Справа № 443/2218/14 Головуючий у 1 інстанції: Галій О.Й.
Провадження № 22-ц/783/2772/15 Доповідач в 2-й інстанції: Богонюк М. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:.

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Ванівського О.М., Гриновця Б.М.

При секретарі: Жукровській Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВЛЕНО:

Оскаржуваною ухвалою визнано незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Кам'янка - Бузького районного управління юстиції Смага Олександри Богданівни по нарахуванню боргу в сумі 33251, 12 грн. платнику аліментів ОСОБА_2.

Зобов'язано старшого державного виконавця ВДВС Кам'янка - Бузького районного управління юстиції Смага Олександру Богдановичу зробити перерахунок заборгованості відповідно до чинного законодавства, враховуючи середній заробіток ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати.

Апелянт вважає, що ухвалу суду постановлено з порушенням норм процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи. Покликається на те, що ОСОБА_2 приховав інформацію про те, що є фізичною особою - підприємцем та згідно відповіді ДПІ у Камянко - Бузькому районі за 2013 рік його дохід становив 334 429, 94 грн., а за три квартали 2014 року отримав дохід 372 094, 76 грн. Державний виконавець Смага О.Б. з межах своїх повноважень провів розрахунок аліментів на підставі відповіді Кам'янка - Бузької ДПІ про дохід ОСОБА_2 на суму 33251, 12 грн. за третій квартал 2014 року. Постановляючи ухвалу суд не врахував постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" відповідно до п. 26, якої розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами статті 74 Закону про виконавче провадження, відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Також вважає, що при винесенні ухвали суд безпідставно посилається на Закон України "Про оподаткування прибутку підприємств", який немає відношення до фізичної - особи підприємця, який перебуває на єдиному податку, крім того даний Закон втратив чинність.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом та матеріалами справи встановлено, що на виконанні у відділ ДВС Кам'янка - Бузького РУЮ знаходиться виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1842 від 19.12.2003 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж ? неоподатковуваного мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 12 грудня 2003 року і до її повноліття.

06.08.2014 року державним виконавцем на виконання вимог ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_2 та визнаючи незаконними дії старшого державного виконавця ВДВС Кам'янка - Бузького районного управління юстиції Смага Олександри Богданівни по нарахуванню боргу в сумі 33251, 12 грн. платнику аліментів ОСОБА_2, суд першої інстанції вірно виходив з того, що при проведенні розрахунку заборгованості державний виконавець не взяв до уваги положення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», п.п. 7.3.1., 7.4.1. Інструкції про проведення виконавчих дій, затверджені наказом Міністерства Юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5, п.п. 16 п. 1, п. 13 постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», зокрема, що відрахування із заробітної плати та інших видів доходів платника аліментів здійснюється із суми, що залишилась після утримання податків. При здійсненні розрахунку взятий за основу задекларований обсяг виручки від здійснення підприємницької діяльності (валовий дохід), та не врахована витратна частина діяльності, що не є сукупним чистим доходом.

Такий висновок суду є правильним та відповідає встановленим у справі обставинам і вимогам закону.

Згідно зі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. І ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків.

У п.13 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993р. № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» зазначено, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. З урахуванням цих положень боржник повинен надати до виконавчої служби довідки про доходи та видатки, згідно з якими необхідно зробити новий розрахунок та визначити розмір аліментів до стягнення.

Згідно з п. п. 7.3.1, 7.4.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 р. N 74/5 (діючої до введення в дію вищезазначеної Інструкції) правила стягнення з заробітної плати боржника поширюються і на випадки звернення стягнення на доходи, отримані фізичною особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності. Відрахування із заробітної плати та інших видів доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків.

З урахуванням вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що основою при розрахунку доходів при стягненні аліментів з ФОП ОСОБА_2 повинний бути чистий дохід, а не валовий дохід, як визначив державний виконавець.

Ухвала суду першої інстанції винесена з дотриманням норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

А тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 1, 312 ч. 1 п. 1, 314 ч. 1 п. 4, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: