Справа № 350/350/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1004/2015
Головуючий у 1 інстанції Бейко А.М.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього, що продовжує навчання, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1000 грн щомісячно. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що рішенням Рожнятівського районного суду від 16 листопада 2006 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Зі слів позивача, на даний час син досяг повноліття і навчається на першому курсі Богородчанського професійного будівельного ліцею 1-11 рівня акредитації, денної форми навчання. Син перебуває на її повному утриманні. Витрати на його проживання та навчання дуже великі, тому вона потребує матеріальної допомоги від відповідача. Позивач вказує, що відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, хоч має таку можливість, оскільки займається підприємницькою діяльністю і отримує великі доходи.

Рішенням рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_4, який продовжує навчання в розмір 500 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2015 до 30.06.2015 до фактичного закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним 23 років. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Відповідач ОСОБА_2 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку, оскільки вважає його незаконним та неправильним, постановленим при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права. Зі слів апелянта, судом першої інстанції не враховано матеріальне становище його повнолітнього сина ОСОБА_4, а саме те, що він отримує стипендію в розмірі 275 грн, проживає безкоштовно в гуртожитку. Крім того, відповідач вказує, що позивач має власний бізнес та займається підприємницькою діяльністю. Апелянт зазначає, що судом в порушення вимог ст. 182 СК України не враховано, що він не працює та має на утриманні ще троє дітей.

Просить скасувати рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року та постановити нове рішення, яким в позові відмовити.

У судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з указаних у ній мотивів.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечила, просила її відхилити з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши апелянта та його представника, позивача, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає.

Згідно матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін по справі народився син ОСОБА_4 згідно копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 05.03.1997 (а.с. 5).

02.11.2000 був розірваний шлюб між сторонами по справі відповідно до копії Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_2 від 31.01.2001 (а.с. 6).

З копії Виконавчого листа від 28.11.2006 вбачається, що рішенням Рожнятівського районного суду від 16 листопада 2006 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше встановленого законом мінімуму (а.с.9).

Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов № 248 від 23.02.2015 позивача виданого Небилівською сільською радою ОСОБА_3 проживає у будинку батьків, умови проживання задовільні (а.с. 7).

Син сторін по справі навчається на першому курсі Богородчанського професійного будівельного ліцею, що підтверджується довідкою № 75 з місця навчання, виданою 16.02.2015 (а. с. 8) та отримує стипендію у розмірі 275 грн і проживає у гуртожитку (проживання безкоштовне) відповідно до Довідки Богородчанського ПБЛ № 56 від 17.03.2015 (а.с. 25).

Згідно Довідки № 409 від 19.03.2015 Небилівської сільської ради ОСОБА_2 ніде не працює, трудової книжки, зі слів заявника, немає та має на утриманні троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4, що також підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 26, 27, 28).

Приписами ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, враховуючи положення ст. ст. 199, ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 182 та ч. 1 ст. 191 СК України та виходячи з того, що відповідач частково визнав позов, а позивач не надала доказів того, що доходи відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі заявлених позовних вимог зробив правильний висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1000 грн, однак без належного обґрунтування визначив їх розмір і стягнув на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 500 грн щомісячно, починаючи з 24.02.2015 по 30.06.2015.

З таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, оскільки в порушення вимог ст. 212 ЦПК України, приписів Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом належно не враховано обставини, що мають істотне значення для справи. Так судом першої інстанції не було взято до уваги те, що ОСОБА_2 має на утриманні троє неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 відповідно до копій свідоцтв про народження (а.с.26, 27, 28).

Наведене, на думку колегії суддів, є підставою для зменшення розміру аліментів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відповідно до ст. 309 ЦПК України рішення слід змінити, розмір аліментів зменшити до 300 грн, виходячи з наявних можливостей апелянта. У решті рішення залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 березня 2015 року у частині визначеного розміру аліментів змінити, зменшивши суму щомісячного платежу до 300 грн.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

О.Є. Меленко