Провадження №2/761/6160/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Рибака М.А.,

при секретарі Савенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про порушення прав працівника.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в березні 2011 року позивач був прийнятий на роботу в Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «НАК «Нафтогаз України»), з березня 2011 року працює на посаді головного фахівця відділу планування та формування управлінської звітності апарату Компанії Управління економіки та планування Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків в ПАТ «НАК «Нафтогаз України». 30 грудня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання йому відпустки з 1 квітня 2015 року терміном на 41 календарний день, оскільки мав таку кількість днів невикористаної відпустки та збирався здійснити оздоровлення як інвалід 3-ї групи, проте відповідачем листом від 01.04.2015 року у її наданні було відмовлено. Таку відмову позивач вважав неправомірною у зв'язку із порушенням відповідачем ч. 13 ст. 10 Закону України «Про відпустки».

Посилаючись на викладене просив суд визнати незаконними дії Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо ненадання працівнику головному фахівцю відділу планування та формування управлінської звітності апарату Компанії Управління економіки та планування Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ОСОБА_1 щорічної відпустки згідно поданої заяви від 30.03.2015 року.

В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримав та просив суд про її задоволення.

В судовому засіданні представники відповідача позов не визнали з підстав, зазначених в письмових запереченнях на позовну заяву. Пояснили, що на підставі Закону України «Про відпустки», в даному випадку, що стосується позивача який є інвалідом третьої групи ураховані положення ч.10 ст. 10 Закону при складанні графіків щорічних відпусток.Керівників структурних підрозділів службовою запискою Департаменту управління персоналом та соціальної сфери від 15.12.14 року№17-196сз-14 було надіслано витяги із затвердженогографіку щорічних відпусток на 2015 рік для ознайомленняз ними під розпис працівників структурних підрозділів. З графіком щорічних відпусток позивач був ознайомлений під розпис в період з 15 по 25 грудня 2014 року, про те, що йому встановлені наступні періоди його щорічної відпустки протягом 2015 року: з 20.04.15 по 03.05.15; з 24.08.15 по 06.09.2015; з 26.10.15 по 01.11.15 та з 21.12.15 по 03.01.16 року. Також ОСОБА_1 в період з 15 по 25 грудня 2014 року не подавав керівництву Компанії чи Департаменту управління персоналом та соціальної сфери будь-яких заяв чи звернень, якими висловлював би свою незгоду з періодами щорічної відпустки, зазначеними у графіку щорічних відпусток на 2015 рік. В заяві від 30.03.2015 року позивач не зазначає будь-яких причин щодо необхідності надати йому відпустку тривалістю 41 календарний день в період, який не визначений графіком щорічних відпусток на 2015 рік. Окрім того, надання відпустки фактично за 1 день до її початку призвело б до порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, відповідно до якого виплата заробітної плати за час відпустки має бути здійснена не пізніше трьох днів до її початку. Таким чином, відповідач діяв в рамках Закону та жодним чином не порушував права працівника на відпочинок шляхом отримання щорічної оплачуваної відпустки, у зв'язку з чим представник відповідача просив відмовити в позовних вимогах позивачу.

Суд заслухавши пояснення позивача, заперечення представників відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом № 53-к від 14 березня 2011 року Голови правління Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ОСОБА_1 був прийнятий на посаду головного фахівця Відділу формування фінансових планів діяльності апарату Компанії Управління економіки Департаменту економіки, планування та цінової політики. Наказом № 92-к від 04 травня 2011 року його переведено на посаду головного фахівця Відділу планування та формування управлінської звітності апарату Компанії Управління економіки та планування Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків.

За Розпорядженням Голови правління від 03.11.2014 року № 56-р було зобов'язано керівників структурних підрозділів апарату Компанії підготувати графіки щорічних відпусток, після затвердження якого ознайомити під особистий підпис працівників апарату до 05.01.2015 року.

15 грудня 2014 року керівникам департаментів та управлінь надіслані витяги із затвердженого графіку щорічних відпусток працівників для ознайомлення з наданням інформації про виконання до 05.01.2015 року.

25 грудня 2014 т.в.о. директором департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків була направлена службова записка про ознайомлення працівників департаменту з графіком (а.с. 45).

30 березня 2015 року ОСОБА_1 було подано заяву на ім'я Голови правління про надання відпуски з 01 квітня 2015 року на 41 календарний день (а.с. 47).

01.04.2015 року відповідач листом № 17-53-15 відмовив позивачу у наданні щорічної відпустки за заявою від 30.03.2015 року із посиланням на ч.10 ст.10 Закону України «Про відпустки»та на складення графіку щорічних відпусток на конкретний період з урахуванням інтересів виробництва та особистих інтересів працівників (а.с. 18-50).

Відповідно до ч.11 ст.10 Закону України «Про відпустки» про порядок надання відпусток конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Згідно із ч.13 ст. 10 Закону щорічні відпустки за бажанням працівника в зручний для нього час надаються пільговикам, в тому числі - інвалідам.

Відповідно до частини 5 статті 79 Кодексу законів про працю України конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням та довідкою до акта огляду МСЕК, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с. 12).

Як судом встановлено, позивач 30.03.2015 року звернувся до відповідача із заявою про надання відпустки з 01.04.2015 року терміном на 41 календарний день, оскільки мав таку кількість днів невикористаної відпустки та з метою здійснення оздоровлення. (а.с. 47)

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що відпустку із вказаної дати позивачу надано не було.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач зазначав, що норми Закону України «Про відпустки» не містять виключень щодо можливості їх недотримання при наданні щорічних відпусток, в тому числі і пільговим категоріям громадян. Закон опосередковано передбачає, що черговість надання щорічних відпусток працівникам пільгових категорій також має визначатись графіками щорічних відпусток. При цьому відповідач зазначив, що при формуванні графіка позивач не висловив бажання щодо отримання відпустки у період з 01.04.2015 року.

Заперечення відповідача судом відхиляються у зв'язку із тим, що вони не спростовують наданого позивачу права, як представнику пільгової категорії громадян, що мають право на отримання відпустки в зручний для них час, на отримання щорічної відпустки.

Таким чином, відповідачем не спростовано доводи позивача щодо його права на отримання відпустки на підставі поданої ним заяви від 30.03.2015 року, а тому позовні вимоги в частині визнання незаконними дій відповідача щодо ненадання йому щорічної відпустки підлягають задоволенню.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 74, 75, 76, 79, 233 КЗпП України, ст. 10 Закону України «Про відпустки» та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про визнання дій незаконними - задовольнити.

Визнати дії Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» щодо ненадання працівнику - головному фахівцю відділу планування та формування управлінської звітності апарату Компанії Управління економіки та планування Департаменту економічного планування та бюджетних розрахунків Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» ОСОБА_1 щорічної відпустки відповідно до поданої ним заяви від 30.03.2015 року - незаконними.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ М.А. РИБАК