Справа № 209/1677/15-ц
Провадження № 2/209/1026/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Золотих Л.М.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпродзержинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та прийняття участі у його вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та прийняття участі у його вихованні, в якому просять:

- Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1, ОСОБА_3 перешкоди у спілкуванні з онуком - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- Встановити дні, час та місце для спілкування між онуком і дідом ОСОБА_5: кожні другі вихідні місяця з 10.00 години суботи до 14.00 години неділі без присутності матері дитини; 15 днів під час літніх канікул дитини з 01 липня по 15 липня; по три дні протягом зимових канікул та осінніх канікул з можливістю відвідувати дитиною місце проживання діда; відвідувати дитину в день народження;

- Встановити дні, час та місце для спілкування між онуком і бабою ОСОБА_3: кожні четверті вихідні місяця з 10.00 години суботи до 14.00 години неділі без присутності матері дитини; 15 днів під час літніх канікул дитини з 01 серпня по 15 серпня; по три дні протягом зимових та осінніх канікул з можливістю відвідувати дитиною місця проживання бабусі; відвідувати дитину в день народження;

На обгрунтування позовних вимог зазначили, що з 28 вересня 2002 року по 18 вересня 2013 року їх син ОСОБА_6 перебував у шлюбі з ОСОБА_2. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2013 року шлюб було розірвано. Від спільного життя у них 28 червня 2005 року народився син, а їх онук ОСОБА_4. Після розівання шлюбу їх онук залишився жити з ОСОБА_2. Відповідачка перешкоджає їм бачитись з їхнім онуком. Всі намагання з'ясувати причини таких змін та спробувати вирішити добровільно питання спілкування з онуком залишися без уваги відповідачки. Їхньому сину відповідачка також чинила перешкоди бачитись з сином, у зв'язку з чим, він вимушений був звернутися до суду. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.03.2014 року йому було визначені години спілкування з дитиною.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особа - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Баглійскої районної у м. Дніпродзержинську ради в судове засідання не з'явився. Від служби у справах дітей виконавчого комітету Баглійскої районної у м. Дніпродзержинську ради до суду надійшла заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підримував, та надав пояснення аналогічні обгрунтуванню позову. Пояснив також, що малолітній ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, хоч і не є його рідним внуком, але він, перебуваючи в шлюбі з його бабусею ОСОБА_8 Петрівноювін, нянчив його, вони водили його до лікаря, в спортивні секції та на заняття алнглійською мовою. Вони привикли до внука, а він до них. Коли у відповідачки з ОСОБА_6 почався розлад у відносинах, вона забрала дитину до своїх батьків та перестала дозволяти їм і батькові дитини - ОСОБА_6 спілкуватися з дитиною. Наставляла онука, щоб він з ними не спілкувався. Він мешкає разом з ОСОБА_3, за адресою: АДРЕСА_1, у трикімнатній квартирі. В квартирі прописаний ОСОБА_6, але з ними не мешкає. Йому відомо, що є рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу для спілкування ОСОБА_6 з дитиною. Він зміг би спілкуватися з онуком в тойже час, що визначений для спілуквання батька - ОСОБА_6 і йому хватало б цього спілкування. Але позивачка не дає дитини батькові, не виконуючи рішення суду.

Відповідачка - ОСОБА_2 позов не визнала, пояснивши, що після народження сина, доглядати за ним їй допомагала її мати і тьотя, а не ОСОБА_9 чи ОСОБА_3. Вона сама, а не вони, водила сина на гуртки. ОСОБА_10 приїздив до її сина два рази в рік - на День народження та на Новий рік. ОСОБА_3 з внуком не спілкувалася і тоді, коли вона була в шлюбі з ОСОБА_6 Вона не бачить сенсу в заявленому позові, бо батьку ОСОБА_6 судом встановлено час спілкування з сином, а дід і баба могли б в той же час спілкуватися з ним. Вона ніяк не настроює сина проти батька та діда з бабою, але син сам не бажає спілкуватися з батьком ОСОБА_6 та їхати з ним у встановлені судом дні. ОСОБА_6 скаржиться, що вона не дає йому сина, з метою щоб потім забрати його від неї.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд встановив, що малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_2.

ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_6 та бабою ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про укладення шлюбу між нею та ОСОБА_1 Никаноровичеми.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2013 року було частково задоволено позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкування з дитиню та визначення годин спілкування, відповідно якого ОСОБА_2 зобовязано не чинити перешкод ОСОБА_6 у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та встановлено порядок і час його спілкування з дитиною: кожні перші та треті вихідні місяця з 10.00 години суботи до 14.00 години неділі без присутності матері; 21 день під час літніх канікул дитини, без присутності матері, за попередньою домовленістю з матірю дитини відносно днів спілкування.

Статтею 257 Сімейного кодексу України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Згідно ч.1 ст. 263 Сімейного кодексу України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статі159 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 159 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не є дідом малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, то діючим законодавством України не передбачено вирішення судом спору щодо його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

З урахуванням зазначеного вище, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та прийняття участі у його вихованні, виходячи з наступного.

Сама позивач в судове засідання не зявилася та не надала суду доказів поважності причин своєї неявки.

Як стверджувала в судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, бабуся її колишнього чоловіка ОСОБА_3 і в період її шлюбу з ОСОБА_6 практично не спілкувалася з внуком ОСОБА_4 та не приймала участі в його вихованні.

Суд вважає, що за бажанням ОСОБА_3 може спілкуватися зі своїм внуком ОСОБА_4 в ті дні, які рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.09.2013 року визначені для спілкування з дитиною її сину батьку дитини ОСОБА_6, який зареєстрований в одній квартирі з позивачкою.

На думку суду, встановлення додаткового часу для спілкування бабусі з малолітнім ОСОБА_4 буде суперечити його інтересам, оскільки він проживає фактично в іншому населеному пункті, на значній відстані від бабусі, а часті залишення ним свого постійного місця проживання можуть шкоди його навчанню в школі, його відпочинку, порушувати його звичайний спосіб життя.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування - виконавчий комітет Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради, про усунення перешкод у спілкуванні з онуком та прийняття участі у його вихованні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання) апеляційної скарги через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя Байбара Г.А.