АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1297/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Русаков Г. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності , -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2014 року ОСОБА_6 пред'явив позов до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності, посилаючись на те, що рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 квітня 2010 року встановлено, що сторони перебували в шлюбі та за час проживання набули майно, що є спільною сумісною власністю. Вказаним рішенням було поділено майно подружжя

Позивач зазначає, що земельна ділянка та магазин не визнані спільною сумісною власністю подружжя, так як являється його власністю. На даний час відповідачка використовує земельну ділянку та магазин в особистих цілях. Тому просив суд витребувати майно: тимчасову споруду (магазин) розташовану на земельній ділянці в с. Яблунів, Канівського району Черкаської області , шляхом передачі ключів від магазину та земельну ділянку земельну ділянку розміром 0,0183 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої в с. Яблунів, Канівського району Черкаської області.

Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності - відмовлено через безпідставність позовних вимог.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить рішення суду скасувати, як постановлене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджується; 2) чи є інші фактичні дані ( пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Проте, дане рішення не відповідає вищевказаним вимогам закону.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що торговельний кіоск і земельна ділянка придбані в період перебування сторін в шлюбі та використовувались для комерційної діяльності, то вони і на даний час не перебувають у чужому володінні.

Але такі висновки суду не відповідають нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснив, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до положень ст. ст. 81, 116 ЗК України окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 09 січня 1992 року по 22 квітня 2008 року.

Рішенням Яблунівської сільської ради №18-6 від 29 вересня 2005 року ОСОБА_6 передана в приватну власність земельна ділянка площею 0.0183 га для ведення комерційної діяльності. 13 липня 2006 року ОСОБА_6 видано Державний акт на право власності на земельну ділянку.

08 липня 2005 року ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу придбала вказаний торговий павільйон. Вказаний павільйон в даний час знаходиться на земельній ділянці площею 0.0183 га, яка була приватизована ОСОБА_6

Поскільки земельна ділянка площею 0.0183 га є особистою приватною власністю ОСОБА_6, а в даний час знаходиться у володінні ОСОБА_7, то позивач має право на витребування цього майна із чужого незаконного володіння.

Що стосується торговельного павільйону, то суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 07 лютого 2014 року № 5 «Про практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до ст. 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Встановлено, що дійсно на земельній ділянці площею 0.0183 га в даний час знаходиться торговельний павільйон, що був придбаний сторонами під час шлюбу. До цього павільйону самовільно побудовано прибудову розміром 3х10 м. В лютому 2010 року ОСОБА_7 за самовільну прибудову притягувалась до адміністративної відповідальності. На даний час об'єкт будівництва в експлуатацію не прийнятий. Розділити окремо торговельний павільйон і прибудову неможливо.

Поскільки ОСОБА_6 не є на даний час власником тимчасової споруди, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0.0183 га, то він не має права на витребування цього майна із чужого володіння.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задоволити частково.

Рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року скасувати.

Витребувати із чужого незаконного володіння у ОСОБА_7 земельну ділянку розміром 0.0183 га, кадастровий номерНОМЕР_1, що знаходиться в с. Яблунів Канівського району і належить ОСОБА_6.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :