Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Юровська Г.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, її вихованні та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення побачень батька з сином та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У червні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що з 04 червня 2004 року перебував у шлюбі з ОСОБА_3, від якого мають сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюбні відносини у нього з відповідачкою не склалися і шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з ОСОБА_3

Також ОСОБА_2 вказував, що його колишня дружина не виконує Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року, яким встановлено спосіб його спілкування з дитиною. У грудні 2011 року він останній раз спілкувався з сином, оскільки відповідачка з сином переїхала до м. Суми.

Оскільки після ухвалення рішення змінилися обставини і син подорослішав, ОСОБА_2 просив суд змінити спосіб його участі у вихованні сина, визначений рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 березня 2009 року у такий спосіб: зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди йому брати участь у виховані та спілкуванні з сином, в тому числі, по телефону; зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому відвідувати сина у школі та на позашкільних заходах, секціях, гуртках; встановити час та дні для їх зустрічей з сином без присутності відповідачки кожної другої п'ятниці з 18.00 години до 16.00 години неділі; дозволити йому оздоровляти сина, шляхом виїзду з ним в зони відпочинку в межах України без участі відповідачки в період зимових та літніх канікул - 10 днів взимку та 30 днів влітку; зобов'язати відповідачку відшкодувати завдану йому моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн, та стягнути судові витрати.

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що зустрічі батька з дитиною наносять шкоду фізичному та психічному здоров'ю дитини. Поганий догляд та нехтування рекомендаціями щодо харчування призвели до хвороби дитини після відвідування батька. Крім того, ОСОБА_2 здійснює на сина психологічний тиск, після останнього відвідування батька син почав казати, що вистрибне з балкону.

На підставі наведеного вище просила суд позбавити зустрічей батька з сином до виповнення дитині 12 років; призначити незалежну експертизу для з'ясування психічного стану ОСОБА_2

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня

2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 та зустрічного позову

ОСОБА_3 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 вересня 2014 року в частині відмови первісного позову ОСОБА_2 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 надавати ОСОБА_2 можливість спілкуватися з сином - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у першу та третю суботу кожного місяця з 11 години 00 хвилин до

18 години 00 хвилин та спільно відпочивати влітку під час літніх канікул

20 днів.

В іншій частині вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови первісного позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_2 відповідно до вимог

ст. ст. 157, 159 Сімейного кодексу України та принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року.

Рішення суду в частині відмови у задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 сторонами не оскаржувалося.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, її вихованні та відшкодування моральної шкоди; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення побачень батька з сином та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 березня 2015 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Г.В. Юровська