Справа № 204/25/15-ц
Провадження № 2/204/752/15 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Власенко О.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним поліс АІ/0185719 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед» та ОСОБА_2, а також стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 20 грудня 2014 року в м. Дніпропетровську сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Форд Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася, виходячи із пояснень ОСОБА_3, у наслідок порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху. Як вказав у своїх поясненнях ОСОБА_3, на момент ДТП у ОСОБА_2 не було полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Крім того, ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_3, що автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, не застрахований. Після ДТП ОСОБА_2 запропонував відшкодувати завдану шкоду без виклику працівників ДАІ. Не дійшовши згоди щодо суми матеріального збитку о 18-00 на місце дорожньо-транспортної пригоди викликали працівників ДАІ. Як пояснив ОСОБА_3, 20 грудня 2014 року о 23 годині співробітник ДАІ, який здійснював документальне оформлення ДТП, повідомив йому, що о 22 годині 10 хвилин відповідач привіз поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/0185719. Відповідно до інформації, що знаходилася у полісі, страховиком є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Дніпроінмед». 22 грудня 2014 року ОСОБА_4, як власник автомобіля Форд Транзит, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, звернулася до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Під час розслідування дорожньо-транспортної пригоди позивач зясував, що поліс АІ/0185719 був укладений після настання дорожньо-транспортної пригоди. Так, 08 жовтня 2013 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед» та ОСОБА_5 укладено договір доручення (агентську угоду). На виконання зазначеної угоди 14 листопада 2014 року відповідно до акту № 20525 прийому-передачі страхових полісів ОСОБА_5 прийняв бланк страхового полісу АІ/0185719. ОСОБА_5 пояснив, що 20 грудня 2014 року йому зателефонував знайомий, ОСОБА_6, та попросив виписати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на імя ОСОБА_2. Того ж дня, о 20-00 годині ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зустрілися поблизу будинку № 46 по вул. Героїв у м. Дніпропетровську, де ОСОБА_6 повідомив, що поліс необхідний ОСОБА_2 для того, щоб він надав його співробітникам ДАІ, які зупинили його під час керування автомобілем «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2. Головним проханням ОСОБА_6 було те, щоб поліс був діючим на ранок 20 грудня 2014 року. Як зазначає ОСОБА_5, він 20 грудня 2014 року після 20-00 години виписав поліс АІ/018571, де у пункті 3 «Строк дії» вказав, що строк дії полісу із 00-00 годин 20.12.2014 року; у пункті 10 «Страховий платіж» вказав, що платіж сплачено о 16-00 годині 19.12.2014 року; у пункті 12 «Дата укладання договору» вказав дату 19.12.2014 року. Заповнений таким чином поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/018571 був переданий ОСОБА_6, з яким він, з його слів, поїхав до ОСОБА_2 О 21-00 годині 20.12.2014 року ОСОБА_6 повернув ОСОБА_5 екземпляр полісу АІ/018571, що має зберігатися у страховика із підписом страхувальника. Із пояснень ОСОБА_5 слідує, що 20 грудня 2014 року о 20-00 годині, під час заповнення полісу АІ/018571 на автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер 838- 55 АА, йому не було відомо про те, що ОСОБА_2, керуючи зазначеним автомобілем, спричинив дорожньо-транспортну пригоду о 15-00 годині 20 грудня 2014 року. Крім того, ОСОБА_6 про факт ДТП ОСОБА_5 також не повідомив. Із вищезазначеного вбачається, що поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ/018571 на автомобіль «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, був укладений після настання страхового випадку, тобто дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки поліс (договір) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладений після настання страхового випадку, а тому має бути визнаний судом недійсним.

Ухвалою суду до участі у дану справу був залучений ОСОБА_3 в якості третьої особи.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилався на обставини, які викладені в позовній заяві. Також, зазначив, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, раніше надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі.

Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

У судовому засіданні встановлено, що 20 грудня 2014 року о 16 годині 30 хвилин, в м. Дніпропетровську на вул. ОСОБА_7 в районі буд. 198а сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2, який керував автомобілем «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер 838- 55 АА, та ОСОБА_3, який керував автомобілем «Форд Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2015 року ОСОБА_2 був визнаний винним в скоєному ДТП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Дана постанова не була оскаржена та набрала законної сили (а.с.39).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», що підтверджується Полісом № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як вбачається з вищевказаного Полісу, він був укладений 19 грудня 2014 року та діє з 00:00 годин 20 грудня 2014 року до 19 грудня 2015 року. Тобто, такий, що діяв на момент вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач заперечує той факт, що договір (Поліс) № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Дніпроінмед», від імені якого діяв ОСОБА_5 на підставі Договору доручення (агентська угода) від 08.10.2013 року (а.с.6-8), та ОСОБА_2 - 19 грудня 2014 року. Зі слів представника позивача спірний договір був укладений вже після дорожньо-транспортної пригоди, а саме 20 грудня 2014 року після 20:00 годин.

Вищевказані твердження представника позивача підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5, який і уклав спірний договір від імені позивача, і який вказав, що 20 грудня 2014 року до нього звернувся знайомий з проханням укласти договір та видати поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який був би чинний на ранок 20 грудня 2014 року, оскільки його зупинили працівники ДАІ. Про дорожньо-транспортну пригоду йому не повідомляли.

Як на правові підстави своїх позовних вимог, позивач посилався на ст. ст. 230, 998 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Згідно з п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 998 ЦК України, договір страхування визнається судом недійсним, якщо його укладено після настання страхового випадку.

Разом з тим, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, як розяснив Верховний Суд України в абз. 2 п. 12 своєї Постанови Пленуму від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», необхідно звернути увагу судів, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937, частина третя статті 949 ЦК).

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Тому, на підставі вищевказаного, суд не бере до уваги свідчення свідка ОСОБА_5, як допустимий доказ, оскільки Законом не передбачений такий спосіб доказування у справах про визнання договорів недійсними.

Інших належних доказів того, що спірний договір (Поліс) був укладений не 19 грудня 2014 року, а вечорі 20 грудня 2014 року, представником позивача не надано.

Крім того, до матеріалів справи не надано доказів того, що на момент оформлення дорожньо-транспортної пригоди працівниками ДАІ та складання відносно відповідача протоколу про адміністративне правопорушення, у останнього не було полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також, з обґрунтування позовних вимог позивача вбачається, що ОСОБА_5, який від імені позивача уклав спірний договір (Поліс), фактично була порушена процедура укладання договорів, але позивачем не надано доказів проведення за цим фактом службового розслідування та прийняття відповідних мір.

При цьому, бланк Полісу № АІ/0185719 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів був отриманий ОСОБА_5 для укладання з контрагентом ще 14 листопада 2014 року, що підтверджується Актом № 20525 прийому-передачі страхових полісів (а.с.13).

Таким чином, порушення при укладанні спірного договору (Полісу) не встановлено, у звязку з чим, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 218, 230, 998 ЦК України, п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст. ст. 10, 11, 57-61, 169, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дніпроінмед» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про визнання полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів недійсним - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова