Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Антко О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа : Озернянська сільська рада про усунення перешкод у володінні та користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Озернянської сільської ради, відділу Держземагенства у Білоцерківському районі, третя особа : ПП «Обрій» про часткове скасування рішення Озернянської сільської ради Білоцерківського району, визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та часткове скасування договору дарування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що має у власності домоволодіння №11 по вул. Кільцевій в с. Коржівка та земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування даного житлового будинку. Позивач бажає облаштувати свою земельну ділянку і встановити паркан на межі з сусіднім домоволодінням під №12 по вул. Кільцевій в с. Коржівка. Між сторонами по справі виникли неприязні відносини, а тому позивач листом повідомила відповідачів щодо встановлення паркану, викликала представників Озернянської сільської ради для обстеження земельних ділянок та було встановлено, що на межі між зазначеними домоволодіннями стоїть деревяний туалет, деревяний шалаш, будівельне сміття, що належить сімейству ОСОБА_2 та є перешкодою для встановлення позивачем паркану відповідно до меж визначених в державних актах, як позивача так і відповідача. А тому позивач просила суд зобовязати ОСОБА_2 і ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою №11 по вул. Кільцевій в с. Коржівка, а саме прибрати з межі дерево грушу, деревяний шалаш, деревяний туалет, залізний паркан та будівельне сміття, стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів судові витрати в сумі 3989 грн. 60 коп.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 подав суду зустрічний позов, посилаючись на те, що є власником домоволодіння №12 по вул. Кільцевій в с.Коржівка Білоцерківського району та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за цією ж адресою. В 2009 році в с. Коржівка проходила одночасна приватизація земельних ділянок, в ході якої землевпорядною організацією ПП «Обрій» було проведено обміри земельної ділянки ОСОБА_3 та земельних ділянок суміжних землекористувачів, виготовлено технічну документацію, виготовлено державні акти на право власності на земельні ділянки. Представники ПП «Обрій» запевнили, що приватизація відбувається по фактичному користуванню, а тому 06.11.2008 року ОСОБА_3 підписав акт встановлення та погодження меж. З середини літа 2014 року між ОСОБА_3 і його сусідкою ОСОБА_1 почали виникати конфлікти, оскільки ОСОБА_1 вимагала прибрати шалаш та туалет, мала намір встановити паркан не по фактичному користуванню, а за даними технічної документації та державного акту на право власності на земельну ділянку. З того часу ОСОБА_3 дізнався, що порушені його права, як власника, оскільки відповідно до виготовленої технічної документації межа між земельними ділянками сторін проведена посередині надвірних споруд належних ОСОБА_3 Таким чином, передаючи у власність ОСОБА_4 частину земельної ділянки де розміщені належні на праві власності споруди ОСОБА_3, Озернянська сільська рада та відділ Держземагенства порушили норми ДБН, положення ст.ст. 316,377 ЦК України, а тому ОСОБА_3 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Озернянської сільської ради 25 сесії 5 скликання від 20.11.2009 року за № 25-217 частково в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4; визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку на імя ОСОБА_4 за адресою : с. Коржівка вул. Кільцева 11; визнати частково недійсним договір дарування від 20.10.2012 року укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 в частині дарування вказаної земельної ділянки та стягнути з відповідачів судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом підтримала позов ОСОБА_1 та не визнала зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 не визнав первісний позов та підтримав вимоги за зустрічним позовом.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 не визнав первісний позов та підтримав свої позовні вимоги за зустрічним позовом.

Представник відповідача за зустрічним позовом і він же представник третьої особи за первісним позовом, Озернянської сільської ради, позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав та поклався на розсуд суду щодо вирішення даної справи, надавши суду відповідну заяву (а.с.108).

Відповідачі по справі за зустрічним позовом ОСОБА_4 і представник Держземагенства у Білоцерківському районі в судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином.

Представник третьої особи, ПП «Обрій», первісний позов підтримав та заперечував зустрічні позовні вимоги.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, а в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Так, судом встановлено, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.10.2012 року є власником земельної ділянки площею 0,2500 га , з кадастровим № :02:010:0011, що розташована в с. Коржівка по вул. Кільцевій №11, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Наведене підтверджується копією договору дарування земельної ділянки (а.с.136).

Встановленим є те. що позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,2500 га, з кадастровим № :02:010:0010, що розташована в с. Коржівка по вул. Кільцевій №12, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Наведене підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.62).

