ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1042/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"07" квітня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Сирбул О.Ф.
при секретарі Семенченко Я.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягення коштів.
В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 13.06.2012 р. між нєю та ОСОБА_3 було укладено договір позики у формі розписки, у відповідності до якого вона надала відповідачу грошову позику в розмірі 5 000 доларів США 00 центів із обов'язком повернення коштів. Станом на день подачі позову до суду гроші відповідач не повернув та від повернення боргу ухиляється.
В останній редакції позовних вимог просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за договором позики у сумі що складає 83 908,50 грн., а також витрати, пов'язані з розглядом справи.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, повідомлена за останнім відомим місцем перебування. Суд вважає за можливим розглядати справу у її відсутність та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Судом встановлено, що 13 червня 2012 року позивач ОСОБА_2 надала у позику відповідачу ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 5 000 (п'ять тисяч) доларів США (а.с. 3).
Факт передачі грошей підтверджується наданою відповідачем позивачу розпискою від 13.06.2012 р. Згідно цієї розписки відповідач зобов'язався повернути позивачу зазначену суму позики.
Разом з тим на досудову вимогу позивача у зазначений строк відповідач не повернув позивачу грошей, тим самим прострочив зобов'язання по розписці.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору або вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться
Згідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Також, відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та якості.
Таким чином між сторонами були укладені договори позики грошових коштів.
Відповідно до ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
На підтвердження укладеного між сторонами договору позики відповідач власноручно написав позивачеві розписку від 02.03.2014 р. Тобто договір позики був укладений з дотриманням вимог ст. 1047 Цивільного кодексу України.
Відповідно до приписів статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Також стосовно суми позики законодавством встановлено наступне, відповідно до розділу 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень оплати будь-яких вимог та зобов'язань.
Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.
Згідно ст. 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншими нормативно-правовими актами.
Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі N 6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. В силу ст. 360-7 ЦПК України, зазначене рішення є обов'язковим для всіх судів України, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням ВС України.
Зобов'язання, що виникли у відповідача на підставі зазначених вище судових рішень - є грошовими. Відповідач не виконує зазначені зобов'язання належним чином, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.
Сума заборгованості у розмірі 5 000,00 доларів США за курсом НБУ (станом на 02.02.2015 р. 1 долар США становить 16,157817 грн.), еквівалентна 83 908,50 грн.
Приписами статті 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в розмірі 83 908,50 грн., оскільки на час розгляду справи відповідач зобов'язання за розпискою не виконав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 839,09 грн. (а.с. 6, 39).
Керуючись ст.ст. 525, 526, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 10,11,60, 88, 212- 215 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) борг за договором позики в сумі 83 908,50 (вісімдесят три тисячі дев'ятсот вісім) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 839,09 (вісімсот тридцять дев'ять) гривень 09 копійок.
За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.
Суддя: