Cправа № 127/2-706/09
Провадження № 4-с/127/143/15
У Х В А Л А

Іменем України

19 жовтня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Гриневича В.С.,

при секретарі: Мироненко В.В.

за участю:

представника стягувача та заявника: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці скаргу голови спостережної ради кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» та ОСОБА_1 на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції щодо примусового виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниця у справі №2-706-2009р. за позовом Кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Голова спостережної ради кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця та начальника Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції щодо примусового виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниця у справі № 2-706-2009р. за позовом Кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, у даній скарзі заявник просив:

1) Визнати неправомірною постанову державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 від 26.05.2015 року про повернення виконавчого документа № 2-706/09 стягувачеві, як постановлену внаслідок бездіяльності та неповноти виконавчих дій.

2) Визнати неправомірними дії начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ з ухиляння від розгляду наведених заявником у скарзі обставин, зазначених доказів та підстав оскарження рішення, дій ї бездіяльності державного виконавця та від прийняття щодо них відповідного рішення;

3) Визнати неправомірними дії начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ з надання беззмістовної відповіді від 06.07.2015 року №1540/10-30 замість ухвалення відповідної постанови;

4) Визнати бездіяльність начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ щодо прийняття відповідних мір для забезпечення обовязкового виконання державним виконавцем положень ЗУ «Про виконавче провадження», яким чітко визначено обовязки державного виконавця та алгоритм і послідовність його дій;

5) Зобовязати начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також державного виконавця та відділу.

Вказана скарга мотивована тим, що постановою державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 від 26.05.2015 року про повернення виконавчого документа № 2-706/09 стягувачеві, виконавчий лист у справі №2-706-2009р. повернуто стягувачеві, при цьому державним виконавцем не вжито всіх необхідних заходів для примусового виконання рішення суду, не надіслано у строк встановлений законом постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, не розяснено порядок оскарження вказаної постанови.

Крім того, на думку заявника начальником Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 не вживаються заходи, щодо усунення порушення Закону України «Про виконавче провадження», останній ухиляється від розгляду наведених заявником у скарзі обставин, а також в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» на скаргу заявника начальником відділу надано беззмістовну відповідь замість ухвалення відповідної постанови.

З підстав, зазначених вище, заявник звернувся до суду з даною скаргою.

Протокольною ухвалою суду від 06.10.2015р., без винесення окремого процесуального документа, із занесення ухвали до журналу судового засідання ОСОБА_1 залучено як співзаявника скарги по даній справі та правонаступника Кредитної спілки «Подільський експрес-кредит».

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримав в повному обсязі, посилаючись на зазначені у ній обставини.

Представник Староміського ВДВС Вінницького міського управління юстиції в судове засідання 19.10.2015р. не зявився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду скарги, що підтверджується розпискою (а.с.56). Однак, в судовому засіданні 06.10.2015р. державний виконавець Заплетнюк Б.І. заперечував проти вимог скарги, посилаючись на те, що державний виконавець в ході примусового виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниця у справі № 2-706-2009р. вчинив всі необхідні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», однак у звязку з тим, що наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника (житлове приміщення, яке належить боржнику), та відсутність іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, вказаний виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Боржник ОСОБА_2 повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, однак в судові засідання не з'явлався з невідомих суду причин.

Заслухавши представника стягувача та заявника скарги, дослідивши матеріали скарги, цивільної справи №2-706/2009, матеріалів виконавчого провадження № 45211707, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги з огляду на таке.

Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 08.05.2009 року у цивільній справі № 2-706/2009 задоволено позов Кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з відповідача на користь позивача 10703,38 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судовий збір в розмірі 107,03 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

02.07.2009 року на підставі зазначеного вище рішення суду виписаний виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Подільський експрес - кредит» 10703,38 грн. заборгованості за кредитним договором, а також судового збору в розмірі 107,03 грн. та витрат інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 грн.

28.10.2014 року головним державним виконавцем ВДВС Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3, на підставі зави стягувача від 23.10.2014 року, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначеного вище виконавчого листа.

Того ж дня державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію якої направлено реєстраційній службі Вінницького міського управління юстиції та центру з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів м. Вінниці для виконання. Крім того, з метою встановлення місця реєстрації боржника, наявності у нього доходів, рухомого і нерухомого майна, рахунків у банках, державним виконавцем направлено запити до відповідних компетентних органів.

