Справа № 203/1880/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що з 07.02.1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Починаючи з жовтня 2009 року між ними почали виникати напружені відносини та конфлікти, внаслідок чого вони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, з грудня 2012 року проживають окремо. Подальше збереження шлюбу не можливо. В звязку з викладеним позивач просив суд розірвати шлюб з відповідачкою.

В судовому засіданні позивач підтримав позов та просив задовольнити останній.

Відповідачка в судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 лютого 1987 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №193.

Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ст.112 СК України шлюб може бути розірвано, якщо подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та протирічить інтересам одного з них, або інтересам їхніх дітей.

З урахуванням зазначених вище положень закону, враховуючи, що відповідачка в судовому засіданні визнала позов та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, той факт, що сторони з грудня 2012 року припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними за цей час не відбулось, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід розірвати шлюб між останніми.

Відповідно до заяви відповідачки та положень ст.113 СК України після розірвання шлюбу прізвище останньої залишити без змін.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,56,112,113 СК України, ст.ст.10,11,31,58-61,88,158,197,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 07 лютого 1987 року Жовтневим відділом ЗАГС м.Дніпропетровська, актовий запис №193 розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак