РІШЕННЯ

іменем України

„17 лютого 2015 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

секретар - Прудченко В.Д.,

за участі заявника

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, де заінтересована особа - шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулася до суду із даною заявою, в її обґрунтування посилаючись на те, що її батькам - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва від 14 листопада 1984 року належало домоволодіння №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську. Після смерті батька, ОСОБА_2 його частину будинку успадкували в рівних частках (по 1/6) мати заявника, ОСОБА_3, сестра заявника, ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_5. В подальшому сестра ОСОБА_4 та бабуся ОСОБА_5 подарували свої частки ОСОБА_3, та вона стала одноособовим власником домоволодіння №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську, що підтверджується договорами дарування від 28 квітня 1988 року та 06 червня 1990 р.

Як зазначається заявником при зверненні до суду, у 1998 р. мати ОСОБА_3 приватизувала земельну ділянку площею 0,0392 га за адресою: будинок №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю від 23 червня 1998 року, серія ДП, номер Д*N0009.

30 листопада 1999 р. ОСОБА_3 склала заповіт на користь сестри ОСОБА_4

На початку 2003 р. ОСОБА_3 почала часто хворіти, в звязку з чим в березні 2003 р. ОСОБА_1 переїхала до неї на постійне проживання з метою догляду за нею.

12 липня 2005 р. ОСОБА_3 померла, фактично спадщину після її смерті - домоволодіння № 59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську прийняла її донька (заявник в цій справі), оскільки вона проживала разом з нею як на час смерті, так і в подальшому деякий час.

У звязку з тим, що під час хвороби матері догляд за нею здійснювала саме її донька (заявник), та саме вона в подальшому організувала та оплатила її поховання, ОСОБА_4 повідомила про відсутність намірів отримувати батьківське домоволодіння в спадщину та відмовляється від нього на її користь.

21 січня 2012 р. ОСОБА_4 померла, єдиними спадкоємцями після її смерті був її син - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (заявник), оскільки її чоловік ОСОБА_7 помер 09 лютого 1994 р., а донька ОСОБА_8 померла 25 серпня 1996 р.

Фактично спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її син ОСОБА_6, який на час свого життя на домоволодіння №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську не претендував, та підтверджував, що його мати - ОСОБА_4 відмовилась від даної спадщини на користь ОСОБА_1 (заявника), та він також не має наміру претендувати на дане майно.

02 листопада 2013 р. в результаті трагічного випадку помер ОСОБА_6 (племінник ОСОБА_1А.), єдиною спадкоємицею після його смерті залишилась ОСОБА_1, тобто остання є єдиною спадкоємицею після смерті матері ОСОБА_3, яка фактично прийняла спадщину, а саме - домоволодіння (будинок та земельну ділянку) №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську, оскільки ОСОБА_4 (як спадкоємиця за заповітом) спадщину не прийняла, фактично відмовившись від неї на користь сестри - ОСОБА_1 (заявника).

Як зазначається заявником при зверненні до суду, у 2014 р. заявник звернулася до шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3, нотаріус надав письмову відмову та порадив звернутись до суду.

Предмет заяви становить вимога про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з її матірю ОСОБА_3 на час її смерті в домоволодінні №59-А по вул. Краснопартизанська в м. Дніпропетровську.

У судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримала повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві, просила суд повністю задовольнити заяву.

Відповідно до пояснень заявника суду її місце проживання не було зареєстровано за однією із її матірю адресою, утім, саме вона на протязі 2-3 років до смерті матері її доглядала, оскільки матір хворіла, вони мали спільне господарство, та після смерті матері її поховала.

Заінтересована особа надала до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухав пояснення заявника, свідчення свідка, суд дійшов до висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволенні заяви повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Линник) народилася 17.06.1960 р. та є донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 14.11.1987 р. житловий будинок з належними йому будівлями та спорудами, який розташований по вул. Краснопартизанській під №59 «а» належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів 21.05.1998 р. було передано у протану власність земельну ділянку площею 0,0392 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Червонопартизанська, 59 «а».

ОСОБА_3 померла 12.07.2005 р., залишив заповіт (заповіт був посвідчений 30.11.1999 р.), яким на випадок своєї смерті розпорядилася, заповідав усе належне їй майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося доньці - ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище Лінник).

ОСОБА_4 спадщину не прийняла; відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 померла 21.01.2012 р.

Спадкоємців після померлої ОСОБА_4 не має: її син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 02.11.2013 р., її донька ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_2, померла 25.08.1996 р., її чоловік ОСОБА_7 помер 09.02.1994 р.

Постановою державного нотаріуса шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.10.2014 р. було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її матері ОСОБА_3, померлої 12.07.2005 р., оскільки протягом встановленого строку спадщину не прийняла, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подала, зі спадкодавцем на момент смерті зареєстрована не була.

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом на підставі наданих суду у порядку ст.ст. 57-59 ЦПК України доказів встановлено, що ОСОБА_1 є донькою та єдиним спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3, яка померла 12.07.2005 р., та до складу спадщини після померлої матері входить земельна ділянка площею 0,0392 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Червонопартизанська, 59 «а», та розташоване на цій ділянці домоволодіння.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1, яка мешкає за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, 59 «а». У 2003 році мати ОСОБА_1 захворіла, та ОСОБА_1 доглядала матір до смерті, саме з цієї адреси їздила на роботу. Після смерті матері через деякий час ОСОБА_1 поховала сестру та племінника.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1, будучи спадкоємцем після померлої матері, не може оформити належне їй право на вказане вище нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного на даний час законодавства в нотаріальному порядку, та від встановлення даного факту залежить виникнення майнових прав фізичної особи ОСОБА_1 на зазначене вище нерухоме майно, тому для суду вбачаються підстави для задоволення заяви повністю.

При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом (ст.ст. 88, 215, ч. 7 ст. 235 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 15, 234, ч. 2 ст. 256, ст. 257 259 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, де заінтересована особа - шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту що має юридичне значення, задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом зі спадкодавцем ОСОБА_3, яка померла 12.07.2005 р., на час відкриття спадщини за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, 59 «а».

Судові витрати не відшкодовуються.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Спаї