Справа № 372/2672/14-ц Головуючий у І інстанції Кравченко М. В.
Провадження № 22-ц/780/2459/15 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко О. І.
Категорія 26 12.05.2015
УХВАЛА

Іменем України

12 травня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: Сліпченка О.І.,

суддів: Іванової І.В., Олійника В.І.,

при секретарі: Микитенко Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання договору недійсним,-

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів,-

встановила:

У травні 2014 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним сторонами договором кредиту та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами, а саме просив стягнути заборгованість у розмірі 165 856 грн. 38 коп.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому посилаючись на те, що не підписувала із банком договір у редакції, яка є в матеріалах справи, просила визнати недійсним кредитний договір.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року в задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ «КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимогах ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить задовольнити ці вимоги в повному обсязі, а в решті рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір. Позичальник не виконав свої зобов'язання за договором та не повернув отримані кошти. Доводи ОСОБА_2 щодо неотримання кредиту нічим не підтверджені, а ПАТ «КБ «Приватбанк» надано належні та допустимі докази, які підтверджують факт підписання відповідачем кредитного договору.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного та зустрічного позовів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування та не виконано покладені на нього судом обов'язки, через що почеркознавча експертиза проведена не була, первісні та зустрічні позовні вимоги не доведені належними і допустимими доказами, тому задоволенні обох позовів слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, надати суду докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Банку про визнання договору недійсним не є предметом апеляційного оскарження, а тому в цій частині додержання судом норм матеріального та процесуального права при розгляді справи колегією суддів не перевіряється.

На підтвердження своїх позовних вимог ПАТ «КБ «Приватбанк» було подано ксерокопію кредитного договору № KIQ0GR від 11.09.2008 року. В обґрунтування первісного позову позивачем подано розрахунок заборгованості за кредитним договором, яка станом на 07.05.2014 року складає 165 856 грн. 38 коп.

Відповідач у зустрічному позові та його представники у судовому засіданні заперечили факт підписання ОСОБА_2 кредитного договору у тій редакції, яка подана суду банком, тобто укладення між сторонами договору за умовами, які покладені в основу вимог банку за первісним позовом.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач ОСОБА_2 в суді першої інстанції вказала, що вона не підписувала та не укладала договору з банком. Доводячи зазначені заперечення відповідач просила суд призначити почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити питання чи нею виконано підпис в кредитному договорі, на який посилається банк.

Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» від участі в розгляді справи ухилився, від подання оригіналів письмових доказів ухилився, не виконав вимоги ухвали про витребування доказів і призначення судово-почеркознавчої експертизи від 05.09.2014 року.

Заперечення ОСОБА_2 в частині відсутності на всіх сторінках договору її особистого підпису, ненадання їй копії договору, підписання договору від її імені невідомою особою нічим не спростовані, від повного, всебічного та об'єктивного встановлення судом цієї обставини позивач за первісним позовом ухилився, не надавши оригінал договору для проведення експертизи.

Фактів отримання кредиту ОСОБА_2, вчинення нею будь-яких дій, що підтверджували б прийняття до виконання умов кредитного договору, або ж наявність інших обставин, які вказували на вільне волевиявлення, реалізацію позивачем дійсного наміру на отримання та користування кредитними коштами банку на умовах згідно позовних вимог в межах судового розгляду не встановлено.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що позивач, шляхом не надання документів, які вимагав суд, створив суду перешкоди в проведенні почеркознавчої експертизи з метою перевірки заперечень відповідача щодо не укладання ним кредитного договору.

Перевірити доводи відповідача та апеляційної скарги в ході апеляційного провадження немає можливості, оскільки відповідного клопотання про призначення експертизи до суду апеляційної інстанції сторони не заявили.

Згідно з вимогами ст. 146 ЦПК України - у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги щодо укладення договору з відповідачем та отримання останнім кредитних коштів - є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на наявних у справі доказах, доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують, а відтак вимоги апеляційної скарги задоволені бути не можуть.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позовів, рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 06 лютого 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: