УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення земельного сервітуту на право проходу та проїзду по земельній ділянці, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 2 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 3 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_5, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 27 січня 2015 року просила встановити на її користь земельний сервітут, яким надати право проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху розміром 7,38 м х 15,39 м х 8,20 м х 3,10 м, площею 30 кв.м, позначений штриховими лініями на зведеному плані земельних ділянок АДРЕСА_1, що проходить через належну ОСОБА_5 земельну ділянку, а також сервітут на прокладення та експлуатацію лінії електропередачі, зв'язку та трубопроводу через вказану земельну ділянку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 25 січня 2014 року ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в рівних частинах земельну ділянку площею 0,0794 га (для ведення особистого селянського господарства) по АДРЕСА_1, яку було виділено із земельної ділянки ОСОБА_4 загальною площею 0,2568 га (для ведення особистого селянського господарства).

Відчужена на користь ОСОБА_5 та ОСОБА_7 земельна ділянка є суміжною щодо земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,04 га (для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на якій розміщено житловий будинок ОСОБА_4

За договором міни від 24 вересня 2014 року ОСОБА_5 набула у власність земельну ділянку площею 0,003 га, яка є частиною земельною ділянки площею 0,0794 га.

Відповідно до схеми земельної ділянки з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 23 жовтня 2012 року заїзд загального користування із АДРЕСА_1 до належного ОСОБА_4 житлового будинку пролягає через земельну ділянку ОСОБА_8 площею 0,0687 га, належну ОСОБА_4 земельну ділянку № 3 площею 0,0376 га та земельну ділянку площею 0,003 га, що належить ОСОБА_5 за договором міни.

Отже, з урахуванням місця розташування вищевказаних земельних ділянок, доступ до належної ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,04 га, на якій розміщено її будинок, із АДРЕСА_1 можливий виключно через земельну ділянку ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 огородила належну їй земельну ділянку огорожею, внаслідок чого чинить перешкоди позивачу ОСОБА_4 у проході та проїзді через свою земельну ділянку, а також у прокладанні та експлуатації ліній електропередач, зв'язку, трубопроводів та інших лінійних комунікацій від вуличних лінійних комунікацій.

Запропонований нею земельний сервітут має бути встановлено без визначення строку, він є найменш обтяжливим для відповідача ОСОБА_5, оскільки через її земельну ділянку пролягає доріжка, яка протягом багатьох років використовується для цих цілей.

У лютому 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4, просила усунути їй перешкоди у здійсненні права власності на земельну ділянку площею 0,0030 га по АДРЕСА_1, шляхом знесення споруджених ОСОБА_4 огорожі та фундаменту огорожі, а також зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати вказані споруди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після того, як ОСОБА_4 продала їй земельну ділянку, до якої входить спірна земельна ділянка площею 0,0030 га, ОСОБА_4 продовжує відкрито користуватись нею, самочинно звела огорожу та фундамент огорожі на належній їй земельній ділянці та облаштувала проїзд через неї.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 2 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 3 червня 2015 року, в первісному та зустрічному позовах відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати вказані судові рішення у справі та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не містить доводів щодо незаконності ухвалених у справі судових рішень в частині відмови в зустрічному позові, тому судові рішення в цій частині не переглядаються судом касаційної інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Згідно із ч. 3 ст. 402 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843456/ed_2014_05_13/pravo1/T030435.html?pravo=1>, у разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту.

Статтею 404 ЦК України визначено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Особа має право вимагати від власника (володільця) сусідньої земельної ділянки, а в разі необхідності - від власника (володільця) іншої земельної ділянки надання земельного сервітуту. Право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).

Згідно із ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею. Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Пунктом «в» частини 1 ст. 99 ЗК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_620/ed_2013_10_24/pravo1/T012768.html?pravo=1> передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельного сервітуту на право прокладення та експлуатації трубопроводів, інших лінійних комунікацій.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи в первісному позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що позивач ОСОБА_4 не надала належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що запропонований нею варіант встановлення земельного сервітуту є найменш обтяжливим для власника земельної ділянки ОСОБА_5, а також на підтвердження того, що через земельну ділянку ОСОБА_5 пролягає доріжка, яка протягом багатьох років використовується для цих цілей.

Такі висновки судів відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Посилання заявника на те, що проїзд загального користування до будинку ОСОБА_4 із АДРЕСА_1 через спірну земельну ділянку ОСОБА_5 зазначено на схемі розподілу земельної ділянки ОСОБА_4 на 8 земельних ділянок, а також у техпаспорті на житловий будинок ОСОБА_4, є необгрунтованими, оскільки спростовуються встановленими судами обставинами справи.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не взято до уваги лист виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 27 березня 2015 року № 01-20/944, відповідно до якого належна ОСОБА_5 спірна земельна ділянка площею 0,0030 га повністю перекриває під'їзд з АДРЕСА_1 до домоволодіння ОСОБА_4 не заслуговують на увагу з огляду на таке.

За змістом ст.ст. 401, 402, 404 ЦК України та ст. ст. 98, 99 ЗК України сервітут установлюється лише в разі, коли потреби власника нерухомості чи земельної ділянки не можуть бути задоволені іншим шляхом. Позивач ОСОБА_4 не довела, що до належного їй домоволодіння на земельній ділянці площею 0,04 га по АДРЕСА_1 можна дістатись виключно через належну відповідачу ОСОБА_5 спірну земельну ділянку. Позивач за первісним позовом також не мотивувала, з яких підстав має бути встановлено саме безоплатний сервітут.

Зміст листа виконавчого комітету Ірпінської міської ради від 27 березня 2015 року № 01-20/944 (а.с. 128) свідчить лише про неможливість організації в'їзду/виїзду та прокладання комунікацій від АДРЕСА_1 до домоволодіння АДРЕСА_1, але не містить даних про неможливість в'їзду/виїзду та прокладання комунікацій з інших сторін.

Крім того, як убачається із технічного паспорта ОСОБА_4 на житловий будинок індивідуального житлового фонду по АДРЕСА_1, від цього будинку існує проїзд до вул. Тищенка у м. Ірпені (а.с. 11-12).

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 квітня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області від 3 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук