Справа № 212/1511/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу в складі;

Головуючого судді; ВОДОП 'ЯНОВА С.М. ,

при секретарі ; Комарчук С.М.

розглянувши за участю представника позивача; ОСОБА_4,- адвоката Фляги Ф.Г. представника відповідача в справі; Публічного акціонерного товариства « Криворізький залізорудний комбінат» міста Кривого Рогу, - Кукурузи Д.С. , у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу цивільну справу за позовом;

ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку втратою працездатності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, у зв'язку втратою працездатності.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 суду зазначив, що 12 вересня 2014 року - виконуючи обов'язки підземного прохідника в шахто - будівельному управлінні шахти імені «Леніна» дільниця № 2 в Публічному акціонерному товаристві «Криворізький залізорудний комбінат», згідно письмового наряду, повинен був виконувати роботи по скреперуванню гірничої маси лебідкою та демонтаж металевих драбин по висхідній виробці. В результаті сталося раптове падіння металевої драбини до якої був закріплений запобіжний пояс на якому він знаходився, в результаті він впав разом з драбиною з висоти приблизно 7 метрів на гірничу масу та втратив свідомість. Він був доставлений в КЗ «Міська клінічна лікарня № 8» в травматологічне відділенні, де було розпочато відповідне лікування.

Лікарями поліклініки йому встановлено діагноз: закрита хребтово - спино - мозкова травма. Компресійно - оскольчатий перелом тіла. Перелом остистого відростку. Забій спинного мозку. Нижній парапарез. Порушення функції тазових органів. Травма тяжка.

По висновку медико - соціальної експертної комісії йому первинно 06 січня 2015 року встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, встановлено 2 групу інвалідності, наступний переогляд 01 січня 2016 року. Противопоказані всі види праці в звичайних умовах. Лікарями йому встановлено рекомендації - нагляд у невропатолога, медикаментозне лікування, корсет, милиці, паличка, санаторне -курортне лікування.

В акті про нещасний випадок, його вини в нещасному випадку не має, він не порушував зі свого боку законодавства з охорони праці.

Перенесені ним моральні страждання полягають в тому, що він в момент нещасного випадку отримав тяжкі травми хребта, в результаті від больового шоку втратив свідомість. В лікарні йому було проведено операцію, лікування проходив в нейрохірургії. В наступному перев'язки та лікування спричиняли йому неймовірну біль. Також, довготривалий був період реабілітації. З моменту нещасного випадку він переносить фізичну біль, яка повністю і до теперішнього часу його не покидає. Крім фізичних болів, він почав переносити й моральні страждання та переживання, викликані пошкодженням здоров'я, причиною моральних страждань для нього явилось усвідомлення, що в зв'язку з травмами не являється здоровим чоловіком, втратив значний відсоток працездатності, ніколи не зможе вести колишній активний, повноцінний спосіб життя. Йому 37 років, і він являється інвалідом 2 групи, почуття неповноцінності та безпорадності призводить його до щоденних депресивних наслідків. Він має на утриманні двоє малолітніх дітей 5 - ти та 2 - х років, які потребують значних фінансових затрат, дружина, не має змоги фізично гуляти з дітьми, на теперішній час знаходиться в важкому психологічному стані, в зв'язку з травмою, скаржиться на затяжну депресію, у нього з'явився страх перед майбутнім, оскільки не знає, які будуть для нього наслідки від отриманих травм. Зазначає, що після виписки зі стаціонару, лікарями було встановлено для нього рекомендації - амбулаторно проходити лікування в травматологічному та невропатологічному відділі, суворий постільний режим не менше 1.5 місяця з дня виписки, дозволяється повзати в ліжку, через 1.5 місяця після виписки дозволяється підійматися з ліжка, ходити в поясничному корсеті за допомогою костилів, носіння поясничного корсету не менше 6 місяців (в ліжку корсет не знімати), не дозволяється сидіти 4 місяці після виписки. Перебуваючи вдома, залишався зовсім безпомічним в побутовому обслуговуванні, не мав змогу встати, навіть піднятися, ходити в туалет, їсти, на вулицю виходити. Вказує, що весь час його доглядала дружина, допомагали близькі.

В зв'язку з цим, він звернувся до суду з позовом у якому просить у відшкодування моральної шкоди стягнути на його користь з Відповідача ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - 243 000 гривень 00 копійок.

У судовому засіданні представник позивача в справі - Фляга Ф.Г., позовні вимоги позивача в справі підтримав у повному обсязі та зазначив, що у зв'язку з травмою, негативними фізіологічними змінами в організмі позивача в справі, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Позивач в справі на теперішній час має протипоказання стосовно фізичної активності, є певні обмеження, в зв'язку з травмами змушений був змінити ритм та організацію свого життя, відмовитись від улюблених хобі, занять спорту. Прикладає значні зусилля для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров'я. Являється інвалідом 2 групи, втратив значний відсоток працездатності, від всього вищевказаного не живе в повній мірі, а підтримує залишковий відсоток працездатності. Позивач в справі не має змоги нормально ходити, сидіти, для нього це не лише фізичні щоденні болі, а також нервовий стрес та потрясіння. Всі обставини, які відбулися та негативні наслідки сталися і для його сім'ї також, постійний догляд за ним, великі матеріальні затрати та моральні переживання. Просить врахувати той факт, що звільнений був з підприємства - відповідача в справі за станом здоров'я.

Представник відповідача - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» позов не визнав та зазначив, що позивач в справі свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві відповідача в справі, знав та повинен був знати про небезпечні умови праці в яких працював, за це він мав певні пільги. Представник відповідача у судовому засіданні вказала, що в акті розслідування нещасного випадку що стався з позивачем не зазначено на вину підприємства. Тому підприємство не повинно відшкодовувати моральну шкоду позивачу.

Крім того, відносини щодо відшкодування шкоди заподіяної внаслідок нещасного випадку на виробництві регулюються окремим спеціальним законом - Закон України «Про загальнообов'язкове державне страхування», отже ПАТ «Кривбасзалізорудком» не може бути відповідачем у цій справі та відповідно акту причиною настання нещасного випадку є основа технічна - раптове руйнування різьбового з'єднання болта, що неможливо було передбачити, а тому порушень законодавства про охорону праці не має. Тому у позовних вимогах позивача в справі представник відповідача просить суд відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, про заподіяння моральної шкоди ОСОБА_4 внаслідок втрати ним працездатності при виконанні важкої праці на підприємстві відповідача в справі, та не створення належних умов відповідачем в справі для виконання безпечної роботи для життя та здоров'я працівників, знайшли підтвердження у наданих позивачем в справі письмових доказах.

Так судом встановлено, що відповідно до Акту проведення розслідування нещасного випадку та Акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, який стався 12 вересня 2014 року, в пункті 6 Акту вказано обставини, при яких стався нещасний випадок, а саме ОСОБА_4 виконував роботи по скреперуванню гірничої маси лебідкою та демонтаж металевих драбин по висхідній виробці, в результаті сталося раптове падіння металевої драбини до якої був закріплений потерпілий, запобіжний пояс на якому він знаходився, в результаті відбулося падіння разом з драбиною з висоти приблизно 7 метрів на гірничу масу. В пункті 7 Акту вказано, що виявлена технічна причина настання нещасного випадку. В пункті 9 Акту вказано діагноз: закрита хребтово - спино - мозкова травма. Компресійно - оскольчатий перелом тіла Th12. Перелом остистого відростку Th11. Забій спинного мозку. Нижній парапарез. Порушення функції тазових органів. Травма тяжка. В пункті 10 Акту вказано, що осіб, дія або бездіяльність яких призвела до нещасного випадку комісія не встановила.

По висновку медико - соціальної експертної комісії серія 12 ААА № 002146 ОСОБА_4 первинно 06 січня 2015 року встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, встановлено 2 групу інвалідності, наступний переогляд 01 січня 2016 року. Протипоказані всі види праці в звичайних умовах.

В зв'язку з травмою ОСОБА_4 був госпіталізований в КЗ «Міська клінічна лікарня № 8» в травматологічне відділенні 12 вересня 2014 року, в період з 12 вересня 2014 року по 06 жовтня 2014 року проходив стаціонарне лікування в 2 - й міській лікарні, Відповідно виписного епікризу з медичної картки вказано діагноз: закрита хребтово - спино - мозкова травма. Компресійно - оскольчатий перелом тіла Th12. Перелом остистого відростку Th11. Забій спинного мозку. Нижній парапарез. Порушення функції тазових органів. Травма тяжка. Відповідно медичних документів позивачу в справі встановлено рекомендації - нагляд у невропатолога, медикаментозне лікування, корсет, милиці, паличка, санаторне - курортне лікування.

Заподіяну моральну шкоду позивач в справі оцінив у розмірі - 243000 гривень 00 копійок. При цьому, моральна шкода, яку вимагає позивач в справі до відшкодування з відповідача в справі, на думку суду є у повній мірі не доведеною, та явно завищеною.

Суд вважає, що належним відповідачем ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в січні 2015 року при визначенні МСЕК позивачеві в справі стійкої втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України.

В даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити позивачеві в справі моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08 жовтня 2008 року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Що стосується доводів представника ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що позивачем в справі не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем в справі професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача в справі йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу в справі, оскільки відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування.

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно до ст. 8, 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 року № 2245 - 111 «Шкода (в тому числі моральна), заподіяна фізичним чи юридичним особам внаслідок аварії, що сталася на об'єкті підвищеної небезпеки, незалежно від вини суб'єкта господарської діяльності, у власності або користуванні якого перебуває об'єкт підвищеної небезпеки, відшкодовується суб'єктом господарської діяльності цим особам у повному обсязі, крім випадків, коли аварія виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого».

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу в справі моральної шкоди, яку повинен відшкодувати саме відповідач в справі, як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу в справі моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності в зв'язку з трудовим каліцтвом, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках.

Розмір відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних ОСОБА_4 та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди ОСОБА_4 та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позов частково, стягнувши з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 - 35000 гривень 00 копійок, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач в справі звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності зі ст.. 16, 23, 88, 1167, 1168 Цивільного Кодексу України, ст.. 4,6,13 Закону України "Про охорону праці", ст.. 8, 16 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» ст.. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст.. 10,11,60, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В;

Позов задовольнити частково, та стягнути на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - 35 000 гривень 00 копійок, без утримання податку з доходу фізичних осіб, а іншій частині позовних вимог ОСОБА_4 - відмовити.

Стягнути судовий збір на користь держави з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у сумі - 243 гривні 60 копійок.

На рішення суду може бути усіма учасниками процесу та зацікавленими особами подана апеляційна скарга на протязі 10 днів, з дня виготовлення повного тексту цього рішення, в палату з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу.

Суддя: С. М. Водоп"янов