АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1117/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Пироженко (С.А.) С. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМагди Л. Ф.
суддівМіщенка С. В. , Сіренка Ю. В.
при секретаріРибасюк О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Департамента організаційного забезпечення Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Департамента організаційного забезпечення Черкаської міської ради про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні, вивчивши матеріали справи,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 16 грудня 2014 р. звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні. В позовній заяві вказував, що з 21 вересня 2011 р. по переводу він був прийнятий на посаду начальника господарського відділу Департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради, а 30 вересня 2014 р. звільнений з даної посади за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію.

За характером своєї роботи та враховуючи посадові обов'язки позивач дуже часто працював у вихідні та святкові дні. Так, за період з жовтня 2011 року по серпень 2014 року включно, у вихідні та святкові дні він працював 31 раз, фактично відпрацьовуючи повний робочий день.

Частково за роботу 18 жовтня 2011 р., 28 листопада 2011 р., 16 грудня 2011 р., 23 грудня 2011 р., 13 січня 2012 р. йому були надані дні відпочинку, що компенсували роботу у ці вихідні та робочі дні. Однак інші робочі та вихідні дні не були відповідачем компенсовані ні іншим днем відпочинку, ні відповідною доплатою.

На письмове звернення позивача від 26 вересня 2014 р. провести доплату за його роботу у вихідні та святкові дні, відповідач в своєму листі від 27 жовтня 2014 р. посилається на те, що в розпорядженні міського голови про залучення до роботи у вихідні та святкові дні чітко зазначений спосіб компенсації, а саме надання іншого дня відпочинку.

Позивач зазначає, що відмова відповідача в оплаті роботи у вихідні та святкові дні є безпідставною і суперечить вимогам ст. 72 КЗпП України, де передбачено, що за згодою сторін робота у вихідний день може компенсуватися наданням іншого дня відпочинку, а у разі неможливості компенсувати іншим днем відпочинку його роботу у вихідні та святкові дні в зв'язку з звільненням, відповідач зобов'язаний провести оплату в розмірі, що передбачена законодавством.

Так, з урахуванням розрахункових листів за кожний місяць роботи з 2011 по 2014 роки та довідки бухгалтерії відповідача від 14 жовтня 2014 р. за святкові та вихідні дні роботи з 30 січня 2012 р. по 22 серпня 2014 р. відповідач заборгував йому 6 273,75 грн. х 2 = 12 547,50 грн.

Тому позивач просив суд стягнути з Виконавчого комітету Черкаської міської ради на його користь грошову компенсацію за роботу у вихідні та святкові дні за період з 30 січня 2012 р. по 22 серпня 2014 р. в загальній сумі 12 547,50 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 січня 2015 року замінено первісного відповідача Виконавчий комітет Черкаської міської ради на належного відповідача, а саме: Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2015 року стягнуто з Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію за роботу у вихідні та святкові дні за період з 30 січня 2012 р. по 22 серпня 2014 р. в сумі 12 547,50 грн.

Стягнуто з Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 243,60 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить про його скасування та ухвалення по справі нового рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, судом неповно з'ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Зокрема вказувала, що позивачем не надано суду доказів того, що відповідач звертався із заявою про надання йому іншого дня відпочинку.

Заслухавши суддю-доповідача, представника департаменту, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга повинна бути відхилена виходячи з наступного.

Судом встановлено і визнається сторонами, що позивач працював на посаді начальника господарського відділу Департаменту забезпечення діяльності виконавчого комітету Черкаської міської ради з 21 вересня 2011 р. по 30 вересня 2014 р. і на протязі цього часу роботи неодноразово на підставі розпоряджень Черкаського міського голови працював у неробочі та святкові дні.

Вказаними розпорядженнями було встановлено, що робота у вихідні та святкові дні буде компенсуватися позивачеві наданням іншого дня відпочинку.

За роботу у вихідні та святкові дні у період з 18 жовтня 2011 р. по 13 січня 2012 р. йому надавались інші дні відпочинку, однак за період роботи після 13 січня 2012 р. по день звільнення 30 вересня 2014 р. робота у вихідні та святкові дні ОСОБА_5 іншими днями відпочинку не компенсувалась і при отриманні розрахунку при звільненні грошова компенсація за роботу у вихідні та святкові дні йому виплачена не була.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 71 КЗпП України, зокрема передбачено, що залучення окремих працівників до роботи у вихідні дні допускається у виняткових випадках за письмовим наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу.

Відповідно до ст. 72 КЗпП України робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі. Оплата за роботу у вихідний день обчислюється за правилами статті 107 цього Кодексу.

Позивач, діючи відповідно до вимог закону та розпоряджень міського голови відпрацював у вихідні та святкові дні, і під час дії трудового договору, за згодою сторін, відповідач був зобов'язаний надати йому інші дні відпочинку, видавши про це відповідні накази.

Позивач не мав права самостійно використовувати відгули. На відповідачеві лежить обов'язок вести облік роботи працівників у вихідні дні, а також надання працівникам компенсації у вигляді інших днів відпочинку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що відповідач порушив вимоги ст. 72 КЗпП України, не виконав домовленості щодо надання позивачеві за роботу у вихідні та святкові дні інших днів відпочинку і така можливість у зв'язку із звільненням ОСОБА_5 з роботи втрачена, отже відповідач зобов'язаний компенсувати роботу позивача у вихідні та святкові дні у грошовій формі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 107 КЗпП України робота у святковий та неробочий день оплачується у подвійному розмірі працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилась у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилась понад місячну норму.

Колегія суддів погоджується і з визначеним судом розміром суми компенсації, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, який проведено відповідно до середньоденної заробітної плати, що розрахована відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100.

Розмір визначеної і стягнутої судом суми компенсації заробітної плати позивача за роботу у вихідні та святкові дні в апеляційній скарзі не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги про те, що розпорядженнями про роботу позивача у вихідні та святкові дні було визначено компенсацію цих днів шляхом надання іншого дня відпочинку, а позивач за наданням інших днів відпочинку із відповідними заявами не звертався, тому стягнення грошової компенсації роботи позивача у такі дні є безпідставним, колегія суддів не може прийняти до уваги.

Як зазначалося вище, після звільнення ОСОБА_5 з роботи 30 вересня 2014 р. можливість компенсації йому роботи у вихідні та святкові дні наданням іншого дня відпочинку втрачена, тому єдиним способом компенсації його роботи в ці дні є грошова форма у подвійному розмірі, що передбачено вимогами ст. 72 КЗпП України.

Не можуть бути прийняті до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що при звільненні ОСОБА_5 з роботи з ним були проведені всі передбачені законом розрахунки, зважаючи на те, що у самій апеляційній скарзі вказаний перелік проведених з ним виплат: розрахована заробітна плата за період, зафіксований у табелі обліку робочого часу, відповідно до посадових окладів, визначених штатним розписом, а також компенсація за невикористану відпустку за фактично відпрацьований час; однак, як було встановлено судом, розрахунок за роботу у вихідні та святкові дні з ним проведено не було.

Посилання представника відповідача під час розгляду справи на пропуск позивачем при зверненні до суду строку давності перевірялись судом першої інстанції і не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Виходячи з наведеного колегія суддів не знаходить підстав для скасування законного і обґрунтованого рішення суду. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Департамента організаційного забезпечення Черкаської міської ради відхилити, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Департамента організаційного забезпечення Черкаської міської ради про стягнення грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :