Провадження № 4-с/234/53/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року Краматорський міський суд Донецької області в складі:

судді Марченко Л.М.,

при секретарі Овчаровій Ю.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Краматорську цивільну справу за скаргою публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 (зацікавлені особи Совєтський відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, ОСОБА_2) на протиправну бездіяльність та постанову в.о.начальника Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «ВБР» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України бездіяльність та постанову від 17.08.2015 року в.о.начальника Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/234/2987/15, виданого 25.05.2015 року Краматорським міським судом Донецької області на підставі рішення суду від 12.05.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 кредитної заборгованості на користь ПАТ «ВБР».

За вказаною скаргою ПАТ «ВБР» просить суд:

- визнати дії в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ Донецької області ОСОБА_3 по винесенню 17.08.2015 року постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу на користь ПАТ «ВБР», протиправними та безпідставними;

- визнати бездіяльність в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ Донецької області ОСОБА_3 по невиконанню рішення Краматорського міського суду Донецької області від 12.05.2015 року про стягнення з ОСОБА_2 суми кредитної заборгованості на користь ПАТ «ВБР» протиправною та безпідставною;

- постанову в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ Донецької області ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 17.08.2015 року скасувати;

- зобовязати в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ Донецької області ОСОБА_3: відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/234/2987/15, виданого 12.05.2015 року Краматорським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» грошової суми в загальному розмірі 1521,94 грн.; провести виконавчі дії для повного, своєчасного виконання вказаного рішення Краматорського міського суду Донецької області в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією «З організації примусового виконання рішень»,

посилаючись на те, 17.08.2015 року в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову, якою відмовлено у відкритті виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа на підставі ст.26 п.8 Закону України «Про виконавче провадження», а саме з огляду на те, що боржник згідно виконавчого листа проживає у м.Макіївка, а виконавчі дії на тимчасово непідконтрольній Україні території не проводяться у звязку з АТО. Зазначену постанову заявник вважає незаконною та необґрунтованою з огляду на те, що факт знаходження боржника на тимчасово окупованій території не позбавляє державного виконавця обовязку вчинення дій з організації розшуку майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів.

Представник заявника ПАТ «ВБР» у судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ начальник цього відділу ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав письмові заперечення на скаргу, в яких підтримав обґрунтування, наведені в оскаржуваній постанові, а також зазначив про розгляд справи у його відсутності.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не зявився.

Дослідивши доводи скарги та заперечення, надані докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст.385 ЦПК України передбачає, що скаргу може бути подано до суду у 10-денний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження».

З копії виконавчого листа від 25.05.2015 року (а.с.5) вбачається, що 12.05.2015 року Краматорським міським судом Донецької області було прийнято рішення у цивільній справі №234/5732/15-ц, провадження №2/234/2987/15 про стягнення з ОСОБА_2, що проживає у м.Макіївка, м-нМагістральний, 4/35, на користь ПАТ «ВБР» кредитної заборгованості в сумі 1278,34 грн.

При цьому слід звернути увагу заявника, що виконавчий лист виданий відносно боржника ОСОБА_2, а заявник у скарзі помилково зазначає «Вячеславовича». Також другий абзац зазначеного у виконавчому листі судового рішення стосується стягнення судового збору в сумі 243,60 грн. на користь держави, а не на користь ПАТ «ВБР», як не необґрунтовано в своїй скарзі вказує заявник.

04.08.2015 року ПАТ «ВБР» звернувся до Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ, який перемістився та знаходиться за адресою: м.Краматорськ, б-р Машинобудівників, 32, із заявою про відкриття виконавчого провадження та направив вищевказаний виконавчий лист на виконання (а.с.6-7).

Постановою від 17.08.2015 року в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ ОСОБА_3 було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження на підставі ст.26 п.8 Закону України «Про виконавче провадження» з огляду на неможливість проведення виконавчих дій на тимчасово непідконтрольній Україні території, посилаючись на Закону України «Про боротьбу з тероризмом», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», розпорядження КМУ №1085-р від 07.11.2014 року (а.с.8).

При цьому суд звертає увагу, що ця постанова приймається державним виконавцем відносно виконавчого листа щодо боржника «Палачова Едуарда Вячеславовича», однак в ній допускається помилкове написання імені боржника «Єдуард» та по батькові «Вячеславович». Також, постанова стосується стягувача ПАТ «ВБР», сума до стягнення на користь якого зазначається 1521,94 грн., замість потрібної згідно виконавчому листу - 1278,34 грн.

Виконавчий лист та оскаржувана постанова були отримані ПАТ «ВБР» 26.10.2015 року (а.с.9). Скарга надійшла до суду поштою 05.11.2015 року, тобто в строк, передбачений ст.285 ЦПК України.

Вказуючи на зазначені описки (помилки), суд вважає необхідним вирішити дану скаргу по суті заявлених основних вимог, при цьому зазначає наступне:

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів ( посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та у межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

З метою забезпечення гарантій прав громадян і юридичних осіб у виконавчому провадженні державного виконавця згідно із ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження зобов'язано використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державним виконавцем є, зокрема, начальник відділу ДВС районного, районного в місті, міського (міста обласного значення), міськрайонного відділу державної виконавчої служби відповідного управління юстиції

Згідно ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Згідно п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Виходячи з даних положень, обставини, що виключають здійснення виконавчого провадження повинні бути передбачені законом.

В постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження державний виконавець посилається на Закон України «Про боротьбу з тероризмом» та Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до яких виконавчі дії на тимчасово неконтрольованій території не проводяться.

Однак, суд не погоджується з такими висновками державного виконавця, оскільки у Законі України «Про виконавче провадження», а також Інструкції про проведення виконавчих дій не містяться положення щодо неможливості здійснення виконавчих дій взагалі у період проведення антитерористичної операції.

Навпаки, відповідно до приписів Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій державним виконавець може вчиняти безліч виконавчих дій, направлених на примусове виконання рішення суду (розшук та арешт майна або коштів боржника, заборона виїзду боржника за кордон, тощо), проведення яких можливо вчиняти на території підконтрольній Україні щодо боржників, місце проживання яких залишилося на тимчасово непідконтрольній території. Також слід враховувати, що велика кількість громадян, місце проживання яких зареєстровано на території, тимчасово непідконтрольній Україні, перемістилася та має реєстрацію місця перебування на підконтрольній території, що можливо зясувати шляхом запиту до Державної міграційної служби України.

Суд вважає хибними доводи державного виконавця щодо неможливості повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, оскільки при відсутності поштового сполучення з окупованою територією існують інші альтернативні засоби звязку, за допомогою яких можливо сповістити сторону виконавчого провадження про надходження виконавчого документа на виконання та вчинення будь яких виконавчих дій за цим документом, про які можна дізнатися, лише розпочавши виконавче провадження.

Таким чином, з вищезазначеного вбачається, що державний виконавець своїми діями допустив порушення прав та законних інтересів заявника по справі на прийняття до провадження виконавчого документа, відмовивши у відкритті виконавчого провадження та вжитті заходів на виконання цього документа.

Відповідно до вимог ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При цьому суд враховує, що відповідно до Закону «Про виконавче провадження» державний виконавець, отримавши виконавчий документ, перевіряє його на відповідність вимогам щодо форми (ст.18), зясовує наявність підстав для відкриття провадження (ст.19), перевіряє щодо місця виконання рішення (ст.20), щодо підвідомчості виконавчого провадження даному ВДВС (ст.21), щодо дотримання процесуальних строків предявлення виконавчого документа та підстав їх поновлення (ст.22-24), має право відкрити провадження або прийняти рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження з підстав, зазначених у ст.26 Закону, тобто з інших підстав, ніж ті, які стали предметом розгляду даної справи.

За таких обставин, суд вважає необхідним визнати дії в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ ОСОБА_3 та постанову від 17.08.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №234/5732/15-ц (№2/234/2987/15) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВБР» кредитної заборгованості з підстав наведених у цій постанові неправомірними, оскільки вони позбавляють заявника по справі права на предявлення на примусове виконання виконавчого документа та своєчасного і повного його виконання. Оскаржувану постанову від 17.08.2015 року слід скасувати та зобовязати Совєтський ВДВС Макіївського МУЮ прийняти рішення по заяві від 04.08.2015 року ПАТ «ВБР» про примусове виконання судового рішення у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст.386-388 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_1 (зацікавлені особи Совєтський відділ державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції, ОСОБА_2) на протиправну бездіяльність та постанову в.о.начальника Совєтського відділу державної виконавчої служби Макіївського міського управління юстиції ОСОБА_3, задовольнити частково.

Визнати дії в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ ОСОБА_3 та постанову від 17.08.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №234/5732/15-ц (№2/234/2987/15) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» кредитної заборгованості з підстав наведених у цій постанові неправомірними.

Постанову в.о.начальника Совєтського ВДВС Макіївського МУЮ ОСОБА_3 від 17.08.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом №234/5732/15-ц (№2/234/2987/15) про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» кредитної заборгованості скасувати та зобовязати Совєтський ВДВС Макіївського МУЮ прийняти рішення по заяві від 04.08.2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» про примусове виконання судового рішення у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краматорський міський суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5