Згідно з отриманими на дані запити відповідями рухомого майна чи доходів за боржником не виявлено.

В той же час з інформації, отриманої з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек, встановлено, що за боржником зареєстрована квартира ІНФОРМАЦІЯ_1, яка перебуває у заставі ТОВ «Кредитні ініціативи».

20.01.2015 року державним виконавцем складено акт опису й арешту вищевказаної квартири.

11.02.2015 року державним виконавцем складено акт перевірки майнового стану боржника за адресою його місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому зазначено, що майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, відсутнє.

Інших виконавчих дій за вказаним виконавчим провадженням не вчинялось, після чого, 26.05.2015 р. заступником начальника ВДВС Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка мотивована тим, що на зареєстровану за боржником квартиру неможливо звернути стягнення у звязку з забороною, встановленою Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а іншого майна, на яке можливо звернути стягнення, за боржником не виявлено.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 11 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що державним виконавцем вживались певні заходи, спрямовані на виконання рішення, зазначеному у виконавчому документі, однак ці заходи вчинені не в повному обсязі та з порушенням встановленого порядку.

Так, 11.02.2015 року державним виконавцем складено акт перевірки майнового стану боржника за адресою його місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому зазначено, що майно, на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу, відсутнє.

Відповідно до п. 1.5.2. Інструкції з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, акт підписується всіма особами, які брали участь у його складанні. У разі відмови від підписання сторін чи інших осіб, що були присутні при складанні акта, про це робиться відмітка в акті. Відмітка «від підпису відмовився» проставляється напроти імені особи, яка відмовилася від підпису, та засвідчується підписами інших осіб, які були присутніми під час складання акта.

Акт перевірки майнового стану боржника 11.02.2015 року підписаний державним виконавцем та двома понятими. В даному акті відсутні підписи боржника або інших осіб, які б перебували у квартирі та змогли відчинити державному виконавцю двері і впустити його до приміщення, та немає відмітки про їхню відмову від підпису. За таких обставин вбачається, що державний виконавець взагалі не відвідував квартиру боржника, а зробив безпідставний висновок про відсутність майна боржника, на яке можна звернути стягнення.

Аналогічні порушення судом встановлені також при складанні державним виконавцем акту опису й арешту майна від 20.01.2015р.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що державний виконавець отримував пояснення з приводу виконання рішення безпосередньо від боржника, здійснював його виклик чи звертався до суду з поданням про розшук боржника, якщо його місцезнаходження невідоме.

Як зазначено вище, постановою від 26.05.2015р. виконавчий лист по справі № 2-706/2009 повернуто стягувачеві у звязку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення. Проте, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що запити державного виконавця щодо наявності у боржника майна, а також відповіді на них датовані 28.10.2014р. та 06.11.2014р. Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно сформовано державним виконавцем 27.01.2015р., остання дія державного виконавця була спрямована на складання 11.02.2015р. акту про відсутність у боржника майна на яке можна звернути стягнення.

Таким чином, у період з 11 лютого 2015 року до дати винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання (26 травня 2015 року) державним виконавцем не вживалося жодних дій спрямованих на примусове виконання рішення суду. При цьому, від дати сформування витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно (27.01.2015р.) до дати винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (26.05.2015р.) минуло чотири місяці, а від дати вчинення останньої дії по вказаному виконавчому провадження (складання акту від 11.02.2015р.) до дати винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу (26.05.2015р.) більше трьох місяців. Проте, за такий період часу, майновий стан боржника міг змінитись, а державний виконавець не спромігся здійснити відповідну повторну перевірку, що не заборонено законодавством і лише сприяє повному виконанню судових рішень.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

З огляду на викладене вище суд прийшов до переконання, що висновок державного виконавця про відсутність у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, є передчасним та не підтверджений відповідними доказами.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 31, ч. 4 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» копія постанови про повернення стягувачу виконавчого документа надсилається сторонам у триденний строк рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як встановлено судом та не заперечувалось державним виконавцем, всупереч зазначеним нормам оскаржувана постанова була направлена боржникові через більш, ніж 30-денний строк, (а.с. 47) що призвело до безпідставного обмеження строку, встановленого для повторного пред'явлення виконавчого документа до виконання.

На підставі викладеного постанову заступника начальника Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 від 26.05.2015 року про повернення виконавчого документа № 2-706/09 стягувачеві слід визнати неправомірною.

Суд враховує, що на час розгляду скарги Староміським ВДВС Вінницького МУЮ знову відкрито виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом на підставі заяви стягувача, (а.с. 48) однак це не змінює суті оскаржуваної постанови та не впливає на правомірність її винесення.

Щодо вимоги про визнання неправомірними дій начальника Староміського ВДВС Вінницького МУЮ з надання беззмістовної відповіді від 06.07.2015 року №1540/10-30 замість ухвалення відповідної постанови суд зазначає наступне.

02.07.2015 року заявник звернувся до начальника Староміського ВДВС Вінницького МУЮ зі скаргою на рішення, дії і бездіяльність державного виконавця в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-706/2009 від 02.07.2009 року.

Зазначена скарга відповідає вимогам, встановленим ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Начальник Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 листом від 06.07.2015 року надав відповідь на дану скаргу, яка не містить констатуючої частини про задоволення чи відмову в задоволенні скарги, а лише перелічені виконавчі дії, проведені державним виконавцем.

У відповідності до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Скарга, подана у виконавчому провадженні начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, розглядається у десятиденний строк з дня її надходження. За результатами розгляду скарги начальник відділу виносить постанову про її задоволення чи відмову, яка в десятиденний строк може бути оскаржена до вищестоящого органу державної виконавчої служби або до суду. Скарга, подана без додержання вимог, викладених у частині шостій цієї статті, розглядається начальником відділу в порядку, встановленому Законом України «Про звернення громадян» (ч. 8 ст. 82 вказаного Закону).

Як зазначено вище, скарга від 02.07.2015р. відповідає вимогам, встановленим ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження». Вказана обставина не заперечувалася в судовому засіданні державним виконавцем представником Староміського ВДВС Вінницького МУЮ.

Отже, законом чітко визначено, що у разі подання належно оформленої скарги начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, зобовязаний винести у десятиденний строк постанову про її задоволення чи відмову.

В порушення зазначених приписів начальник Староміського ВДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 не розглянув скаргу по суті та надав відповідь на неї у спосіб, що суперечить Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому державний виконавець Заплетнюк Б.І. в судовому засіданні пояснив, що начальником відділу вказана скарга розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян», оскільки наявні технічні недоліки щодо доступу до єдиного реєстру виконавчих проваджень провадження по яких закінчено.

Однак, вказані пояснення судом до уваги не приймаються, оскільки порядок розгляду начальником відділу ДВС скарг на рішення, дії та бездіяльність державних виконавців чітко врегульовано ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» та передбачає за результатами розгляду скарги винесення постанови про задоволення чи відмову в її задоволенні.

За таких обставин дії начальника Староміського ВДВС Вінницького МУЮ з надання беззмістовної відповіді від 06.07.2015 року №1540/10-30 замість ухвалення відповідної постанови слід визнати неправомірними.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

З огляду на вказане вимога скарги щодо зобовязання начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також державного виконавця та відділу підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимоги скарги щодо визнання неправомірними дій начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ з ухиляння від розгляду наведених заявником у скарзі обставин, зазначених доказів та підстав оскарження рішення, дій ї бездіяльності державного виконавця та від прийняття щодо них відповідного рішення, а також щодо визнання бездіяльності начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ щодо прийняття відповідних мір для забезпечення обовязкового виконання державним виконавцем положень ЗУ «Про виконавче провадження», яким чітко визначено обовязки державного виконавця та алгоритм і послідовність його дій, задоволенню не підлягають, оскільки зазначені вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, а також такі вимоги частково дублюють вимоги, які судом задоволено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1, 6, 11, 31, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_3 від 26.05.2015 року про повернення виконавчого документа № 2-706/09 стягувачеві, як постановлену внаслідок бездіяльності та неповноти виконавчих дій.

Визнати неправомірними дії начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ з надання беззмістовної відповіді від 06.07.2015 року №1540/10-30 замість ухвалення відповідної постанови за наслідками розгляду скарги стягувача.

Зобовязати начальника Староміського відділу ДВС Вінницького МУЮ ОСОБА_4 усунути порушення Закону України «Про виконавче провадження» в своїх діях та бездіяльності, а також державного виконавця та відділу.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення через Вінницький міський суд Вінницької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: