ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/155/15-ц
провадження № 2/691/105/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
28 квітня 2015 року м. Городище
Городищенський районний суд Черкаської області у складі: судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городище цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
До судового засідання представник позивача не зявився, є клопотання про слухання справи без їх участі, підтримання позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач до зали судового засідання не зявилася, хоча про день, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та своєчасно, про що свідчить оголошення про виклик до суду в газеті «Урядовий курєр», 17.04.2015 року, пятниця, № 70 (за адресою реєстрації відповідач адресат не проживає), причини своєї неявки суду не повідомила, як і не надходило до суду заяв про слухання справи за її відсутності, чи про перенесення слухання справи на іншу дату.
Згідно ч.9 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, врахувавши думку представника позивача, положення ч.9 ст.74, ч.2 ст.77, ст.224 ЦПК України, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Відповідно до загальних положень цивільно-процесуального законодавства суд повинен зясувати обставини, які повязані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини (ст. 214 ЦПК України). При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову.
Зобовязання, згідно до ст.509 Цивільного кодексу України, є правовідношення, в якому одна сторона (божник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобовязанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, ст.527 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і за порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Стаття 625 ЦК України вказує, що, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідно до п.1.2 Статуту ПАТ «Дельта Банк» в редакції 2012р., погодженому Національним Банком України, та зареєстрованому в Державному реєстрі змін до установчим документів від 26.06.2012р., Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», позивач у справі, є правонаступником Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта», яке набуло статусу юридичної особи з моменту внесення 14.02.2006р. запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Отже, позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» як правонаступник Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта» набув право вимоги щодо укладених договорів.
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.5.2 вказаного вище договору на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки від 06.07.2011р., цей договір набирає чинності з дати його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором. Кожна із сторін має право достроково розірвати цей договір, попередивши про це іншу сторону за пять календарних днів.
За матеріалами справи зясовано, що ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його розірвати/припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку.
Вбачається, що відповідач у справі має заборгованість на загальну суму 2279,33грн., згідно наданого розрахунку, та за таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, є діючим.
Суд вважає, що наведена вище сума заборгованості, яка складається з тіла кредиту є доведеною позивачем..
Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Враховуючи положення ст.79 ЦПК України та приймаючи до уваги те, що у звязку із розглядом справи в суді позивач, поніс витрати в розмірі 243,60грн., за сплату судового збору, суд, стягує вищенаведені витрати у повному обсязі, на користь позивача, згідно до ст.88 ЦПК України, де зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як, вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Судом, питання про розподіл/стягнення судових витрат повязаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача (п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України) не вирішується, так як представником позивача не ставиться.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 509, 514, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст. ст. 5, 6, 10, 15, 30, 60, 74, 77, 79, 88, 212, 213, 214, 215, 224, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, Городищенський районний суд Черкаської області, шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя ОСОБА_3