Згідно актів встановлення та погодження меж земельних ділянок в натурі та передачу на зберігання межових знаків від 06.11.20089 року як позивач за первісним позовом так і позивач за зустрічним позовом погодили межі своїх земельних ділянок та отримали межові знаки (а.с.72,81).

В судовому засіданні встановлено, що 01.10.2014 року комісією Озернянської сільської ради було проведено обстеження земельних ділянко №11 та №12 по вул. Кільцевій в с. Коржівка та встановлено, що межі між земельними ділянками громадян ОСОБА_1 і ОСОБА_2 встановлені згідно державних актів на право власності на земельні ділянки, але на межі знаходиться груша, деревяний шалаш і деревяний туалет, залізний паркан і будівельне сміття, що належить ОСОБА_3 та є перешкодою для встановлення ОСОБА_1 вказаного паркану, існує спір. Зазначене підтверджено актом №1 комісії Озернянської сільської ради (а.с.11).

Представник позивача за первісним позовом суду пояснила, що сторони по справі є родичами, між ними існує спір щодо межі між їхніми домоволодіннями. ОСОБА_1 бажає встановити паркан відповідно технічної документації на земельну ділянку, але даному є перешкода розміщення на межі дерева груші, деревяного шалашу і туалету, частин залізного паркану і будівельного сміття. Зазначене майно належить ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Новий паркан, який ОСОБА_1 встановлює, відповідно до технічної документації, не перешкоджає проїзду ОСОБА_3 до його городу трактором, та крім цього, у ОСОБА_3 є і інший заїзд, з другого боку подвіря.

В підтвердження своїх пояснень стороною позивача за первісним позовом було надано фотографії спірної межі, які приєднані до матеріалів справи.

Представник позивача за зустрічним позовом суду пояснила, що дійсно, ОСОБА_1 намагається встановити паркан відповідно до технічної документації та державного акту на земельну ділянку, але з липня 2014 року ОСОБА_3 стало відомо, що межі в технічній документації між суміжними землекористувачами виставлені не по фактичному користуванню, а тому ОСОБА_3 вважає, що рішення Озернянської сільської ради щодо складання Державного акту на право власності на земельну ділянку від 20.11.2009 року та самий Державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_4 і договір дарування цієї земельної ділянки ОСОБА_1 підлягають скасуванню. ОСОБА_3 погоджується, що і його Державний акт на право власності на земельну ділянку містить помилку та підлягає скасуванню, а тому він пізніше в добровільному порядку звернеться в Держземагенство і скасує свій державний акт на право власності на земельну ділянку. Крім того, представник позивача за зустрічним позовом суду пояснила, що порушене право власності ОСОБА_3, оскільки до сусіднього домоволодіння відійшла частина земельної ділянки на якій розміщені надвірні споруди ОСОБА_3 (частина шалашу, туалету), які перебувають у його власності. Крім того, ОСОБА_3 не може трактором з навісним спорудженням проїхати до своєї земельної ділянки.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 суду пояснив, що при погодженні меж земельної ділянки в натурі та при передачі межових знаків йому не було належно розяснено та показано межу його земельної ділянки і , лише, в літку 2014 року, коли натягли шнурку між земельним ділянками, виявилося, що частина його споруд знаходиться на межі між домоволодіннями.

