АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 668/3078/14-ц Головуючий в І інстанції: Зуб І.Ю.
Номер провадження 22ц - 791/24/2015 Доповідач: Бугрик В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року квітня місяця «27» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бугрика В.В.

Суддів: Базіль Л.В., Прокопчук Л.П.,

за участі секретаря: Яковенка В.І.,

адвоката Проніної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні апеляційну скаргу Проніної Ольги Олександрівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Cуворовського районного суду міста Херсона від 03 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом посилаючись на те, що перебував у шлюбі з відповідачкою з 04.09.1982 року. Під час шлюбу придбали кооперативну квартиру, а також за час подружнього життя за рахунок коштів подружжя було придбано та істотно поліпшено стан приміщення перукарні, проведено капітальний ремонт, зазначає, що право власності на перукарню зареєстроване за приватним підприємцем ОСОБА_3 Просив визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поділити наступне майно: перукарню, загальною площею 55,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, трикімнатну квартиру АДРЕСА_2. Визнати право власності за ОСОБА_2 на 1/2 частину зазначеної квартири та перукарні і стягнути з відповідача судові витрати.

Згодом позивач змінив частково підставу позову, посилаючись на те, що не знав, що квартира, яка була переобладнана в перукарню та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належала його дружині на підставі договору дарування, вважав, що дана квартира придбана за сумісні кошти, тому він просив визнати дану перукарню спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/2 частину приміщення перукарні з тих підстав, що за кошти подружжя значно збільшилась вартість квартири після її переобладнання та проведення ремонту.

Рішенням суду позов задоволено частково. Визнано об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 Поділено дане майно, визнавши право власності на ідеальні частки, а саме: визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_2 та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартиру АДРЕСА_2

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за судовий збір 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00коп.

В апеляційній скарзі представник позивача адвокат ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі і стягнення з ОСОБА_3, понесені ОСОБА_2 судові витрати на його користь.

Вислухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 04.09.1982 року. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 13.03.2014 року шлюб між сторонами розірвано, рішення набуло чинності 25.03.2014 року, що вбачається з відмітки на рішенні. Також в даному судовому рішенні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з лютого 2013 року. Відповідно до свідоцтва про право власності від 03.03.2007 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2

На дану кооперативну квартиру набуто право власності під час шлюбу, тому є підстави визнати наведене нерухоме майно об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Зазначений факт сторонами не оспорювався і не оскаржується.

В частині розділу приміщення перукарні в будинку АДРЕСА_1 суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку:

Відповідно до договору дарування від 27.02.2002 року ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 Тому даний об'єкт нерухомості є особистою приватною власністю ОСОБА_3 Розпорядженням міського голови м. Херсона № 1086-р від 19.08.2002 року надано дозвіл приватному підприємцю ОСОБА_3 на проектування та реконструкцію квартири під перукарню по АДРЕСА_1 14.01.2004 року складено Акт державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об'єкта в експлуатацію, а саме перукарні, реконструйованої з квартири АДРЕСА_2 З свідоцтва про право власності від 19.10.2006 року на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_3 - приватний підприємець, є власником перукарні, яка розташована в будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету ХМР від 17.10.2006 року за № 480.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги в частині визнання перукарні, яка розташована за адресою: вул. Карбишева, 6 об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнання за позивачем право власності при її поділі на 1/2 частину, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають, так як суду не надано доказів на підтвердження обсягу та переліку робіт, які проведені при реконструкції квартири в перукарню.

Позивач, посилаючись на п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» відповідно до якого майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеного при реєстрації шлюбу угодою або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи обох, стверджував, що договір дарування на квартиру АДРЕСА_1 є удаваним. Проте в підтвердження своєї правової позиції позивач не надав суду жодного допустимого доказу.

Висновки судової будівельно-технічної експертизи від 03.03.2015 р., призначеною колегією суддів апеляційного суду за клопотанням представника позивача вказують, що ринкова вартість спірної перукарні (квартири) збільшилась із-за зміни її статусу (функціонального призначення) та не підтверджують позицію позивача, що цінність спірного нерухомого майна істотно збільшилась внаслідок трудових або грошових затрат ОСОБА_2

В частині розподілу судових витрат суд також цілком обґрунтовано прийшов до висновку про відмову щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому не можуть бути прийняті до уваги, як значимі і апеляційна скарга підлягає відхиленню.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог закону, тому нема жодних підстав для його скасування чи змінення і рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 03 вересня 2014 року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді