Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/887/15-ц Головуючий у 1-й інст. Колупаєв В. В.
Категорія 19 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Талько О.Б.,

суддів: Косигіної Л.М., Григорусь Н.Й.,

при секретарі Церпіцькій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу товариства «Лексон Маркетінг Корп» на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 3 березня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Люцина» до товариства «Лексон Маркетінг Корп», ОСОБА_1 про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Люцина» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору іпотеки, укладеного 2 грудня 2014 року, за умовами якого товариство «Лексон Маркетінг Корп» передало в іпотеку ОСОБА_1 будівлю навчального корпусу, загальною площею 1332,70 кв.м., розташовану в АДРЕСА_1.

Обгрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що вказане нерухоме майно було передане йому в оренду, строком до 30 квітня 2017 року, згідно з договором, укладеним 30 травня 2014 року між приватним навчальним закладом «Інститут підприємництва та сучасних технологій» і ТОВ «Люцина».

Проте, 4 серпня 2014 року орендодавець уклав з ТОВ «Сітібілдком» договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, яке в подальшому було передане у власність товариству «Лексон Маркетінг Корп» згідно з безоплатним договором пожертви від 9 жовтня 2014 року. Звертаючись до суду з даними позовними вимогами, товариство з обмеженою відповідальністю «Люцина» просило також забезпечити позов шляхом заборони будь-яким особам здійснювати реалізацію (відчуження) спірного приміщення навчального корпусу.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 28 січня 2015 року накладено арешт на приміщення навчального корпусу, загальною площею 1332,7 кв.м., яке розташоване в АДРЕСА_1.

3 березня 2015 року представник товариства «Лексон Маркетінг Корп» звернувся до суду із заявою про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, зазначивши, що такі заходи були застосовані судом під час розгляду справи за позовом ТОВ «Люцина» до приватного навчального закладу «Інститут підприємництва та сучасних технологій», ТОВ «Сітібілдком» про переведення прав та обов'язків покупця та визнання права власності на нерухоме майно, яка розглядається в порядку господарського судочинства. Проте, постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13 січня 2015 року скасовано ухвалу господарського суду Житомирської області про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане нежитлове приміщення.

Окрім того, обгрунтовуючи заяву, представник товариства «Лексон Маркетінг Корп» також зазначив, що застосований судом вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 3 березня 2015 року у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник товариства «Лексон Маркетінг Корп», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 3 березня 2015 року та постановити нову,- про задоволення його заяви про скасування заходів забезпечення позову.

Зокрема, вказує на ту обставину, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначене нерухоме майно грунтується виключно на припущеннях щодо неможливості виконати в подальшому рішення суду. Будь-яких належних та допустимих доказів того, що власник даного приміщення має намір здійснити відчуження цього мана, суду не надано.

В судовому засіданні представник товариства «Лексон Маркетінг Корп» підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, зауваживши, що спору з приводу даного нерухомого майна між позивачем та ОСОБА_1 не існує, оскільки останній не є його власником.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Матеріали справи свідчать, що позивач, маючи право користуватись зазначеним приміщенням навчального корпусу на умовах оренди, звернувся до суду за захистом своїх прав шляхом визнання недійсним договору іпотеки спірного майна.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Частиною 3 вказаної норми передбачено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При вирішенні питання щодо накладення арешту на дане нерухоме майно, суд навів обгрунтування підстав застосування такого виду забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника товариства «Лексон Маркетінг Корп» про скасування вжитих заходів забезпечення позову, суд вірно виходив з того, що приміщення навчального корпусу, загальною площею 1332,7 кв.м., розташоване по АДРЕСА_1, є предметом позову ТОВ «Люцина». На даний час спірні правовідносини між сторонами тривають, а скасування заходів забезпечення позову у іншій справі, яка розглядається за правилами господарського судочинства, не є підставою для задоволення заяви представника «Лексон Маркетінг Корп».

Частиною 3 статті 154 ЦПК України передбачена можливість скасування заходів забезпечення позову судом, який розглядає справу.

Відповідно до ч.4 даної норми особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Аналіз зазначених положень цивільного процесуального законодавства свідчить про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову є зміна або відсутність умов, які були причиною для забезпечення позову на момент постановлення судом відповідної ухвали.

Посилання відповідача на ту обставину, що обраний судом вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, не є підставою для скасування заходів забезпечення позову за правилами ст. 154 ЦПК України. У такому випадку відповідач вправі оскаржити в апеляційному порядку ухвалу про забезпечення позову, а не ставити питання по скасування вжитих судом заходів забезпечення позовних вимог.

Таким чином, судом першої інстанції надано належну оцінку зазначеним обставинам, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,312,315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства «Лексон Маркетінг Корп» відхилити.

Ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 3 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді