АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Поливач Л.Д., Музичко С.Г.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання дій протиправними, зобов'язання надати відповідь на звернення, повернення банківського вкладу з урахуванням трьох відсотків річних, стягнення пені, відшкодування моральної шкоди та шкоди заподіяної здоров'ю,

в с т а н о в и л а :

Справа № 755/7118/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/12865/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Савлук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
у квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо порушення умов договору №300937/59730/6-14 від 29.09.2014 року в частині невиконання зобов'язань останнього щодо повернення вкладу готівкою у зв'язку із закінченням договору на вимогу вкладника за заявами вх. № 534 від 18.03.2015 року, № 6647 від 18.03.2015 року, № 553 від 30.03.2015 року, № 7752 від 30.03.2015 року; перенесення 30.03.2015 року тіла депозиту на рахунок «на вимогу» № 2620.8.207176.002 в день розрахунку за наявності заяв вкладника про виплати за договором та згідно виписки відповідача від 02.04.2015 року щодо операцій за договором. Визнати протиправними дії відповідача щодо ненадання відповіді на його звернення вх. № 534 від 18.03.2015 року, № 6647 від 18.03.2015 року, № 553 від 30.03.2015 року, № 7752 від 30.03.2015 року. Зобов'язати відповідача надати відповідь йому на його звернення вх. №534 від 18.03.2015 року, № 6647 від 18.03.2015 року, № 553 від 30.03.2015 року, № 7752 від 30.03.2015 року згідно ЗУ «Про звернення громадян». Стягнути з відповідача одноразовою сумою у валюті вкладу (долари США) на його користь належні йому тіло вкладу в розмірі 937 доларів США нараховані відповідачем % в розмірі 17,3 доларів США за строковим договором банківського вкладу № 300937/59730/6-14 від 29.09.2014 року за час дії договору з 29.09.2014 року по 29.03.2015 року. Стягнути з відповідача на його користь у валюті вкладу (долари США): 36, 39 доларів США - 11,6 % річних від суми вкладу згідно % ставки за договором від 29.09.2014 року за час несанкціонованого користування відповідачем коштами банківського вкладу його поза межами строку строкового договору банківського вкладу № 300937/59730/5- 14 від 29.09.2014 року за період з 30.03.2015 року по 30.07.2015 року (до дня ухвалення судового рішення згідно договору банківського вкладу № 300937/59730 5- 14 від 29.09.2014 року, правових позицій ВС України у постановах ВСУ № 6-49цс12 від 06.06.2012 року, № 6-59цс13 від 30.10.2013 року; 9,54 доларів США - 3 % річних від простроченої суми за прострочені - період з 30.03.2015 року по 30.07.2015 року згідно ст. 611, ч. 2 ст. 625 ЦК Україна; 28, 63 доларів США - 3% від вартості своєчасно невиконаних фінансових послуг - своєчасне невиконання договірних зобов'язань по поверненню вкладу та нарахованих відповідачем процентів згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Стягнути з відповідача на його користь пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ станом на дату ухвалення судового рішення в сумі 190, 86 доларів США за період з 30.03.2015 року по 30.07.2015 року (за час прострочення зобов'язання за договором банківського вкладу № З00937/59730/6-14 від 29.09.2014 року) згідно ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових обов'язків», ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність». Стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. згідно ст. ст. 24, 25 Закону України «Про звернення громадян» та 9 000 грн. за ушкодження здоров'я згідно ст. 23 ЦК України. Встановити контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов'язання відповідача надання звіту в межах строку, установленому судом.

В обґрунтування позову зазначав, що між ним та АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» строком до 29.03.2015 року. 18.03.2015 року ним було подано заяву до банку щодо повернення належних сум готівкою в день закінчення строкового вкладу, проте відповіді йому не надали та 30.03.2015 року у видачі належних за договором сум готівкою у повному обсязі працівниками банку було відмовлено та без будь-яких законних підстав перенесено тіло депозиту на рахунок на вимогу № 2620.8.207176.002. Ненаданя відповідей на його звернення та невиплата коштів призвели до моральних страждань та погіршення стану здоров`я.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23.07.2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором-заявою за №300937/59730/6-14 від 29.09.2014 року в розмірі 937 доларів США, відсотки по вкладу в розмірі 17, 03 доларів США, 11,6 % річних за час несанкціонованого користування грошовими коштами в період з 30.03.2015 року по 23.07.2015 року в розмірі 35, 18 доларів, 3% річних від простроченої суми за період з 30.03.2015 року по 23.07.2015 року в розмірі 09, 10 доларів США, а всього на загальну суму 998, 31 доларів США. Визнано дії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» по ненаданню відповідей на звернення ОСОБА_1 від 18.03.2015 року за вх. № 534, звернення від 18.03.2015 року за вх. № 6647, звернення від 30.03.2015 року за вх. № 553, звернення від 30.03.2015 року за вх. № 7752, неправомірними. Зобов'язано ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надати ОСОБА_1 відповіді на його звернення від 18.03.2015 року за вх. № 534, звернення від 18.03.2015 року за вх. № 6647, звернення від 30.03.2015 року за вх. № 553, звернення від 30.03. 2015 року за вх. № 7752, відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян». В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Ухвалою суду від 27.08.2015 року виправлено описку у мотивувальній та резолютивній частині рішення, а саме суму 17,03 доларів США виправлено на 17,30 доларів США.

Ухвалою суду від 27.08.2015 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задовлення позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не взяв до уваги, що на правовідносини банківського вкладу розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Встановивши, що відповідач порушив строк виконання зобов`язання щодо повернення вкладу та сплати процентів, суд не визнав такі протиправними та не застосував положення Закону України «Про захист прав споживачів» щодо стягнення пені. Суд також не врахував, що відповідач порушив вимогу Закону України «Про інформацію». Крім того, не повернувши кошти відповідач створив йому перешкоди у своєчасноу оздоровленні, що призвело до погіршення стану здоров`я.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Апелянт у апеляційній скарзі вказав, що просить слухати справу у його відсутності, відповідач причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розгляд справи у відсутності сторін, за правилами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.09.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредиту» було укладено договір № 300937/59730/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 6 місяців в іноземній валюті, за умовами якого позивачем внесено на вкладний рахунок № 2630.5.207176.002, грошові кошти в розмірі 200 доларів США, зі сплатою 11, 6 % річних, строком до 29.03.2015 року у порядку та на умовах, визначених в договорі - заяві та в основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ банку та оприлюднені на офіційному сайті банку за електронною адресою www.fcbank.com.ua.

Відповідно до п. 4 договору, протягом дії договору позивач поповнював вклад і відповідно до виписки по особовому рахунку вихідний залишок за вкладом складає 937 доларів США.

18.03.2015 року (вх. 6647) та 30.03.2015 року (вх.7752), позивач звернувся до відповідача із заявами про видачу суми депозитного вкладу та відсотків готівкою у валюті вкладу через касу банку у день закінчення строку дії договору (29.03.2015 року) або в перший робочий день після цієї дати, проте грошові кошти позивачу сплачено не було та відповіді з обґрунтуванням причин відмови у поверненні вкладу не надано.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено договірні зобов'язання в частині повернення банківського вкладу та сплати відсотків в межах строків, узгоджених сторонами договору.

Відмовляючи у задоволенні іншої частини позову, суд виходив з того, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які регулюються положеннями ЦК України, а відтак вимоги про стягнення пені на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових обов'язків» безпідставні. Підстав для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції також не встановлено.

Рішення в частині задоволених позовних вимог не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не переглядається.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки вони відповідають встановленим у справі обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки у добровільному порядку відповідач не виконав зобов`язання за договором належні позивачу суми стягнуто у судовому порядку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Перша заява позивача, подана голові Правління банку та начальнику відділення № 25 від 18.03.2015 року була фактично повідомленням про те, що вкладник не бажає пролонгації договору та після закінчення строку договору просить повернути вклад та виплатити проценти за користування вкладом.

У заявах від 29.03.2015 року, отриманих відповідачем 30.03.2015 року позивач також повідомляє про необхідність виплати йому коштів у зв`язку із закінченням строку договору, тобто просить виконати умови договору. 06.04.2015 року ОСОБА_1 вже звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що між сторонами склалися договірні правовідносини та звернення позивача стосувалися лише виконання умов договору, а відтак саме по собі невиконання умов договору у встановлений строк та не надання відповіді щодо причин такого невиконання не є підставою для відшкодування моральної шкоди. Договором відшкодування моральної шкоди у випадку неналежного виконання зобов`язання не передбачено.

Відповідно до ч. 5. ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки умовами договору банківського вкладу не передбачено виконання банком будь - яких робіт суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що дана норма на спірні правовідносини не поширюється.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді