АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/8232/14-ц Головуючий в 1 інстанції:
Номер провадження 22-ц/791/1364/15 Зубов О.С. Категорія : 20 Доповідач : Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року квітня місяця 30 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Бездрабко В.О.
Суддів:Приходько Л.А.
Борка А.Л.
при секретарі:Павловській Ю.О.
за участю прокурора: Куща В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Суворовського району м.Херсона, який діє в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 02 вересня 2014 рокуу справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним, визнання права власності на нерухоме майно ,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 ОСОБА_7 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 09 грудня 2013 року між нею та ОСОБА_9, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_8, у простій письмовій формі укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. За умовами цього договору вона сплатила ОСОБА_9 вартість придбаного майна у розмірі 64000.00 грн.

Оскільки ОСОБА_9 у призначений час укладання основного договору до нотаріуса не з'явився, причини неявки не повідомив, почав ухилятися від зустрічі, сплачені нею гроші не повернув та договір не уклав, позивачка просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 09.12.2013року між нею та ОСОБА_9 виконаним та дійсним; визнати за нею право власності на вищевказану квартиру.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 02 вересня 2014 року позов задоволено.

Визнано договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений 09.12.2013року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дійсним, визнано право власності за ОСОБА_7 на вищевказану квартиру.

У позові ОСОБА_7 до ОСОБА_9 - відмовлено.

Скасовано арешт, накладений ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона від 13.06.2014 року на квартиру та скасовано заборони на видачу витягів з реєстрів про право власності на нерухомість і посвідчення договорів та угод по відчуженню цієї квартири, накладені вказаною ухвалою.

В апеляційній скарзі прокурор Суворовського району м.Херсона, який діє в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_7 у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 на праві приватної власності належить кімната АДРЕСА_1.(а.с.7)

09 грудня 2013 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_9, який діяв від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності, у простій письмовій формі був укладений попередній договір купівлі-продажу зазначеної квартири, за умовами якого позивачка придбала дане нерухоме майно, сплативши ОСОБА_9 64000 грн. Факт передачі коштів підтверджується відповідними розписками та нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_8.(а.с. 8,16,17).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_8 розпорядився належною йому на праві приватної власності квартирою шляхом укладення спірного договору купівлі-продажу, у зв'язку з чим спірний договір є таким, що укладений між сторонами за взаємною згодою, містить усі істотні умови, необхідні для договору купівлі-продажу нерухомого майна, які повністю виконані сторонами, а тому на підставі ч.2 ст.220 ЦК України цей договір може бути визнаний судом дійсним та визнано за позивачкою право власності на майно.

Проте, з висновком суду погодитися не можна, оскільки неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно ч.3 ст.640 ЦК договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Відповідно до ст.220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленуму Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, № 9 роз'яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.ст. 210, 640 ЦК України пов'язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді справи суд першої інстанції на зазначені положення закону уваги не звернув та не врахував, що договір купівлі-продажу нерухомого майна в силу ст. 657 ЦК України підлягав нотаріальному посвідченню, а тому не міг бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України, і відповідно, відсутні підстави для визнання за позивачкою права власності на спірне нерухоме майно.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в порядку ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, як таке, що ухвалено з порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Суворовського району м. Херсона, який діє в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у м.Херсоні Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області, задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 02 вересня 2014 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання договору купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :