Справа № 177/3069/14-ц
Провадження № 2/177/123/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2015 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Приміч Г. І.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідністю «МІК», про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду 23.10.2014 року із позовом до Товариства з обмеженої відповідальністю «МІК» та змінюючи позовні вимоги 05.05.2015 року просила стягнути з відповідача ТОВ «МІК» заборгованість по заробітній платі у розмірі 3914,53 грн. та середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку з 12.09.2014 року та моральну шкоду у розмірі 6090,00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначала, що з 01.04.2004 року по 12.09.2014 року вона працювала в ТОВ «МІК» спочатку кондитером, а з 02.04.2007 року бригадиром, з 08.05.2008 року знову кондитером, звільнена з підприємства наказом № 118-к від 12.09.2014 року за згодою сторін. Згідно довідки відповідача розмір заборгованості по заробітній платі станом на 01.10.2014 року становить 3914,53 грн..

Оскільки виплата належних грошових коштів з вини підприємства не проведена в день звільнення, вона має право відповідно до 117 КЗпП України вимагати середній заробіток за кожен день затримки виплати зарплати. Тому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Зазначає, що у зв'язку з постійною відсутністю грошових коштів через затримку виплати заробітної плати їй було завдано моральної шкоди, яка виражається у постійних приниженнях її гідності під час з'ясування у керівництва термінів виплати заборгованості та проханнях, вирішити це питання, а також моральних стражданнях через усвідомлення, що дуже малий розмір сімейного бюджету, через те що, позивач постійно відмовляла собі у придбанні якісних продуктів харчування, одягу, ліків, через :усвідомлення того, що немає коштів для відпочинку та спілкування з дорослими дітьми. Порушені нормальні стосунки з оточуючими людьми. Грубе порушення її прав та гарантій, як працівника, призвели до значних моральних страждань, втрати впевненості в завтрашньому дні. Це призводить до необхідності прикладати додаткових зусиль по організації свого життя. ОСОБА_3 перенесла нервові переживання, не може вести звичний для себе спосіб життя. Незаконними діями відповідача вона та донька, яка тимчасово не працює, залишились тривалий час без засобів для існування в зв'язку з тим, що її робота є єдиним джерелом доходу. Крім того, вона вимушена витрачати час, і зусилля:на захист своїх порушених прав у суді. Такі її дії викликають негативну реакцію з боку керівництва дитячого закладу, де вона працює, бо вона втратила душевний спокій та рівновагу.

Моральну шкоду позивач оцінює грошовою сумою у розмірі 6090,00 гривень, яку просить стягнути з відповідача.

Таким чином, вважає, що ТОВ «МІК» були порушені її права та просить стягнути з відповідача ТОВ «МІК» на її користь заборгованості по заробітній платі у розмірі 3914,53 грн., середній заробіток за кожний день затримки виплати зарплати по день фактичного розрахунку за період з 12.09.2014 року та моральну шкоду у розмірі 6090,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, вказував, що існує фактично заборгованість по заробітній платі позивачу, але в якому розмірі йому невідомо, довідка про заборгованість не є належним доказом, оскільки підписана ОСОБА_4, яка не має права підпису ТОВ «МІК», а отже немає підстав для задоволення вимог і щодо середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних законних підстав.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. … Використання примусової праці забороняється. … Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення… Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки (а.с.6) ОСОБА_3 наказом № 20 від 01.04.2004 року прийнята на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» на посаду кондитера, на підставі наказу № 119/2к від 02.04.2007 року переведена на посаду бригадира та наказом № 180к від 08.05.2008 року переведена на посаду кондитера та наказом від 12.09.2014 року № 118-к звільнена за згодою сторін.

Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить ОСОБА_3 згідно довідки виданої ТОВ «МІК» станом на 01.10.2014 року складає 3914,53 грн., з яких: за січень 2014 року 360,64 грн., за лютий 2014 року 163,08 грн., за березень 2014 року 389,16 грн., за квітень 2014 року - 200,71 грн., за травень 2014 року 385,07 грн., за червень 2014 року 385,07 грн., за липень 2014 року 385,07 грн., за серпень 2014 року 1351,92 грн., за вересень 2014 року 293,81 грн. (а.с.2).

Дослідивши надану позивачем довідку та доводи представника відповідача щодо неналежності вказаного доказу, суд вважає необхідним зазначити, що ОСОБА_4 відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 21.01.2015 року має право підпису від імені ТОВ «МІК» (а.с.31). Іншої довідки щодо заборгованості по заробітній платі позивачу при звільненні представник відповідача не надав, хоча і не заперечував щодо наявності заборгованості по виплаті заробітної плати позивачу при звільненні.

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У відповідності з ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.21 КЗпП трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" необхідно враховувати, що згідно зі ст. 21 КЗпП належним відповідачем у справі за позовом про оплату праці є та юридична особа (підприємство, установа, організація), з якою позивачем укладено трудовий договір.

Отже, оскільки відповідачем ТОВ «МІК» порушено право позивача на оплату праці, то саме з ТОВ «МІК» на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по заробітній платі в розмірі 3914,53 грн.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки ОСОБА_3 звільнена з ТОВ «МІК» 12.09.2014 року, який є останнім робочим днем, ТОВ «МІК» в добровільному порядку не виплатило ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виплати заборгованості, то періодом затримки слід вважати період з 13.09.2014 року по 23.07.2015 року.

Згідно з п.п. «л» п. 1, п. 2 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей порядок застосовується у випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати проводяться виходячи із середньої заробітної плати, при цьому середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до п.п. 3 п. 3 Постанови № 100, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно з п. 8 вище вказаної Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з довідки ТОВ «МІК» (а.с.2), заробітна плата ОСОБА_3 за липень та серпень 2014 року (два місяці, що передували звільненню) складала 385,07 грн. та 1351,92 грн. відповідно., сумарне число робочих днів за останні два календарні місяці становить 43 робочих днів, тому відповідно середньоденний заробіток ОСОБА_3. складає 40,40 грн. (1736,99 грн. / 43 робочих днів за період липень та серпень 2014 року).

Оскільки відповідачем ТОВ «МІК» не виконана ухвала суду про витребування доказів (а.с.22) та не надані документи, які свідчать про встановлену на підприємстві тривалість робочого часу: Правила внутрішнього трудового розпорядку, графік виходу на роботу ОСОБА_3 за повні місяці роботи, суд при розрахунку середнього заробітку за час затримки виплат виходить з виробничого календаря норм тривалості робочого часу при пятиденному робочому тижні з двома вихідними днями у суботу та неділю при однаковій тривалості часу роботи за день упродовж робочого тижня та відповідним зменшенням тривалості роботи напередодні святкових та неробочих днів на 2014 -2015 рік відповідно до додатків до листів Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013 року та № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 року (а.с.58-59).

Кількість робочих днів в періоді, за який нараховується середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 215 робочий день, з яких

за вересень 2014 року 12 дні

за жовтень 2014 року 23 дні

за листопад 2014 року 20 днів

за грудень 2014 року 23 дні

за січень 2015 року 20 днів

за лютий 2015 року 20 днів

за березень 2015 21 день

за квітень 2015 року 21 день

за травень 2015 року 18 днів

за червень 2015 року 20 днів

за липень 2015 року 17 днів

У звязку з цим, розмір середнього заробітку ОСОБА_3 за період з 13.09.2014 року по 23.07.2015 року складає 8686,00 грн. (215 робочий день Х 40,40 грн. середньоденний заробіток), який підлягає стягненню з відповідача ТОВ «МІК», як роботодавця, на користь позивача в рахунок сплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Несвоєчасна виплата заробітної плати ОСОБА_3 є порушенням трудового законодавства, яке завдало останній моральних страждань, оскільки вона змушена була докладати додаткові зусилля для організації свого життя, звертатися до керівництва ТОВ «МіК», суду, що змінило звичний для неї спосіб життя.

У звязку з вище вказаним, враховуючи характер допущених ТОВ «МІК» порушення, а саме нездійснення розрахунку при звільненні та глибину душевних страждань ОСОБА_3, враховуючи суму невиплаченої заборгованості і те, що вона з 12.09.2014 року влаштувалася на іншу роботу (а.с.6), виходячи із принципів розумності та справедливості, суд вважає за необхідне вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково - в розмірі 500,00 грн., стягнувши моральну шкоду з ТОВ «МІК».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, яка випливає з трудових відносин, позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позов ОСОБА_3 складався з позовних вимог немайнового характеру (відшкодування моральної шкоди), а також вимог майнового характеру (зокрема стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку), то відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір має сплачуватися за ставками встановленими для вимог майнового і немайнового характеру. У звязку з цим, враховуючи часткове задоволення позову позивача ОСОБА_3, яка звільнена від сплати судового збору, та виходячи з розміру судового збору за вимоги немайнового характеру мінімального розміру 243,60 грн. та мінімального розміру судового збору за вимоги майнового характеру - 243,60 грн., суд вважає за необхідне стягнути з ТОВ «МІК» судовий збір на користь держави в розмірі 487,20 грн. (243,60 грн. + 243,60 грн.)

Керуючись ст.. 43 Конституції України, ст.ст. 21, 47, 94, 115, 237 КЗпП України, ст. 2, 21, 33, 34 Закону України «Про оплату праці», ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідністю «МІК», про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ідентифікаційний код 19096149, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 2, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченко, 36, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючої та зареєстрованої за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, 3 914 (три тисячі девятсот чотирнадцять) грн. 53 коп. в рахунок заборгованості по заробітній платі при звільненні, 8 686 (вісім тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. в рахунок відшкодування середнього заробітку за весь час затримки виплати заборгованості по заробітній платі за період з 13.09.2014 року по 23.07.2015 року включно та 500 (пятсот) грн. 00 коп., в рахунок стягнення моральної шкоди.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «МІК» ідентифікаційний код 19096149, реєстраційний номер юридичної особи в ЄДР 2, місцезнаходження: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Надеждівка, вул. Шевченко, 36, на користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. (чотириста вісімдесят сім грн. 20 коп.).

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по заробітній платі допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_3, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: