Справа № 450/1966/14 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1407/15 Доповідач в 2-й інстанції: Береза В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого - судді: Берези В.І., суддів: Бойко С.М., Штефаніци Ю.Г., за участю секретаря судового засідання: Брикайло М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного підприємства «Львів-Металбуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и л а:

оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Приватного підприємства «Львів-Металбуд» на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2620065,46 грн.Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 913,5 грн. Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 913,5 грн. Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 913,5 грн.Стягнуто з Приватного підприємства "Львів-Металбуд" на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» судовий збір у розмірі 913,5 грн.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2, просить таке скасувати та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що рішення прийняте з порушенням норм закону, без дослідження всіх доказів у справі, таке не відповідає дійсним обставинам справи та порушує законні права апелянта. Вказує на те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про витребування доказів. Зазначає, що до матеріалів справи не долучено жодного розрахунку суми заборгованості, не враховано суми погашеної суми коштів. Як розрахунок суми боргу судом прийнято до уваги довідку від 16.04.2014 року, належним чином не оформлену. Судом не було витребувано оригіналів документів, що підтверджують суму заборгованості. Відсутні докази відправки та отримання відповідачами вимог про досудове врегулювання спору. Судом не досліджено, чи перейшло до ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за спірними договорами. Договір про передачу активів від 30.06.2010 року не містить інформації про те, за якими кредитними договорами відступається право вимоги. Крім того, вважає, що позивач був створений 30.01.2012 року, а тому Договір про передачу активів не міг бути укладений та підписаний в 2010 році.

В судове засідання з`явився представник позивача - Шубак М.І., апелянт та інші відповідачі не з`явилися, хоча неодноразово повідомлялися про розгляд справи, тому таку розглянуто у їхній відсутності, відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.08.2006 року між ТзОВ «Укрпромбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 86/КВ-06, згідно з умовами розділу 1 якого позичальнику було надано кредит у розмірі 200000,00 дол. США, зі строком кредитування 300 місяців, датою повернення кредиту 31.07.2031 року, процентною ставкою за користування кредитом 12,5 % річних, з метою кредитування для придбання житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Як встановлено, на забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором 01.08.2006 року було укладено договір поруки № 86-1/Пор-06 між ТзОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_3 (поручитель) та ОСОБА_2 (боржник), договір поруки № 86-2/Пор-06 між ТзОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_4 (поручитель) та ОСОБА_2 (боржник), договір поруки № 86-3/Пор-06 між ТзОВ «Укрпромбанк», ПП «Львів-Металбуд» (поручитель) та ОСОБА_2 (боржник). У відповідності до п. 1 вказаних договорів поручителі поручилися перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 86/КВ-06 від 01.08.2006 року. Як вбачається з п.3 договорів поруки, поручителі і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність за кредитним договором № 86/КВ-06 від 01.08.2006 року.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції встановив наявність обов`язку позичальника та поручителів як солідарних боржників та дійшов висновку про те, що відповідачі своїх зобов`язань за Кредитним договором не виконали, внаслідок чого у них виникла заборгованість у загальному розмірі 2620065,46 грн., з яких 1938636,94 грн. тіло кредиту, 627288,28 грн. відсотки за користування кредитом та 54140, 24 грн. комісія за ведення кредиту, що підтверджено відповідним розрахунком.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявну суму заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідачів, однак колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині солідарного стягнення даної суми заборгованості з позичальника та всіх поручителів.

З урахуванням положення ч.3 ст.303 ЦПК України, слід звернути увагу на те, що стягнувши суму заборгованості солідарно з відповідачів, суд першої інстанції помилково виходив із солідарного обов`язку всіх поручителів та позичальника, не врахував обставини укладення окремих договорів поруки.

Згідно зі ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що вказана норма передбачає можливість встановлення поруки щодо виконання одного й того ж зобов`язання одночасно з боку декількох осіб. Однак, така порука виникає лише на підставі її спільного надання у формі укладення одного договору декількома поручителями (ч.3 ст.554 ЦК України) та лише у випадку укладення одного договору декількома поручителями (спільна порука) поручителі відповідають перед кредитором солідарно з боржником та солідарно між собою.

Таким чином, законом не заборонено укладення й кількох договорів поруки на виконання того самого зобов`язання, проте, в цьому випадку норма ч.3 ст.554 ЦК України не застосовується, оскільки поручителі не несуть у такому разі солідарної відповідальності між собою, а тому не можна вважати поруку їхньою спільною відповідальністю.

За таких обставин, кредитор має право пред`явити вимогу до кожного з поручителів на підставі відповідного договору, але поручитель, що виконав зобов`язання, не може висунути вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Відтак, суд першої інстанції не врахував, що відносно поручителів солідарна відповідальність має місце за кожним договором поруки окремо, а тому оскаржуване рішення суду необхідно змінити в частині визначення порядку стягнення коштів, стягнувши вказану суму заборгованості за Кредитним договором у користь позивача солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, солідарно з ОСОБА_2 та ПП «Львів-Металбуд».

Так, відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконання у цей строк (термін).

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до п.4.2.4 Кредитного договору, Позичальник зобов`язується достроково повністю повернути Кредит, сплатити проценти за фактичний період користування Кредитом, комісії, штрафні санкції (за наявності) та інші платежі за цим Договором у разі настання будь-якого з випадків, передбачених п.6.2. цього Договору.

Відповідно до пп. А п.6.2. Кредитного договору, до таких випадків належить, зокрема, порушення Позичальником строків платежів, що встановлені цим Договором.

Пунктом 6.3. Кредитного договору передбачено, що у разі невиконання Позичальником вимоги про дострокове виконання зобов`язань за цим договором у встановлений строк Банк має право стягнути примусово (в т.ч. шляхом звернення стягнення на заставлене майно, стягнення заборгованості з поручителів тощо, та/або шляхом догвірного списання) всю заборгованість за цим Договором (кредит, проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі).

У відповідності до п.2.7 Кредитного договору, боржник зобов'язувалася здійснювати повернення кредиту щомісячно частками у розмірі 666,67 дол. США по 10-те число включно, кожного місяця, починаючи з місяця наступного після місяця отримання кредиту.

Положеннями п. 1.5, 2.6, 2.7 Кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 10 число включно, кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів.

Відповідно до п. 1.7, 2.10 Кредитного договору, щомісячна комісія за управління кредитом становить 0,1 % від суми кредиту та сплачується позичальником у валюті кредиту по 10 число включно, кожного наступного місяця за місяцем нарахування такої.

Доводи апелянта про те, що розрахунки заборгованості не підтверджені належними доказами, на увагу не заслуговують, оскільки окрім наведеного у позовній заяві матеріали справи містять довідку ПАТ «Дельта Банк» про заборгованість за Кредитним договором, з якої вбачається про суму заборгованості по тілу кредиту, відсотках, комісії за ведення кредиту. Так, боржник ОСОБА_2 за Кредитним договором заборгувала Банку кошти в розмірі 2620065, 46 грн., з яких: 1938636, 94 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 627288,28 грн. - заборгованість по відсотках; 54140, 24 грн. - комісія за ведення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що досудова вимога про сплату простроченої заборгованості була надіслана 23.04.2014 року рекомендованим листом позичальнику ОСОБА_2 та поручителям ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Львів-Металбуд» (а.с.23-29).

Однак, як позичальник, так і поручителі вимоги Банку у встановлений Кредитним договором та договорами поруки строк не виконали, доказів у підтвердження погашеної суми коштів, як про це зазначає апелянт, суду не представили.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про прострочення виконання кредитного зобов`язання, у зв`язку з чим у позичальника утворилась заборгованість перед кредитором, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ПП «Львів-Металбуд» про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2620065, 46 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині недослідження судом обставини переходу до ПАТ «Дельта Банк» від ТзОВ «Укрпромбанк» права вимоги за спірними договорами, то такі є необґрунтованими.

Згідно з договором про передачу Активів та Кредитних зобов`язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку від 30.06.2010 року (а.с.30-34) та Додатку №2 до нього (а.с.35), в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТзОВ «Укрпромбанк» передав (відступив) позивачу у цій справі права за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ТзОВ «Укрпромбанк» як кредитора. В Додатку №2 до відповідного договору деталізовано реквізити кредитного договору, що свідчить про відступлення права вимоги зокрема за спірним кредитним договором № 86/КВ-06 від 01.08.2006 року.

Також, не заслуговують на увагудоводи апеляційної скарги в частині неможливості укладення та підписання в 2010 році Договору про передачу активів з ПАТ «Дельта Банк», у зв`язку із створенням останнього лише 30.01.2012 року. Дані обґрунтування спростовуються наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ПАТ «Дельта Банк», де зазначено, що відповідна юридична особа зареєстрована 14.02.2006 року, зміна її найменування відбулася 01.10.2009 року. Крім того, згідно зі Статутом, затвердженим рішенням позачергових Загальних зборів акціонерів АТ «Дельта Банк» №2 від 30.01.2012 року (а.с.36-37), ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТзОВ «Комерційний банк «Дельта», яке набуло статусу юридичної особи 14.02.2006 року.

Згідно з п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

У відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення в частині солідарного стягнення заборгованості за Кредитним договором та залишення такого без змін в частині вирішення питання про судові витрати.

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24 листопада 2014 року змінити в частині солідарного стягнення заборгованості. Викласти резолютивну частину рішення наступним чином.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №86/КВ-06 від 01.08.2006 року в сумі 2620065, 46 грн.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №86/КВ-06 від 01.08.2006 року в сумі 2620065, 46 грн.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_2 та Приватного підприємства «Львів-Металбуд» в користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №86/КВ-06 від 01.08.2006 року в сумі 2620065, 46 грн.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в двадцятиденний строк з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий Береза В.І.

Судді: Бойко С.М.

Штефаніца Ю.Г.