Справа № 304/1961/14-ц
Провадження № 2/304/92/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2015 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
при секретарі - Соханич Л.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
його представника - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тур'я-Полянська сільська рада Перечинського району Закарпатської області про встановлення факту проживання однією сім'єю, -
Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, починаючи з 1976 року по день її смерті. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, після смерті якої залишилось майно, що складається з житлового будинку АДРЕСА_1 Перечинського району. Вказаний будинок був придбаний ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у 1977 році за час їх спільного проживання, оскільки починаючи з 1976 року ОСОБА_1 сумісно проживав з нею без реєстрації шлюбу, вів спільне господарство та побут. Однак, спадщину за ОСОБА_4 у порядку спадкування за заповітом прийняла відповідачка ОСОБА_3, а тому з метою подальшого оформлення спільно набутого майна, просить позов задовольнити.
Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання повторно не з'явилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тур'я-Полянської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.
Допитана судом свідок ОСОБА_5 підтвердила той факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з 1967 року аж до смерті останньої проживали однією родиною, як чоловік та дружина, вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 Перечинського району. Крім цього ствердила, що вказаний будинок позивач купував разом з ОСОБА_4, про що їй відомо зі слів матері, так як такий на момент продажу належав її вже на даний час покійному батьку.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла ОСОБА_4, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим виконкомом Т.Полянської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 30 січня 2014 року (а. с. 12).
Також встановлено, що 19 квітня 1977 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_4 придбала будинок в АДРЕСА_1, номер якого після перенумерації змінено на 14 (а. с. 7, 8, 10).
На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося заповіла відповідачу ОСОБА_3 (а. с. 11-13).
Разом з цим, як вбачається з акту встановлення місця проживання в АДРЕСА_1 Тур'я-Полянської сільської ради Перечинського району за вих. № 119 від 10 червня 2014 року, комісією встановлено, що ОСОБА_1 з 1976 року проживав з ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у цивільному шлюбі понад 39 років, вели спільне господарство, обробляли присадибні ділянки. Після її смерті залишився проживати у вказаному будинку, оскільки будинок за місцем його реєстрації в с. АДРЕСА_2, знаходиться в аварійному стані (а. с. 5, 6).
Частиною 1 ст. 29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
В той же час ЦК України не дає визначення постійного, переважного або тимчасового проживання.
Натомість ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» оперує визначеннями місце перебування та місце проживання: місце перебування - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Аналізуючи вказані норми права можна дійти висновку, що проживання в певному місці буде постійним якщо особа проживала в ньому не менше шести місяців.
При цьому, хоча вказаний Закон встановлює обов'язок особи зареєструвати своє місце проживання після прибуття до нового місця проживання, однак він не встановлює жодних правових наслідків у разі не дотримання вказаного обов'язку.
Таким чином місце проживання особи та місце реєстрації не є тотожними поняттями. Реєстрація особи за певною адресою не є безперечним доказом проживання особи за такою адресою та не встановлює презумпцію проживання особи за цією адресою.
Отже, беручи до уваги те, що позивачем та його представником належними та допустимим доказами доведено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 з 1976 року до дня смерті останньої, а відповідачем, всупереч приписів ст. ст. 10, 60 ЦПК України, дані обставини не спростовані, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 29 ЦК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 3, 21, 74 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Тур'я-Полянська сільська рада Перечинського району Закарпатської області про встановлення факту проживання однією сім'єю - задовольнити.
Встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_4 в період з 1976 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуючий: Ганько І. І.