Справа №489/534/15-ц 23.04.2015 23.04.2015 23.04.2015
Провадження №22-ц/784/1067/15
Провадження № 22ц/784/1067/15 Головуючий у першій інстанції:Спінчевська Н.А.
Доповідач в апеляційній інстанції: Лівінський І.В.
У Х В А Л А

іменем України

23 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лівінського І.В.,

суддів: Данилової О.О., Шаманської Н.О.,

при секретарі судового засідання Орельській Н.М.,

за участі: позивача ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи

за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2015 року

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним,-

в с т а н о в и л а:

В січні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним заповіту, за яким ОСОБА_7 заповіла все своє майно відповідачці.

Для забезпечення свого позову ОСОБА_3 надав до суду заяву про накладення арешту на нерухоме майно, що належало спадкоємцю, а саме квартиру АДРЕСА_1.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2015 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати та ухвалити нову, якою накласти арешт на квартиру.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши всі матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що даний вид забезпечення позову неспівмірний з заявленими позовними вимогами, оскільки вказана квартира не є предметом даного спору.

Але такий висновок судді не відповідає обставинам справи та нормам процесуального права.

Так, із матеріалів позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір щодо визнання недійсним заповіту, укладеним ОСОБА_7 Останній за життя належала квартира АДРЕСА_1. З метою забезпечення позову ОСОБА_3 просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на цю квартиру.

Відповідно до статей 151-152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити відповідні заходи забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Разом з тим, суддя не звернув належної уваги на те, що зазначена квартира належала спадкодавцю, а тому може входити до спадкового майна.

Крім того, суддя не з'ясував чи можливо забезпечити позов іншим видом, передбаченим ст. 152 ЦПК України.

Отже, суддя порушив порядок, передбачений для вирішення питання про забезпечення позову.

В зв'язку з чим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 3 ст. 312 ЦПК України, з направленням матеріалів в той же суд для повторного вирішення цього питання.

Керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2015 року скасувати, а матеріали повернути в той же суд для повторного вирішення питання про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: