РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/19998/14-ц

пр. № 2/759/1272/15

28 квітня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Ярмощук К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач", третя особа Київська міська рада, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач", третя особа Київська міська рада про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що йому як спадкоємцю за законом першої черги, після смерті його батька ОСОБА_4 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, зокрема 1/2 частини квартири АДРЕСА_6 у зв"язку з відсутність правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно, як і його матері ОСОБА_2, з огляду на що, він вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив визнати за ним в порядку спадкування за законом після померлого батька - ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1

Відповідач-1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала, пояснивши суду, що позивач є її сином, а спадкодавець ОСОБА_4 був її чоловіком з яким вони одружилися 06.06.1984 року, після смерті якого відкрилася спадщина, оформити яку вони із сином не можуть, зокрема на спірну квартиру, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї. Додатково повідомила і те, що спірну квартиру, яка наразі виступає спадковим майном, вони з чоловіком придбали за спільні кошти шляхом здійснення пайового внеску ІНФОРМАЦІЯ_2 року у повному обсязі, від її спадкування її дочка та відповідно сестра позивача ОСОБА_3 відмовилася, а тому єдиними спадкоємцями наразі є вона та позивач.

Відповідач-2 Реєстраційна служба Головного управління юстиції м. Києва у судове засідання свого представника не направив, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив.

Представний Відповідача-3 ЖБК «Обчислювач» у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника ЖБК «Обчислювач» із вказівкою, що проти задоволення вказаного позову не заперечують.

Представник третьої особи-1 Київської міської ради подав до суду письмові пояснення згідно яких у вирішенні вказаного спору покладається на розсуд суду та просить його розглянути без участі їх представника.

Третя особа-2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що являється рідною сестрою позивача та відповідно донькою відповідачки, і що після смерті їх з позивачем батька не претендувала і не претендує на спадкове майно, про що у письмовому вигляді подавала відповідну заяву нотаріусу.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін та учасників судового процесу, котрі не з'явились у судове засідання за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення з"явившихся у судове засідання сторін та учасників судового процесу, дослідивши докази та матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, яка підтверджується відповідним свідоцтвом про його сметрь серії НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, відкрилася спадщина до якої війша квартира АДРЕСА_1.

З"ясовано і те, що відповідачка ОСОБА_2 з 1984 року є дружиною ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 - його сином, третя особа ОСОБА_3 - його дочкою, що підтверджується відповідними свідоцтвами, які містяться в матеріалах спадкової справи, копія яких витребовувалася судом та долучена до матеріалів цієї цивільної справи.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 заповіт не складав.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтями 1269, 1270 ЦК України визначено питання порядку прийняття спадщини, зокрема подачу відповідної заяви та строків.

Згідно ч.1 ст 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Із довідки Форми №3 від 13.11.2013 року № 2072 Комунального підприємства з утримання житлового фонду Святошинського району м.Києва вбачається, що позивач з відповідачкою та третьою особою на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем за адресою спірної квартири.

Отже, спадкоємцями в даному випадку після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2, які згідно вище вказаних норм прийняли її, звернувшись із відповідною заявою від 16.01.2014 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є., враховуючи і те, що третя особа ОСОБА_3, згідно ст. 1273 ЦК України відмовилася від її прийняття про що свідчить наявність такої заяви від 16.01.2014 року в матеріалах спадкової справи.

Згідно ч.2 ст. 1275 ЦК України якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну.

Щодо спадкового майна та його часток, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України "Про власність", який діяв на час настання вказаних правовідносин, член житлового, житлово-будівельного, дачного, наражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністтю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Згідно наданих пояснень та доказів, які містяться в матеріалах справи вбачається, що померлий був членом Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-11», згідно рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 13.01.1986 року № 30/3. Спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, була придбана шляхом оплати пайового внеску в розмірі 10 093,40 карбованців, що являє собою повний обсяг та складає суму паєнакопичення, про що свідчить довідка № 10-28 від 28.10.2013 року. Внаслідок цього, 31.07.1987 року було видано Ордер серії Ж № 063212 на ім'я ОСОБА_4 на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_2 - дружина, ОСОБА_1 - син, на житлове приміщення з житловою площею 28.9 кв.м., кількістю кімнат - 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, вказаний ордер виданий на основі рішення загальних зборів ЖБК «Обчислювач» від 19.06.1987 року № 643.

Згідно довідки Форми №3 від 13.11.2013 року № 2072 вбачається, що спірна квартира є кооперативною, в ній зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а ОСОБА_4 знятий з реєстрації ІНФОРМАЦІЯ_1 року як померлий.

Так, як спірна квартира була придбана за часів дії Кодексу про шлюб та сім'ю УРСР, то її режим має визначатись цим кодексом.

Розділ VII «Прикінцеві положення» СК України передбачає, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 31.01.2004 року.

Отже, у зв'язку з тим, що майно була придбане до 2004 року, а закон не має зворотної дії та не поширюється на правовідносини, які виникли до набрання чинності СК України 01.01.2004 року, то при вирішенні спору слід керуватися КпШС України.

Умовами ст.22 Кодексу про шлюб та сім'ю України визначено, що майно нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю. Кожний із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

За правилами ст.ст. 22, 28, 29 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю, частки якого між подружжям визнаються рівними.

Відповідно до Постанови № 9 від 18.09.1987 р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід враховувати, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. Внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном.

Як пояснювала суду сама ОСОБА_2 та не заперечувалося позивачем або будь-якою іншою особою у справі, пайовий внесок за зазначену квартиру був сплачений нею та її тепер вже померлим чоловіком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 року, тобто в період їх шлюбу, за спільні їх з чоловіком кошти, що в свою чергу підтверджує спільну сумісну власність подружжя на вказану квартиру.

Таким чином спадкуванню після смерті ОСОБА_4 підлягає ? частина квартири АДРЕСА_4, що в м. Києві, а не ціла одиниця зазначеної квартири, з урахуванням того, що ОСОБА_2 є співвлансиком 1/2 її частки, згідно вище зазначених норм Закону.

Тобто на кожного із спадкоємців, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припадає по ? частини зазначеної квартири, як спадщини після померлого ОСОБА_4, а не по 1/2 частині, як про те зазначають сторони в судовому засіданні та що не може бути прийнято судом в порушення вказаних норм Закону.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п. 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7).

Оскільки, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального ОСОБА_6 08.07.2014 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом на ? частину квартиру АДРЕСА_7 як позивачу так і відповідачці з підстав відсутності правовстановлюючих документів, тому вказаний спір підлягає вирішенню в судовому порядку.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Згідно з ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

За положеннями ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обмеження та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом.

Проте, згідно норм цього ж Закону та Постанови КМУ від 22.06.2011 року № 703 "Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" така реєстрація проводиться за заявою власника майна або його представника, коли така в даному випадку є не можливою для реєстрації належної 1/2 частини спірної квартири померлому ОСОБА_1.

Отже, з огляду на викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст. 15, 365, 392, 1216, 1217, 1218, 1261-1275 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 22,28,29 КпШС, Законом України "Про власність", Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Постановою № 9 від 18.09.1987 р. «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, Житлово-будівельного кооперативу "Обчислювач", третя особа Київська міська рада, ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4, а саме: на 1/4 частку квартири АДРЕСА_5.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя