№621/393/15-ц
27 квітня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді - Вельможної І.В.,
за участю секретаря судового засідання - Зубенко Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «Приват Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення,
19 лютого 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DN81AR18540263 від 08.02.2008 року ОСОБА_2 (далі - Відповідач) 08.02.2008 року отримав кредит у розмірі 133314,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 9,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 07.02.2013 року.
ПАТ КБ «Приват Банк» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед Відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 133314,00 гри..
У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашенш заборгованості за кредитом у встановлені договором строки.
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 08.02.2015 року має заборгованість - 941732,39 грн., яка складається з наступного:
161608,66 грн. - заборгованість за кредитом;
624048,62 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору:
250,00 грн. - штраф (фіксована частина);
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приват Банк» і Відповідач 08.02.2008 року уклали договір застави рухомого майна (надалі - Договір застави). Згідно з Договором застави Відповідач надав в заставу автомобіль ВYD, модель: FЗ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі НОМЕР_3. реєстраційний номер: НОМЕР_2. що належить на праві власності ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, ІІІН НОМЕР_1).
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав.
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та нього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Представник ПАТ «Приват Банк» Клименко Н.С. у судове засідання не з'явилася, справу просила розглядати за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 272 грн. 70 коп. витрат за публікацію оголошення про виклик відповідача до суду.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про час, місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України, був повідомлений належним чином та своєчасно, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надавав, тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів.
Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
Судом встановлено, що 08.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір № ВМ81АКЛ8540263, відповідно до якого Банк зобов'язується надати Позичальнику кредит у розмірі 133314 грн. і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі відповідно до умов договору. Кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковостя, платності та цільового характеру використання. Для забезпечення повного і своєчасного виконання позичальником зобов'язань за договором, позичальник надає Банку предмет застави - автомобіль BYD модель: FЗ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційній номер: НОМЕР_2 - в заставу. Кредит надано до 07.02.2013 року з процентною ставкою 9,60% річних. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 Кредитно-заставного договору від 08.02.2008 року за користування наданим Кредитом у період з дати списання коштів із кредитного рахунку до дати погашення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою, визначеної у ст. 17.1.7 Договору. Позичальник сплачує банку винагороди, в розмірах й у строки, що зазначені в ст. 17.1.9 даного Договору. Погашення заборгованості здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів. Відповідно до п.6.3.1 Банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні. Відповідно до договору застава забезпечує всі вимоги банку, щодо виконання позичальником всіх його грошових зобов'язань за цим договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і у такому порядку, як встановлено у цьому договорі із змінами і доповненнями до нього, внесеними протягом строку його дії. /а.с.10-14/.
Крім того, для забезпечення повного та своєчасного виконання Позичальником зобов'язань за Договором від 08.02.2008 року, Позичальник надає Банку предмет застави - автомобіль BYD модель: FЗ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційній номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 в заставу /а.с.17,18/.
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та нього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
25.12.2008 року ОСОБА_2 було направлено лист, яким повідомлялося відповідача про зміну відсоткової ставки за кредитним договором від 08.02.2008 року. /а.с.15,16/.
Як вбачається з копії розрахунку ціни позову позивач належним чином надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 133314 грн., який відповідач отримав і користувався ним, а отже, враховуючи умови Договору від 08.02.2008 року, ОСОБА_2 вважається таким, що прийняв умови договору та повинен повернути кредитні кошти.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Таким чином, 08.02.2008 року ОСОБА_2 уклав кредитно-заставний договір із ПАТ КБ «Приватбанк», отримав кошти, користувався ними, що підтверджується даними про періодичне погашення відповідачем боргу. Внаслідок не виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань виникла заборгованість.
Про наявну заборгованість ОСОБА_2 був повідомлений шляхом направлення повідомлення від 03.12.2014 року. /а.с.7,8-9/
Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У статті 1050 ЦК України вказано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Статтею 572 ЦК України визначено поняття застави, відповідно до якої в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Відповідно до ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Предметом застави може бути майно, яке заставодавець набуде після виникнення застави.
Статтями 589-591 ЦК України визначено право та порядок реалізації предмета застави, а саме, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави.
Аналогічні положення стосовно договору застави та порядку реалізації предмета застави містяться в ст.ст. 19,20 ЗУ «Про заставу».
Крім того, відповідно до ст. 28 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача.
Подібна вимога передбачена кредитно-заставним договором від 08.02.2008 року.
Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.
Відповідно до ст. 25 вищевказаного Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета застави із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає, в т.ч., і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою -покупцем.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебував у договірних відносинах з ПАТ КБ «Приватбанк», але взятих на себе зобов'язань належним чином не виконував, в результаті чого утворилася заборгованість в розмірі 941732,39 грн., було укладено договір застави. Отже, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 зобов'язаний відшкодувати наявну заборгованість, однак відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд вважає за можливе застосування до спірних правовідносин, які виникли внаслідок укладення між сторонами споживчого кредиту, положень п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо зменшення розміру штрафних санкцій у вигляді пені, яка згідно ст. 549 ЦК України, є видом забезпечення виконання зобов'язання.
Постановою Пленуму ВСУ від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснено, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться і ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних потреб громадян, у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій.
Крім того, при вирішенні вказаного спору необхідно застосовувати висновки, викладені в рішенні Конституційного суду України № 15-рп/2011 від 10.11.2011 року у справі № 1-26/2011 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_4 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України та Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», які прямо вказують на поширення дії даного закону на кредитні відносини, як щодо укладання, так і виконання даної категорії договорів.
Існує позиція відносно того, що положення п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» розповсюджує свою дію на умови кредитного договору стосовно пені, що дає змогу обмежити її розмір до 50 % суми основної заборгованості. Стосовно ч. 3 ст. 551 ЦК України судова практика полягає в тому, що підставою для зменшений неустойки за рішенням суду є наявність хоча б однієї з підстав передбаченої даною статтею: значне перевищення суми неустойки розміру збитків, інші обставин, які мають істотне значення.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та необхідність, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DN81АR18540263 від 08.02.2008 року в сумі 398488,10 грн., вилучити у ОСОБА_2 та передати в заклад ПАТ КБ «Приват Банк»: - предмет застави та комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля; Звернути стягнення на предмет застави - шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приват - Банк» з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою -покупцем, з наданням повноважень на утримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приват - Банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України
У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 3654 грн.
Керуючись ЗУ «Про заставу», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 11, 16, 509, 512, 526, 527, 530, 533, 572, 576, 589-591, 625, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, 1080, 1082 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення - задовольнити частково.
предмет застави - автомобіль BYD модель: FЗ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий седан, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційній номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2;
комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічниі паспорт) автомобіля BYD, модель: FЗ, рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковиі седан, № кузова/шасі: НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, шо належить на праві власності ОСОБА_2.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» судовий збір у розмірі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приват Банк» витрати по оплаті публікації в газеті "Слобідський край" у розмірі 272 (двісті сімдесят дві) грн.70 коп.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії відповідачем.

Головуючий: