Справа № 370/2712/14ц Головуючий у І інстанції Устимчук М.Ю.
Провадження № 22-ц/780/2831/15 Доповідач у 2 інстанції Мережко М. В.
Категорія 38 22.07.2015
УХВАЛА

Іменем України

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого - Мережко М.В.

Суддів - Данілова О.М., Коцюрби О.П.

При секретарі - Нагорній Г.О.

Розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції Київської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів ,-

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що її чоловік ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами за адресою ; АДРЕСА_1.

Позивач ,як спадкоємиць першої черги за законом , відповідно до вимог статті 548 ЦК України (в редакції 1963 року) фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала з чоловіком.

Син померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_5, відповідач по даній справі , спадщину не прийняв, оскільки фактично не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини не подавав та не претендує на спадщину. Для оформлення в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадкове майно за законом на житловий будинок, необхідно пред'явити правоустановчий документ на жилий будинок.

За життя , спадкодавець не оформив належним чином вищевказане нерухоме майно, однак те, що житловий будинок належав померлому підтверджується архівною довідкою з погосподарської книги №2 за 1991-1995 роки Великокарашинської сільської ради.

Спадковий будинок розташований на земельній ділянці, яка належить позивачу на праві власності, а тому позивач просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно померлого ОСОБА_6.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02 лютого 2015 року відмовлено ОСОБА_2, ОСОБА_3 у залученні їх до участі у справі у якості третіх осіб із самостійними вимогами.( а.с. 27)

У лютому 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали , кожний окремо , зустрічні позовні заяви .

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від24 лютого 2015 року зустрічні позовні заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 повернуті їм на підставі заяв . .( а.с. 52)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2015 р. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6, яке складається з жилого будинку загальною площею 92,6 кв.м , жилою площею 65,9 кв.м., ( літ.А) , що розташований по АДРЕСА_1 , прибудови (літ. а), погрібу (літ. Під «а»); ганку (без літ.); ганку (без літ.), гаражу

( літ.Б), сараю (літ. В) , літньої кухні (літ. Г); сараю ( літ .Д), сараю (літ. Ж), убиральні (літ. З), погрібу (літ. під Г), входу в погріб (літ. К), скважини (літ.№1) та огорожі (літ.№2-4), вартістю 278 870 гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду, 3-і особи ОСОБА_2, ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду від 02 лютого 2015 року( яка не оскаржується окремо від рішення суду відповідно до ст. 293 ЦПК України) рішення суду , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішенням , яким відмовити у задоволенні позовних вимог.. В апеляційній скарзі посилалися на неповне з»ясування судом обставин , що мають значення для вирішення справи ,що висновки суду не відповідають обставинам справи , даним рішенням зачіпаються їх права та інтереси , оскільки іншого житла у них немає .

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як встановлено судом першої інстанції , ОСОБА_6, спадкодавець , помер

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с. 5)

Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ( а.с. 8-9,12).

Як видно із архівної довідки № 01 від 20 жовтня 2014 року Великокарашинської сільської ради Макарівського району , ОСОБА_6 є власником житлового будинку ( особовий рахунок НОМЕР_1) за адресою ; АДРЕСА_1 ( а.с. 12) .

Земельна ділянка, на якій розташовано спадковий будинок, площею 0,585 га, з яких 0,250 га для будівництва та обслуговування житлових та господарських споруд та 0,335 га - для ведення ОСГ належить ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого на підставі рішення виконкому Великокарашинської сільської ради №34 від 26 вересня 2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №243 . ( а.с. 7)

Як видно із архівної довідки №01-17-54 від 23 січня 2015 року Київського обласного державного нотаріального архіву, згідно архівного фонду №28 (Макарівська районна державна нотаріальна контора) , що знаходиться на зберіганні в Київському обласному державному нотаріальному архіві, після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року спадкова справа не заводилась та свідоцтво про право на спадщину не видавалось.( а.с. 22)

Позивач по справі, яка є дружиною померлого відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 ( а.с. 6), своєчасно ,протягом шести місяців після смерті чоловіка ,прийняла спадщину відповідно до вимог ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року) , оскільки проживала та користувалась житловим будинком і земельною ділянкою ,про що свідчать довідки № 32 від 03 лютого 2015 року та №71 від 25 лютого 2015 року видані сільським головою села Великий Карашин Макарівського району Київської області( а.с. 32,62) .

Відповідач по справі , ОСОБА_5 відповідно до вимог статті 549 ЦК України( в редакції 1963 року), спадщину після смерті батька ОСОБА_6 не прийняв. Про вказане свідчить і його заява подана до Макарівського районного суду про визнання позову ОСОБА_4.( а.с. 20).

Як свідчать довідки №53, 54,56 від 11 лютого 2015 року, треті особи без самостійних вимог, офіційно зареєстровані у житловому будинку по АДРЕСА_1 ( а.с. 26,37).

Відповідно до вимог ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) , спадкоємцями першої черги за законом є дружина та син померлого -ОСОБА_4, ОСОБА_5

Треті особи до спадкування, за наявності спадкоємців першої черги , не закликаються, а отже незважаючи на реєстрацію у спадковому будинку , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 як онуки спадкодавця не можуть успадкувати житловий будинок на підставі ч.2 ст.529 ЦК УРСР оскільки, їх батько відповідач по справі ОСОБА_5 на час відкриття спадщини є живим, більш того, позовні вимоги визнав в повному обсязі. ( а.с.33-34, 37 ) .

Згідно технічного паспорту на житловий будинок( а.с.8-9 ) будинок побудований у 1986 році .

Як видно із матеріалів справи , первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством.

Стаття 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ) , надає визначення термінів , які вживаються у цьому законі. Зокрема , в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення , переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно , набуті згідно із діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом , визнаються державою.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження , а не виникає у зв»язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку , передбаченому цим законом , яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Право власності на спірний спадковий будинок було набуто ще у 1986 році спадкодавцем ( ОСОБА_6) відповідно вимог до діючого на той час законодавства

На час будівництва будинку , не було передбачено, чинним на той час законодавством, обов"язкової реєстрації права власності в Реєстрі прав власності в БТІ. Така реєстрація була введена в дію в 90-х роках, але законом строку до якого повинно бути здійснено таку реєстрацію не встановлено.

Тому ОСОБА_6, який помер у 1994 році, коли діяв ЦК України ( в ред.1963 р.) не може втрачати своє право власності на належний йому житловий будинок лише тому, що він не зареєстрував своє право власності в Реєстрі прав власності БТІ. Первинна реєстрація цього будинку була проведена Великокарашинською сільською радою Макарівського району Київської області в погосподарьскій книзі ( а.с. 12) , тому апеляційної скарги , що право власності на будинок не було зареєстровано , є безпідставними.

Відповідно до ст.ст.328, 392, 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті ( ст.1218), право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст..328) та власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує право власності.

Відповідно до вимог ст. 25, 346, 328 ЦК України у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній , питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та його спадкоємцям вирішується судом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Оскільки позивач , як спадкоємець , яка прийняла спадщину в установлений законом строк, фактично стала власником даного житлового будинку, права інших осіб прийняттям спадщини, зокрема спадкового будинку, не порушуються , колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні. Що стосується доводів апеляційної скарги про порушення права щодо проживання у спірному будинку , і можливого подальшого виселення ОСОБА_3, ОСОБА_2 , наявного боргу ОСОБА_5 перед ОСОБА_4, незаконної приватизації земельної ділянки позивачем , не є предметом даного спору, а відтак не можуть бути підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування ухвали суду першої інстанції від 02 лютого 2016 року, також не підлягають задоволенню, оскільки суд першої інстанції самостійно залучив вказаних осіб в якості третіх осіб без самостійних вимог .

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції , відповідно до ст. 303 ЦПК України , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним і обґрунтованим , підстави для скасування відсутні.

Керуючись ст..ст. 303, 307,308, 313 - 315,, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

У х в а л и л а

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 березня 2015 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді