Придніпровський районний суд м.Черкаси
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року Придніпровський районний суд

м. Черкаси

В складі: головуючого судді Колода Л.Д.

При секретарі Байда О.М.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою. Ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання від 24 березня 2015 року ОСОБА_4 виключений з числа відповідачів та до участі в справі в якості відповідачів залучено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що він проживає в житловому будинку , що розташований за адресою м. Черкаси, вул. Б.Хмельницького,100/вул. Благовісна, 313, розташований на земельній ділянці 0.0442 га. Він є власником вказаної земельної ділянки. В житловому будинку №311 по вул. Благовісній проживають відповідачі. Восени минулого року відповідач встановив паркан, захопивши при цьому 9 кв.м його земельної ділянки. Враховуючи, що виміри проводились до центру паркана, в основі якого лежать шлакоблоки, які виступають за межу ще на 12 см, то фактично самозахоплення складає 13 кв.м. Відповідач встановив перегородку між будинком позивача та парканом на його земельній ділянці. Паркан встановлено дугою, випнутою у бік земельної ділянки позивача . Відстань між будинком позивача та парканом складає 15-40 см. До сараю позивача паркан встановлено взагалі впритул. Згідно ДБН 360- 92* для обслуговування будівель та здійснення їх поточного ремонту відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш віддаленої конструкції стіни повинна складати не менше 1,0 м., що і забезпечують існуючі межі між ділянками.

Земельна ділянка позивача неодноразово обмірялася. Перший раз вся ділянка обмірялась, коли приватизувалась ділянка під сусідською частиною будинку ( будинок має два власника і складається з двох частин). Приватизацію проводило ТОВ Земля.

По отриманих розмірах позивач по узгодженню з ОСОБА_4 по межі встановив труби та забетонував їх з метою подальшого встановлення паркану, але вночі відповідач зі своїм братом ОСОБА_5 знесли їх, чим нанесли позивачу матеріальні збитки. Влаштували звалище сміття біля вхідних дверей будинку позивача , незважаючи на те , що в будинку проживала тяжкохвора людина, яка не могла самостійно пересуватися. Цим відповідач наніс моральну травму літній тяжкохворій людині. Міліція вплинути на відповідача не змогла. Тільки завдяки втручанню екологічної служби міськвиконкому відповідачем звалище сміття було прибране.

Позивач звернувся у ТОВ Геоземпроект і розпочав приватизацію ділянки на ОСОБА_6 Але готовий акт на землю отримати не зміг, поскільки ОСОБА_6 померла. Знову позивач почав приватизацію земельної ділянки на своє ім.я. Розміри земельної ділянки перевірялись. Наприкінці 2013 року позивач отримав свідоцтво на право власності на земельну ділянку.

Позивач неодноразово звертався до відповідача с проханням перенести свій паркан за межу та прибрати перегородку, він відмовлявся. На його неодноразові звернення про спільне встановлення межі в натуру, відповідач відповідав відмовою, порушивши вимоги гл. 17, ст.106, п.1 ЗК України. Тоді позивач звернувся до інженера-геодезиста ОСОБА_7 тов Геоземпроект і за власні кошти замовив встановлення межі в натуру. Геодезист обміряв ділянку позивача , ділянку відповідача та ділянку по вул. Благовісній 309, встановлено межові знаки. Встановлено факт самозахвату відповідачем його ділянки.

Відповідач ніяких інших межових знаків не встановлював та на інші виміри позивача не запрошував, хоча й надав акт в інспекцію сільського господарства. В акті відповідача наведено план його ділянки, а не фактичне розташування паркану між домоволодіннями ( не показано, що паркан випнуто дугою в бік його домоволодіння).

Враховуючи, що земельна ділянка обмірялась чотири рази різними товариствами, а межові знаки прив'язані до червоних ліній (будинок знаходиться на перехресті вулиць), помилка у вимірах відсутня. В звязку з цим позивач просить постановити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання відповідача перенести паркан за межі земельної ділянки позивача. Прибрати перегородку між будинком позивача і парканом. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, з підстав, вказаних позовній заяві. Проти призначення судово-технічної експертизи заперечував, так як вважає, що по справі достатньо доказів того, що відповідачі самовільно захопили частину його земельної ділянки площею 9 кв.м. Тому просив позов задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 по довіреності ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що згідно листа Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області, адресованого позивачу, вказано, що порушення його земельних прав немає. Тому в позові просив відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, в результаті повного , обєктивного та всебічного дослідження доказів , суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом належить 41/100 частина житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться за адресою вул. Б.Хмельницького, 100/Благовісна,313 в м. Черкаси. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею 739 кв.м. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 належить земельна ділянка за вищевказаною адресою площею 0,0442 га. Власниками змеленої ділянки розташованої за адресою вул. Благовісній,311 в м. Черкаси є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Позивачем заявлені вимоги про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача перенести паркан за межі земельної ділянки позивача та прибрати перегородку між будинком позивача та парканом. Однак з такими вимогами позивача суд погодитись не може.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Статтею 158 Земельного Кодексу передбачено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Позивачем не надано суду допустимих та належних доказів того, що його права порушуються відповідачами.

В судовому засіданні позивачу було запропоновано погодитись та оплатити проведення судово-технічної експертизи, на розгляд якої поставити питання про наявність паркану та самозахват земельної ділянки , належної позивачу, однак він категорично заперечував призначення експертизи, так як вважає, що ним надано достатньо доказів порушення його прав, як власника земельної ділянки.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно приписів ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Позивачем надано суду цілий ряд матеріалів перевірок Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області з приводу суперечок між ним та ОСОБА_4 що до користування земельною ділянкою. Однак не надано жодного належного та допустимого доказу, з приводу того, що відповідачі порушують чи не визнають будь-які його права. Тому в позові слід відмовити.

Поскільки позов не підлягає до задоволення , то немає підстав вирішувати питання про стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 103, 152,158 ЗК України, ст. ст. 8,10, 79, 60, 61, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд ,-

В и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення через суд першої інстанції до апеляційного суду Черкаської області.

Головуючий: