АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7173/15 Справа № 205/6518/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Деркач Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Деркач Н.М.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Осіяна О.М.,

при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2 ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з вищевказаним судовим рішенням , ОСОБА_2 ОСОБА_3 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального, просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким визнати заповіт, що є предметом позову, нікчемним, а також стягнути з відповідачів на користь позиваки понесені нею судові витрати у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є донькою та сином ОСОБА_5, який помер 24 липня 2010 року (т.с. 1, а.с. 44).

За життя, зокрема, 01 липня 2010 року, ОСОБА_5 склав заповіт (т.с. 1, а.с. 85), в якому розпорядився, що на випадок його смерті, все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповідалось ОСОБА_2

01 липня 2010 року заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 співвідповідачем у справі, та зареєстрований в реєстрі за № 3879.

Оспорюючи зазначений заповіт і звертаючись до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, ОСОБА_2 ОСОБА_3 обґрунтовувала свої позовні вимоги тим, що в момент складання заповіту ОСОБА_5 тяжко хворів, не розумів значення своїх дій та не мав можливості ними керувати, а тому його волевиявлення не було вільним і не відповідало його волі.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 ОСОБА_3 про визнання вказаного заповіту недійсним, суд першої інстанції правильно виходив з того, що передбачені ч. 1 ст. 225, ч. 2 ст. 1257 ЦК України підстави для визнання заповіту недійсним відсутні.

Так, як правильно встановлено районним судом, за життя ОСОБА_5 не визнавався судом недієздатним та відносно нього не встановлювалась опіка або піклування.

При цьому, ухвалою суду першої інстанції від 02 вересня 2014 року (т.с. 1, а.с. 187) по справі було призначено посмертну судово психіатричну експертизу, на вирішення якої ставилось два питання, зокрема, в якому психічному стані знаходився ОСОБА_5 під час посвідчення заповіту 01 липня 2010 року та чи міг ОСОБА_5 за своїм психічним станом у зазначений час розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Згідно висновку судово психіатричного експерта № 4 від 22 січня 2015 року (т.с. 1, а.с. 225 227), ОСОБА_5 за життя, на момент складання заповіту 01 липня 2010 року, будь-яким психічним захворюванням не страждав і за своїм психічним станом, на той період часу, розумів значення своїх дій та міг ними керувати.

За таких обставин, встановивши, що на момент вчинення спірного правочину ОСОБА_5 міг усвідомлювати значення своїх дій та міг керувати ними, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність передбачених законом підстав для визнання заповіту недійсним і необхідність відмови позивачці в задоволенні її позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, викладені в обґрунтування нікчемності оспорюваного заповіту, є безпідставними і не стосуються розгляду даної справи, оскільки ухвалою районного суду від 11 червня 2015 року (т.с. 2, а.с. 9) позивачці було відмовлено в прийнятті її уточненої позовної заяви про визнання заповіту нікчемним.

Виходячи з вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України, районний суд на законних підставах відмовив ОСОБА_5 ОСОБА_3 в прийнятті її уточненої позовної заяви, оскільки, уточнивши позовні вимоги таким чином, позивачка змінила підстави позову, а тому суд першої інстанції правильно розглянув справу в межах поданого ОСОБА_5 ОСОБА_3 первісного позову.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Суд оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, обґрунтовані висновки щодо яких виклав в мотивувальній частині судового рішення.

При ухваленні судового рішення також правильно застосовані норми матеріального права у спірних правовідносинах та не допущено порушень норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: Н.М. ОСОБА_6 ОСОБА_7 Осіян