеними в судовому засіданні та підлягають задоволенню .

У відповідності до ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Угоди, укладені із порушенням встановленого законом порядку купівлі-продажу, дарування, застави, обміну земельних ділянок, визнаються недійсними за рішенням суду (ст. 210 Земельного кодексу України).

Виходячи з положень ст.ст.4,16,203,215 Цивільного кодексу України, ст.210 Земельного кодексу України укладені відповідачами договори купівлі-продажу земельних ділянок є такими, що суперечать цивільному та земельному законодавству, оскільки на підставі цих договорів було відчужено земельні ділянки, які незаконно вибули із власності держави та перебували у приватній власності в порушення чинного законодавства.

У відповідності до положення ст.216 Цивільного кодексу України вказані правочини не створили юридичних наслідків, а тому позовні вимоги в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних земельних ділянок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Зважаючи на те, що право власності на спірні земельні ділянки до громадян перейшло за незаконними розпорядженнями та державними актами, здійснена за ними державна реєстрація права власності на земельні ділянки вірно підлягає скасуванню.

Отже судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що оскаржуваним розпорядженнями щодо передачі спірних земельних ділянок у приватну власність порушено право власності держави на землі водного фонду та лісогосподарського призначення, які не могли передаватися з державної у приватну власність за вищевказаних обставин, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора щодо визнання незаконним та скасування розпорядження відповідача, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, державних актів на них та скасування їх державної реєстрації суд першої інстанції вірно зазначив, що не вбачає підстав для задоволення інших вимог, а тому в даній частині позовних вимог вважає за необхідне відмовити.

Доводи апелянтів в апеляційних скаргах про порушення норм матеріального права при його ухваленні, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження і повністю спростовуються дослідженими належними та допустимими доказами по справі.

За таких обставин, колегія судів, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку задовольнивши позов частково.

Оскільки рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційні скарги і залишити рішення суду без змін.

Керуючись: ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді