АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5436//2015
Головуючий у суді першої інстанції: Хоменко О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Поліщук Н.В., Кабанченко О.А.

при секретарі: Обухівському О.В, Гречка Т.В.

за участю: представника позивача Нарапович О.Д.

представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Дудника Олега Сергійовича на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись у липні 2012 року до суду із вищевказаним позовом про стягнення коштів. Обґрунтовував свої вимогти тим, що відповідач з прийняттям спадщини від ОСОБА_8 прийняла також обов'язок по погашенню кредитної заборгованості спадкодавця перед позивачем за кредитним договором. Тому просили стягнути заборгованість за кредитним договором, яка станом на 23.12.2008 року становила 46516, 95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті на дату розрахунку складало 366 479,75 гривень, а саме: прострочену заборгованість по кредиту - 45612,60 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті на дату розрахунку складало 359 372,55 гривень, відсотків -892,36 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті на дату розрахунку складало 7 030,73 гривень, пеню - 11,99 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті на дату розрахунку склала 94,74 гривень.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зазначаючи про необґрунтоване посилання суду на те, що направлена кредитором претензія не є вимогою, у розумінні ст. 1281 ЦК України. Так, згідно з п. 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (в редакції, що діяла на той момент) нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця.

Апелянт у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заявленого позову виходив з того, що позивач відповідно до ст.1281 ЦК України втратив право вимоги до відповідача. Так як йому стало відомо про відкриття спадщини 29.04.2009 року з повідомлення нотаріальної контори, проте з позовом до відповідача він звернувся лише 24.07.2012 року, пропустивши встановлений ст.1281 ЦК України строк пред'явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, який є преклюзивним строком, і сплив якого позбавляє кредитора права вимоги. Зазначаючи при цьому, що пред'явлення кредитором претензії до спадкоємців відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяла на момент відкриття спадщини, не є вимогою до спадкоємців в розумінні вимог ст.1281 ЦК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначене рішення таким вимогам не відповідає.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 25.12.2006 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_8 було укладено кредитний договір №06/1568к-06, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 000 доларів США зі сплатою 12,5% річних за користування кредитними коштами та кінцевим строком повернення не пізніше 24.12.2026 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.

Після смерті ОСОБА_8 залишилось спадкове майно, що складалося з 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

29.04.2009 року ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи, яка надійшла на адресу апеляційного суду м. Києва з Чотирнадцятої державної нотаріальної контори ( т. 2 а.с. 24 - 40) Відкритим акціонерним товариством « Універсал Банк» в лютому місяці 2009 року було направлено на адресу нотаріальної контори претензію до спадкоємців ОСОБА_8 про погашення заборгованості за кредитним договором від 25.12.2006 року ( а.с.30) , яка згідно розрахунку заборгованості на 23.12.2008 року становила - 46 516, 95 доларів США, що за офіційним курсом НБУ в гривневому еквіваленті на дату розрахунку склала 366 479, 75 гривень.

Листом за № 479/02-14 від 29.04.2009 року Чотирнадцята Київська державна нотаріальна контора повідомила позивача ( банк) про видачу відповідачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_7.

Зазначене вище свідчить про те, що позивачем були дотримані строки (преклюзивний строк), щодо пред'явлення вимоги до спадкоємців передбачені ст. 1281 ЦК України, вимога була заявлена до видачі спадкоємцю свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом.

Вказівка суду на те, що пред'явлення кредитором претензії до спадкоємців відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що діяла, на момент відкриття спадщини, не є вимогою в розрізі положень ст. 1281 ЦК України - не узгоджується з положеннями зазначеної вище Інструкції. Яка саме і вказує на можливість пред'явлення вимоги до спадкоємців шляхом направлення претензії відповідного зразку.

Беручи до уваги, що спадкоємець в добровільному порядку не виконав обов'язки щодо задоволення вимог кредитора в межах вартості майна одержаного в спадщину (відповідно до положень ст.1282 ЦК) у позивача в порядку положень ст. 16 ЦК виникло право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Враховуючи те, що позивач був повідомлений нотаріальною конторою про особу спадкоємця листом від 29.04.2009 року, а до суду з позовною заявою за захистом прав звернувся - 24.07.2012 року, то ним були пропущені загальні строки позовної давності визначеної положенням ст. 257 ЦК України тривалістю в три роки. Так як за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст.261 ЦК).

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається із матеріалів справи у ході розгляду справи у суді першої інстанції відповідачем ставилося питання щодо застосування строків позовної давності ( а.с. 139 -141).

А відтак, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині застосування судом правового обґрунтування висновку щодо відмови у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності за правилами ст. 1281 ЦК в той час як до існуючих правовідносин слід застосувати положення ст. 267 ЦК з зазначених вище підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307,309, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Дудника ОлегаСергійовича задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року змінити в частині правового обґрунтування висновків суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення. Однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: