Провадження №: 2/752/1359/15
08.04.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,
17.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 20.08.2014 року він передав ОСОБА_2 305 500, 00 грн. для оформлення на його матір ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку загальною площею 0, 60 га, яка знаходиться у АДРЕСА_1, про що ОСОБА_2 власноручно написав розписку у присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_2 зобов»язався передати йому в строк до 20.09.2014 року документ про державну реєстрацію права власності на зазначену вище земельну ділянку або повернути отримані кошти. Однак свої зобов»язання щодо передачі документу або ж повернення коштів ОСОБА_2 20.09.2014 року не виконав. 10.11.2014 року на адресу останнього були направлені претензії з вимогою повернення боргу, однак останні залишенні без виконання. У зв»язку з пропущенням строку виконання зобов»язання просив стягнути з ОСОБА_2 у примусовому порядку 305 500, 00 грн. боргу по основному зобов»язанню; 4 047, 88 грн. втрат від інфляції; 2 033, 88 грн. - 3 % річних, а також судові витрати.
У судове засідання позивач не з»явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_2 позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 20.08.2014 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 305 500, 00 грн. за послуги щодо оформлення свідоцтва про державну реєстрацію земельної ділянки площею 0, 60 га, що знаходиться в АДРЕСА_1 на ім.»я ОСОБА_3 Документи про право власності або ж кошти у сумі 305 500, 00 грн. ОСОБА_2 зобов»язався передати до 20.09.2014 року , що підтверджується розпискою, а у випадку невиконання зобов»язання повернути отримані грошові кошти, як позику (а.с. 8).
Статтями 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначив, що у визначений договором строк, відповідач не виконав свої зобов»язання щодо надання послуги та не повернув отримані грошові кошти.
10.11.2014 року на адресу ОСОБА_2 була направлена претензія з вимогою повернення коштів протягом семи днів з моменту отримання претензії, однак остання залишена без виконання (а.с. 9, 10).
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих за договором умовами якого сторони визначилися, що у випадку ненадання ОСОБА_2 послуг з приводу оформлення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, то отриматі кошти в сумі 305 500, 00 грн. будуть повернуті є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
З підстав невиконання відповідачем зобов»язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України.
За договором, з приводу якого заявлено спір, позивач має право на втрати від інфляції у визначеному ним розмірі - 4 047, 88 грн., а також на 3 % річних у розмірі 2 033, 88 грн., розрахунок яких ним проведено правильно.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи судом.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 533,625,1046,1047,1048,1049,1050 ЦК України, ст.ст. 10,11,60,88,208,213,224 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер відсутній) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) грошові кошти в сумі 305 500, 00 грн., втрати від інфляції у розмірі 4 047, 88 грн., 3 % річних у розмірі 2 033, 88 грн. та судовий збір у розмірі 3 115, 82 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 314 697 (триста чотирнадцять тисяч шістсот дев»яносто сім) грн. 58 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.