Представник третьої особи, ПП «Обрій», згідно довіреності в справі, суду пояснив, що памятає процес приватизації в с. Коржівка, а саме вимірювання земельних ділянок сторін. При цьому були присутніми представники обох земельних ділянок, було виявлено, що межа між домоволодіннями ОСОБА_1 і ОСОБА_3 йде дугою (крива), але власники земельних ділянок погодилися, що б межа в тех.документації була вирівняна, сказали, що вони родичі, не посваряться, з часом встановлять рівну огорожу. А тому обміри були проведені з деяким відступленням від фактичних меж, обидві сторони погодили зазначене і це є допустимим за інструкцією обміру, якою користувалися в 2008 році.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, який є сусідом сторін в с. Коржівка, суду пояснив, що між домоволодіннями сторін завжди існувала межа, яка йшла дугою, а нещодавно почалися сварки із-за встановлення паркану. Свідок ОСОБА_6 суду показала, що була присутня при якихось замірах, але не знала, що саме обміряли працівники ПП «Обрій», а з минулого року коли ОСОБА_1 почала ставити паркан - почалися сварки. Свідок ОСОБА_7 суду показав, що паркан, який ставить ОСОБА_1 перешкоджає вільному проїзду трактором ОСОБА_3 на свій город. Свідок ОСОБА_8 суду показала, що була присутня в 2008 році при обмірах для приватизації земельних ділянок і сусідка ОСОБА_6 сама вказала, щоб межа між подвірями була рівною. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 наполягали, щоб ОСОБА_1 змістила огорожу на городі відповідно до технічної документації, але вирівняти межу на подвірї відмовляються. Родина позивача за первісним позовом перебуває в неприязних відносинах з родиною ОСОБА_3, а тому бажають встановити паркан законно, відповідно до Державних актів на право власності на земельні ділянки. Свідок ОСОБА_9, яка приходиться сусідкою сторін по вул. Кільцевій в с. Коржівка суду показала, що ОСОБА_3 3-4 року тому встановили новий деревяний туалет, межа між спірними домоволодіннями була кривою. Свідок ОСОБА_10 суду показав, що дійсно, при складанні технічної документації та при погодженні меж спірних земельних ділянок було погоджено сторонами пряму межу, бо «ламана межа» була по ціні дорожча при виготовленні документації. ОСОБА_1 не бажає захопити чужу земельну ділянку, а, навпаки, віддала частину своєї земельної ділянки, що використовується під город, аби встановити паркан відповідно до технічної документації. ОСОБА_11 сам наполягав, щоб огорожа була встановлена по закону, частково прибрав сміття, шалаш, але в подальшому розпочалися сварки, що призвели до судового розгляду спору. ОСОБА_3 має два проїзди на свій город. Свідок ОСОБА_12 суду показала, що була присутня при замірах працівниками ПП «Обрій» земельних ділянок і при визначенні межі, при цьому ОСОБА_6 вказала, що б межа була рівною, а не дугою. Працівники ПП «Обрій» поставили кілки, ОСОБА_3 підписав акт погодження межі. ОСОБА_3 має можливість проїхати трактором на свій город.

При вирішенні даних спорів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що

перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Згідно ч. 1 ст. 155 Земельного Кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушується права особи, щодо володіння, користування, чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.118 ЗК України /в редакції, яка діяла до 05.11.2009 року/ громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Наказом Держкомзему України за N 43 від 04.05.99 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за N 354/3647, затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею /в тому числі на умовах оренди/ та договорів оренди землі, згідно п.1.16 якої, технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди); заяву власника землі або землекористувача про складання державного акта; технічне завдання на розробку технічної документації; висновок державного органу земельних ресурсів Держкомзему України про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); висновок органу у справах будівництва і архітектури про наявні обмеження на використання земельної ділянки (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); журнал польових вимірювань (крім випадків відчуження земельної ділянки із земель приватної власності); кадастровий план земельної ділянки, складений за результатами зйомки; збірний кадастровий план суміжних землевласників і землекористувачів; відомість обчислення площі земельної ділянки; відомість обробки теодолітного ходу та вирахування координат поворотних точок меж земельної ділянки; експлікація земельних угідь згідно з формою 6-зем.

Так, згідно зі ст.198 ЗК України кадастрова зйомка включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками або землекористувачами, а як було встановлено в судовому засіданні, в 2008 році сторони погодили межі, та на даний час відсутні належні докази того, що були погоджені інші межі, ніж відображені в технічній документації по оформленню Державних актів на право власності на земельні ділянки.

Встановленим є те, що при виготовленні спірного державного акту на право власності на земельну ділянку, погодження межі відбувалося з відхиленням від межі фактичного користування і як вбачається з пояснень представника третьої особи ПП «Обрій», показів свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_12, сторони погодили вирівняти межу між їхніми домоволодіннями.

З оглянутих фотографій вбачається, що паркан по спірній межі частково проходить по деревяному шалашу і вбиральній на території домоволодіння ОСОБА_3, та відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що частково вже самостійно прийняв свій шалаш, але бажає, щоб межа залишалася, такою яка була раніше, а не по технічній документації.

Пояснення сторони позивача за зустрічним позовом про відсутність проїзду трактором між домоволодіннями ОСОБА_3 і ОСОБА_1 спростовуються показами допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9 ОСОБА_10 і ОСОБА_12

Суду не надано належних та допустимих доказів в підтвердження порушення права відповідача за первісним позовом ОСОБА_3, як власника. Дійсно, за технічною документацією межа між його домоволодінням та сусіднім домоволодінням ОСОБА_1 має частково місцями відхилення від фактичної межі, близько 50см, але дане відхилення було погоджено землекористувачами в 2008 році, та споруди, які перебувають на цій спірній межі, не капітальні, і ОСОБА_2 вже частково розпочав знесення свого шалашу, прийняв щебінь. Таким чином, при передачі у власність земельних ділянок ОСОБА_4 і ОСОБА_3 були дотримані всі вимоги діючого законодавства, оспорюване рішення органу місцевого самоврядування приймалося на підставі, виготовленої в передбаченому законодавством порядку, технічної документації із землеустрою та заяв землекористувачів.

Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На виконання вимог ч.4 ст.10 ЦПК України судом виносилося питання на розгляд учасників судового процесу щодо призначення технічної судової експертизи для визначення помилки в технічній документації та визначення неправомірності видачі державних актів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 Клопотання про призначення судової експертизи сторонами не було заявлено.

Відповідно до ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, в процесі розгляду даної справи не знайшов підтвердження факт необізнаності ОСОБА_3, при приватизації земельної ділянки, про встановлення саме такої межі з відхиленням від межі по фактичному користуванню. Натомість, суду надані докази підписані та належно оформлені ОСОБА_7 встановлення та погодження меж земельної ділянки в натурі та передачу на зберігання межових знаків, з підписами землекористувачів; покази свідків, які узгоджуються з поясненнями представника третьої особи ПП «Обрій». Зазначені докази підтверджують волевиявлення на той час суміжних землекористувачів щодо встановлення межі, яка на даний час відображена в Технічній документації по оформленню Державних актів на право власності на земельні ділянки сторін. А тому є безпідставними і неаргументованими та такими, що не підлягають до задоволення позовні вимоги за зустрічним позовом про визнання незаконним та скасування рішення Озернянської сільської ради 25 сесії 5 скликання від 20.11.2009 року за № 25-217 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_4; визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку на імя ОСОБА_4 за адресою : с. Коржівка вул. Кільцева 11; визнання частково недійсним договір дарування від 20.10.2012 року укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_1 в частині дарування вказаної земельної ділянки.

Відповідно до ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч.1 ст.125 ЗК України /до внесених змін/ право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Відповідно до ст.126 ЗК України документами, що посвідчують право на земельну ділянку, є державні акти.

Відповідно до ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобовязані:..г) не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів.

В суді встановлено, що на межі між домоволодіннями ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходиться дерево груша, деревяний шалаш, деревяний туалет, залізний паркан, будівельне сміття. ОСОБА_1 не має можливості здійснити в повній мірі своє право власності на земельну ділянку, є перешкода в користуванні земельною ділянкою і в установленні паркану відповідно до технічної документації та даних Державного акту про право власності на її земельну ділянку.

Таким чином, з урахуванням наведеного, даючи аналіз наданим доказам, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає до часткового задоволення, та слід зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, прибравши з межі дерево та зазначене майно.

Також, суд вважає, що не підлягає до задоволення позовна вимога за первісним позовом про відшкодування за рахунок відповідачів судових витрат повязаних з наданням правової допомоги в сумі 3746 грн., оскільки суду не надано належних доказів даній вимозі. Відсутній розрахунок витрат, відсутнє підтвердження про перерахування ОСОБА_1 коштів на правову допомогу по даній справі своєму представнику. Та вимога про стягнення судових витрат, взагалі, не узгоджується з положеннями Закону України від 20.12.2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 на корсить ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються з судового збору та підтвердженні відповідною квитанцією.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 59,91,103, 106,118,125,126 ЗК України ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004р. за №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», Законом України «Про судову експертизу», Наказом Держкомзему України за N 43 від 04.05.99 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.06.1999 року за N 354/3647, затверджено Інструкцію про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею /в тому числі на умовах оренди/ та договорів оренди землі, ст. ст. 10,59,60, 88, 212 215, 296 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1, шляхом знесення з межі , яка розділяє земельні ділянки підж №11 та під № 12 по вул.. Кільцевій в с. Коржівна Білоцерківського району Київської області дерево грушу, деревяний шалаш, деревяний туалет, залізний паркан, будівельне сміття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп.

В задоволенні інших позовних вимог за первісним позовом відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, Озернянської сільської ради, відділу Держземагенства у Білоцерківському районі, третя особа : ПП «Обрій» про часткове скасування рішення Озернянської сіль кої ради Білоцерківського району , визнання недійсним і скасування державного акту на право власності на земельну ділянку та часткове скасування договору дарування - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення .

Повний текст рішення виготовлено 28.04.2015 року.

Суддя ОСОБА_13