Номер провадження: 22-ц/785/6731/15
Головуючий у першій інстанції Гринчак С. І.
Доповідач Артеменко І. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Артеменка І.А.,

суддів Гончаренко В.М.,

Сватаненка В.І.,

при секретарі Колмакові В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року по справі за заявою ОСОБА_3, зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області про встановлення факту, що має юридичне значення,-

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 працював трактористом - машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Гаївське», СК - «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області в період з 05.07.1976 року по 08.12.2003 рік.

Свою заяву ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він у період з 18.11.1975 року по 08.12.2003 року працював в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Г'аївське», СК «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області на посаді механізатора в тракторній бригаді № 2.

З метою отримання пенсії на пільгових умовах він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Роздільнянському районі Одеської області з заявою про призначення пенсії, до якої додав всі необхідні документи.

05 лютого 2015 року поштою він отримав рішення про результати розгляду його заяви про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до якого, згідно з протоколом № 12 від 26.12.2014 року, йому відмовлено у підтвердженні періоду роботи трактористом машиністом з 05.07.1976 року по 08.12.2003 рік відповідно до п. «в» статті 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки відсутні відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду, що і стало підставою його звернення до суду.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання пенсії на пільгових умовах.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, працював трактористом - машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Гаївське», СК - «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області в період з 05.07.1976 року по 08.12.2003 рік.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, яке оскаржено, доводи апеляційних скарг, межі, в яких повинні здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, вислухавши думку учасників процесу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті та справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, суд першої інстанції виходив з того, що заявник дійсно працював трактористом - машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в колгоспі ім. Петровського Роздільнянського району Одеської області в період з 05.07.1976 року по 08.12.2003 рік.

Вирішуючи спір по суті, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, апеляційним судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_3, починаючиз 18.11.1975 року по 08.12.2003 року, працював в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Г'аївське», СК «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області на посаді механізатора в тракторній бригаді № 2 (а.с.5-6).

У трудовій книжці ОСОБА_3, відповідно до запису № 1 від 18.11.1975 року, зазначено, що він наказом № 13 прийнятий на роботу механізатором в тракторну бригаду №2.

Крім того, з архівної довідки відділу «Трудовий архів при Роздільнянській районній раді» від 04.11.2014 року за № 127/08-19 вбачається, що у фонді № 56-Т СВК «Гаївський» в книгах розрахунків по оплаті праці за період з 1975 року по 1978 рік, з 1981 по 1984 рік, 1986 рік, з 1991 по 1997 рік та з 1999 по 2003 роки ОСОБА_3 значиться на посаді тракториста (а.с.7-9).

Відповідно до п. «в» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: трактористи - машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства - чоловіки після досягнення 55 років при загальному стажі роботи не менш 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній посаді.

ОСОБА_3 для призначення пенсії на підставі зазначеного Закону звернувся до управління Пенсійного фонду.

Але відповідно до рішення про результати розгляду заяви від 26.12.2014 року йому було відмовлено, оскільки відсутні відомості про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції протягом повного польового періоду (а.с.18).

Як пояснив сам заявник, про те, що в трудовій книжці зазначено професія тракторист-машиніст як механізатор, він не знав, бо на протязі трудових відносин, трудова книжка постійно знаходилась у відділі кадрів.

Крім того, відповідно до словника механізатор - це робітник сільського господарства, який працює на сільськогосподарській техніці та має середньотехнічну освіту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що професія механізатора і тракториста-машиніста сільського господарства нічим не відрізняється. Кваліфікаційні вимоги для тракториста-машиніста, це середньо-спеціальна освіта, а механізатор це той же тракторист-машиніст, тільки з кваліфікаційними вимогами - технічна освіта.

Відповідно до п. 1 роз'яснень № 7 Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам - машиністам, які безпосередньо зайнятті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства» до трактористів - машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами - машиністами, мають відповідні посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві.

Трактористам - машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в польовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо).

Крім того, як зазначив суд першої інстанції про те, що ОСОБА_3 в період з 18.11.1975 року по 08.12.2003 року працював в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Г'аївське», СК «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області на посаді механізатора в тракторній бригаді № 2 та був безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду підтвердили допитані у суді свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання апелянта на відсутність документів, які б підтверджували факт роботи ОСОБА_3 трактористом - машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в період з 05.07.1976 по 08.12.203 рр., оскільки як зазначає сам апелянт такі документи не збереглися, а іншим шляхом, як встановити зазначений факт на підставі вищевказаних доказів по справі, у заявника можливості немає.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, щодо задоволення заяви ОСОБА_3 про встановлення факту, що він дійсно працював трактористом - машиністом, безпосередньо зайнятим у виробництві сільськогосподарської продукції на протязі повного польового періоду в колгоспі ім. Петровського (в подальшому СП «Гаївське», СК - «Гаївське») Роздільнянського району Одеської області в період з 05.07.1976 року по 08.12.2003 рік.

Відповідно до ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, оскільки обставини, які в них викладені, не дають підстав для висновку про незаконність рішення суду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дослідив усі обставини по справі, надав належну оцінку доказам, та ухвалив законне, обґрунтоване, справедливе рішення, яке скасуванню не підлягає.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

При таких обставинах, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч. 1 п. 1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відхилити.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала колегії суддів набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала колегії суддів може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області

І.А. Артеменко

В.І. Сватаненко

В.М. Гончаренко