пр. № 2-к/759/3/15
ун. № 759/2233/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко В.В.,

при секретарі Яцевич В.А.,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_1, інспекції Міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Оршанському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів з ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2015 року Головним управлінням юстиції в м.Києві, на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах (Мінськ, 1993), надіслано до Святошинського районного суду м.Києва клопотання ОСОБА_1, інспекції Міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Оршанському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів з ОСОБА_2.

27 лютого 2015 року ухвалою Святошинського районного суду м.Києва прийнято до розгляду матеріали клопотання та надано строк для надання заперчень. Вказану ухвалу отримано ОСОБА_2 10 березня 2015 року, докази чого містяться в матеріалах клопотання,

В обґрунтування поданого клопотання надано копію рішення Оршанського району і міста Орши Вітебської області від 27 листопада 2014 року справа № 2-422-14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % заробітку або іншого доходу щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до повноліття сина, починаючи з 23 січня 2014 року; стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в розмірі 836 300 рублів. Рішення Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь від 27 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів і державного мита в дохід держави вступило в закону силу 09 грудня 2014 року і підлягає виконанню. Разом з тим, на час подання даного клопотання боржник, ОСОБА_2, рішення не виконав. У зв'язку з чим, у стягувача виникла необхідність звернутися до Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів з ОСОБА_2, який згідно матеріалів клопотання проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Статтею 51 Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», підписаної країнами-учасницями СНД у м. Мінську 22 січня 1993 року, передбачено, що кожна з договірних сторін на умовах, передбачених цією Конвенцією, визнає і виконує наступні рішення, винесені на територіях інших договірних країн, а саме рішення установ юстиції у цивільних та сімейних справах.

В судовому засіданні боржник визнав клопотання та не заперечував проти його задоволення.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Рішенням суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області від 27 листопада 2014 року справа № 2-422-14 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, позов задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % заробітку або іншого доходу щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до повноліття сина, починаючи з 23 січня 2014 року; стягнено з ОСОБА_2 в дохід держави державне мито в розмірі 836 300 рублів.

Загальний процесуальний порядок визнання та приведення до виконання рішень іноземних судів, що підлягають примусовому виконанню в Україні врегульовано Розділом XIII Закону України «Про міжнародне приватне право» та главою 1 розділу VІІІ Цивільного процесуального кодексу України.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Згідно ст. 82 вищевказаного Закону визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Так, частиною 1 ст. 390 ЦПК України визначено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

У відповідності до ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом зокрема за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Місцем проживання ОСОБА_2, згідно даних Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві від 26 лютого 2015 року є наступна адреса: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Таким чином, Святошинський районний суд міста Києва є компетентним судом, повноважним на розгляд даного клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення Оршанського району і міста Орши Вітебської області від 27 листопада 2014 року по справі № 2-422-14.

Судом встановлено, що на момент розгляду клопотання рішення не виконувалось на території Республіки Білорусь, не було оскаржене та набрало законної сили, що підтверджено довідками виданими судом Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь.

Згідно із п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Частиною 1 ст. 396 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом при розгляді клопотання ОСОБА_1, інспекції Міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Оршанському району про визнання та надання дозволу на виконання рішення іноземного суду не встановлено обставин, що зумовлювали б підстави для відмови у задоволенні даного клопотання, а отже воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 8 ст. 395 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення ухвали встановлений Національним банком України курс гривні по відношенню до білоруського рубля становив 10 білоруських рублів = 0,0150 гривні.

Таким чином, на користь ОСОБА_1 у відповідності до рішення суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області від 27 листопада 2014 року по справі № 2-422-14 підлягають стягненню аліменти, на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % заробітку або іншого доходу щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до повноліття сина, починаючи з 23 січня 2014 року та державне мито в дохід держави розмірі 836 300 рублів, що в гривневому еквіваленті становить 12 544 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок чотири тисячі) грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 52, 53 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам», підписаної країнами-учасницями СНД в м. Мінську 22.01.1993 року, ст.ст.390-396 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1, інспекції Міністерства з податків і зборів Республіки Білорусь по Оршанському району про визнання та примусове виконання на території України рішення суду Оршанського району і міста Орши Вітебської області Республіки Білорусь про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення Оршанського району і міста Орши Вітебської області від 27 листопада 2014 року по справі № 2-422-14 про:

стягнення з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % заробітку або іншого доходу щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до повноліття сина, починаючи з 23 січня 2014 року;

стягнення з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) в дохід держави державне мито в розмірі 836 300 рублів, що в гривневому еквіваленті становить 12 544 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок чотири тисячі) грн. 50 коп.

Видати виконавчий листи, за якими:

стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 25 % заробітку або іншого доходу щомісячно, але не менше 50 % бюджету прожиткового мінімуму в середньому на душу населення, до повноліття сина, починаючи з 23 січня 2014 року; стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) в дохід держави державне мито в розмірі 836 300 рублів, що в гривневому еквіваленті становить 12 544 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок чотири тисячі) грн. 50 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва, через суд першої інстанції, протягом п'яти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

СУДДЯ В.В. МАКАРЕНКО