Справа № 301/1069/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"07" вересня 2015 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Халак Л.Ю., з участю позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,
ОСОБА_1 звернулася в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітнього сина.
Позовні вимоги мотивовано тим, що спільне життя у сторін не склалося через різні характери та часті суперечки, внаслідок чого подружжя не могло знайти спільної мови при вирішенні побутових питань. Близько двох років сторони разом не проживають, припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Подальше спільне життя, збереження шлюбу та примирення між ними неможливе.
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою.
Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Зароблених позивачкою коштів не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним. Такою поведінкою відповідач ставить позивачку та їхню дитину у скрутне матеріальне становище. Стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться, він не має на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або інших осіб, які потребують обовязкового матеріального утримання. Просила шлюб розірвати та зобовязати відповідача до сплати аліментів в її користь на утримання малолітнього сина у розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менеше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила, що біля двох років сторони разом не проживають, не ведуть спільного господарства, спілкуються тільки з питань виховання сина. Ні за час окремого проживання, ні за час, наданий судом для примирення, сторони не примирилися і не намагалися налагодити стосунки, оскільки не бажають миритися та відновлювати сімейні відносини. Вважала, що шлюб носить формальний характер, тому просила його розірвати. Просила також стягувати з відповідача на її користь на утримання сина аліменти розмірі ? частини його заробітку щомісячно, але не менеше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Не заперечувала проти заочного розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, подав до суду заяву, в якій просив відкласти розгляд справи після 01.11.2015 року у звязку з його перебуванням на санаторно-курортному лікуванні, однак, доказів на підтвердження поважності своєї неявки суду не надав ( а.с. 23,24).
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторона посилалася, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази на підтвердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступного.
Згідно ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
З пояснень позивачки вбачається, що близько двох років сторони разом не проживають, припинили ведення спільного господарства і не підтримують ніяких відносин, миритися та поновлювати сімейні відносини не бажають. Шлюб носить формальний характер, на думку позивача, подальше спільне життя для них є неможливим.
Судом надавався сторонам строк для примирення, однак позитивних наслідків він не дав.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За таких обставин, суд вважає шлюб між сторонами розірвати, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною.
Як встановлено в судовому засіданні сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8).
Дитина проживає разом із матірю ОСОБА_1 позивачкою по справі. Таке підтверджується і довідкою виконкому Іршавської міської ради №1147 від 20.05.2015 року (а.с. 9).
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу її матері (батька) або у твердій грошовій сумі.
Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст.182 СК України, суд враховує матеріальне становище сторін, а саме: відповідач є працездатним, на його утриманні не має інших осіб.
Враховуючи наведене, відповідно до ст. ст. 182 ч.2 та 183 ч.2 СК України, суд вважає визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду, тобто з 25.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд вважає допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає стягнути з відповідача в користь позивачки судові витрати по справі у виді 243,60 грн. судового збору, що був сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с. 2).
Оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір позивачку звільнено від сплати судового збору за звернення із позовною вимогою про стягнення аліментів, суд вважає, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, стягнути такий з відповідача в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, ч. 3 ст. 105, 110 ч.1, 112, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 11, 15, 88 ч.1 та ч.3, 208, 212-215, 218, 224-225, 292, 294, 367 ч.1 п.1 ЦПК України,
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 26 лютого 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Іршавського районного управління юстиції Закарпатської області за актовим записом №16 - розірвати.
Зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, до сплати аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 25.05.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. судового збору.
Рішення про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачкою протягом десяти днів з дня отримання його копії до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча : М. О. Пітерських