Справа № 2/489/862/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

13.05.2015 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

відповідачів - ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у спільному майні, визнання за нею права власності. Вказувала на те, що їй та відповідачу на праві спільної часткової власності належить трикімнатна АДРЕСА_1 - по 1/2 частині кожному. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, після розірвання шлюбу між ними склались неприязні стосунки. Відповідач чинить позивачці перешкоди в користуванні належним їй майном, що унеможливлює їх спільне проживання. Крім того позивачка зазначала, що квартира є неподільною, виділити частки співвласників в натурі неможливо.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_1 просила суд припинити право власності ОСОБА_3 на 1/2 частку АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/2 частку АДРЕСА_1.

В подальшому ОСОБА_1 позовні вимоги змінила, оскільки було з'ясовано, що на теперішній час належна раніше відповідачу ОСОБА_3 1/2 частка спірної квартири належить на підставі договору дарування його матері ОСОБА_4, просила суд: припинити право власності ОСОБА_4 на 1/2 частку АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/2 частку АДРЕСА_1 з підстав, наведених раніше.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав.

Відповідачка ОСОБА_4 та її представник позов не визнали. При цьому позивачі зазначали, що не мають іншого житла, проти проживання ОСОБА_1 разом із сином у спірній квартирі не заперечували та перешкод не чинили у користуванні житлом.

Вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.07.1993 р. по 16.01.2014 р.

Відповідно до Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 07.04.2014 р. по справі № 2/489/665/2014 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, а також Додаткового рішення по зазначеній справі від 24.09.2014 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належить на праві власності по 1/2 частці АДРЕСА_1.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.10.2014 р. ОСОБА_1 на праві власності належить 1/2 частка кв. АДРЕСА_1.

Згідно копії Технічного паспорту вбачається, що спірна квартира складається з трьох житлових кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору, вбудованої шафи.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

· річ є неподільною;

· спільне володіння і користування майном є неможливим;

· таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Ухвали суду позивачка ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області вартість 1/2 частки АДРЕСА_1, яка (згідно Звіту з незалежної оцінки ринкової вартості даної квартири від 24.12.2014 р.) складає 188 315 грн. 00 коп.

31.07.2014 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Назаровою О.С., відповідно до якого ОСОБА_3 передав безоплатно в дар, а ОСОБА_4 прийняла 1/2 частку в праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1.

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_4

Згідно Довідки ЖКП ММР "Південь" за вих. № 1613 від 22.04.2015 р. в кв. АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Спірна квартира є неподільною, частки сторін не можуть бути виділені в натурі. Проте, посилання позивача щодо перешкод у користуванні житлом з боку відповідачів судом не може бути прийнято до уваги, оскільки з позовом щодо вселення ОСОБА_1 не зверталася. Неприязні стосунки, які склались між сторонами по справі, самі по собі не можуть свідчити про неможливість спільного володіння або користування майном.

Аналіз положень ч. 1 ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що припинення права особи на частку в спільному майні поза її волею за рішенням суду на підставі позову інших співвласників (співвласника) можливий. Проте таке припинення в усякому випадку не повинно завдати шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї .

Позивачці ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_4 спірна АДРЕСА_1 належить в рівних частках - по 1/2 частці кожній.

ОСОБА_4 іншого житла не має.

За таких обставин, в разі припинення права власності відповідача ОСОБА_4 на частку квартири, з виплатою їй вартості вказаної частки (половини) порушується принцип рівності прав співвласників. Між тим правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за умови, що завдана йому в такому випадку шкода не буде істотною. Ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані докази в сукупності та приймаючи до уваги, що іншого житла, крім частки у спірній квартирі відповідачка не має, та вартість 1/2 її частки не дає можливості придбати інше помешкання, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 10, 11, 14, 60, 212-214, 216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності - відмовити.

Повернути ОСОБА_1 залогові кошти, внесені нею на депозитний рахунок ТУ ДСА України, відповідно до ухвали Ленінського райсуду м. Миколаєва від 04.02.2015 року, за квитанцією від 04.03.2015 року, у розмірі 188315 грн. 00 коп. (сто вісімдесят вісім тисяч триста п'ятнадцять гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: