Апеляційний суд Житомирської області
Справа №291/770/15-ц Головуючий у 1-й інст. Нейло В. М.
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Заполовського В.Й., Косигіної Л.М.,

при секретарі Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк» про визнання частково недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 10 квітня 2008 року між ним та ПАТ «Альфа-Банк» укладений договір про надання йому кредиту в сумі 11656,63 дол. США, строком по 11 квітня 2013 року, на купівлю автомобіля ВАЗ-21703, 2008 року випуску.

Пунктом 12 даного договору передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів сторін, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

В подальшому, з метою погашення заборгованості, придбаний за кредитні кошти автомобіль був вилучений працівниками банку, що свідчить про припинення дії кредитного договору .

Позивач вказує, що згодом йому стало відомо про наявність заборгованості за спірною угодою, яка була стягнуто з нього на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 2 березня 2015 року.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2015 року видано виконавчий лист на підставі даного рішення третейського суду.

На думку позивача, третейське застереження, яке міститься у п.12 кредитного договору, порушує його право на судовий захист та не відповідає вимогам ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки даною нормою передбачено, що захист прав споживачів здійснюється виключно судом.

Окрім того, п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» третейським судам заборонено розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів банківських послуг.

З огляду на вищезазначене, позивач просив визнати недійсним п.12 кредитного договору.

Окрім того, ОСОБА_1 просив застосувати наслідки недійсності правочину та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 2 березня 2015 року.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку зі спливом строку позовної давності.

Ухвалою Ружинського районного суду Житомирської області від 4 листопада 2015 року внесено виправлення у дане рішення, а саме: останній абзац мотивувальної частини викладено в наступній редакції: « На підставі викладеного і керуючись ст.ст.525,1054 ЦК України».

Також у першому абзаці резолютивної частини рішення виключено слова « у звязку зі спливом строку позовної давності» та викладено його в наступній редакції: « У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» про визнання недійсним з моменту укладення кредитного договору №700005472 від 10 квітня 2008 року в частині п.12 про третейське застереження, укладеного між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк», та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 2 березня 2015 року у справі №64-9/130/15 ( 14017, м. Чернігів, пр-т Перемоги, 62) у складі судді Москаленко Н.Ю. ( одноособово), відмовити за безпідставністю.

Повний текст рішення містить висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 17 грудня 2015 року скасовано ухвалу Ружинського районного суду Житомирської області від 4 листопада 2015 року про виправлення описок у даному рішенні суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Зокрема, зазначає, що на час укладення кредитного договору не були внесені зміни до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо заборони розгляду третейськими судами справ про захист прав споживачів, проте були чинними положення Закону України «Про захист прав споживачів», які передбачали здійснення захисту прав споживачів банківських послуг виключно судом.

В судовому засіданні представник ПАТ «Альфа-Банк» не визнав апеляційну скаргу, зазначивши, що висновок суду про відмову у позові є обгрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений договір №700005472 про надання останньому кредиту в розмірі 11656,63 дол. США, зі сплатою 14,50 % річних, строком по 11 квітня 2013 року.

Пунктом 12 даної угоди передбачено, що судовий захист прав та законних інтересів сторін, в тому числі розгляд та вирішення спорів, які виникають при виконанні або припиненні договору, включаючи спори про відшкодування завданих порушенням договору збитків та недійсність договору, підлягають остаточному вирішенню у Постійно діючому Третейському суді при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз».

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 2 березня 2015 року із ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ « Альфа-Банк» заборгованість за спірним кредитним договором, а саме: 33149 грн. 90 коп. заборгованості за кредитом, 1767 грн. 84 коп. заборгованості зі сплати відсотків та 2326 грн. 08 коп. пені.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2015 року видано виконавчий лист на підставі вказаного рішення третейського суду.

За правилами ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України ( в редакції, яка була чинною на час укладення кредитного договору) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 17 ЦПК України сторонам надано право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/ або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Згідно з ч.1 ст.12 вказаного Закону третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорії справ, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України «Про внесення змін до статті 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, відповідно до якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів банківських послуг ( кредитної спілки). Вказаний закон набрав чинності з 12 березня 2011 року.

Отже, на час укладення між сторонами кредитного договору стаття 6 Закону України «Про третейські суди» не містила заборони третейським судам здійснювати розгляд спорів у справах про захист прав споживачів банківських послуг.

Частиною першою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що захист прав споживачів здійснюється судом.

Сторони при укладенні кредитного договору досягли згоди щодо вирішення третейським судом спорів, які можливо в подальшому виникатимуть між ними під час виконання умов даної угоди.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за №2, договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду ( стаття 17 ЦПК України) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом.

Таким чином, третейська угода про передачу спору на розгляд третейського суду не свідчить про наявність обмежень прав споживача банківських послуг, а є одним із способів реалізації передбаченого законодавством права на захист.

Отже, третейське застереження, яке міститься у п. 12 даного кредитного договору, узгоджується з вимогами законодавства, чинного на час укладення вказаної угоди.

Заперечуючи щодо позовних вимог, представник відповідача в судовому засіданні звернувся до суду із заявою про застосування строку позовної давності. Однак, сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, які є обгрунтованими. В даному випадку позовні вимоги є безпідставними.

Окрім того, за умовами спірного кредитного договору сторони дійшли згоди, що строк позовної давності становить 50 років. ( п.11.3).

За таких обставин, висновок суду про відмову у задоволенні позовних вимог, який викладений у повному тексті рішення, є вірним.

Проте, матеріали справи свідчать, що в судовому засіданні 30 жовтня 2015 року була проголошена вступна та резолютивна частини рішення. При цьому, суд виходив з того, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, є сплив строку позовної давності.

Разом з тим, повний текст рішення від 30 жовтня 2015 року містить висновок суду про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

З огляду на те, що судове рішення є єдиною процесуальною формою вирішення справи, його вступна та резолютивна частини мають повністю узгоджуватись з повним текстом.

Та обставина, що проголошена в судовому засіданні вступна та резолютивна частина рішення відрізняються від його повного тексту, свідчить про порушення судом норм процесуального права та є підставою для скасування рішення і ухвалення нового,- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст.209,303,304,309,313,314,316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 30 жовтня 2015 року скасувати, ухваливши нове рішення,- про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуюча Судді: