печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі - Овчаровій Я.Ю.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Міщенка А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про визнання договору недійсним та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 001833 від 08 травня 2015 року, який був укладений між ТОВ «Євролізинг Україна» та ОСОБА_3 Крім того, просить стягнути з ТОВ «Євролізинг Україна» грошові кошти у сумі 121 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 08 травня 2015 року між ТОВ «Євролізниг України», як лізингодавцем та ОСОБА_3, як лізингоодержувачем, було укладено договір фінансового лізингу № 001833. Відповідно до умов договору лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно - трактор марки «Белорус -892, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. Вартість предмету лізингу у договорі від 08.05.2015 року визначена у іноземній валюті - Євро, без прив'язки до курсу гривні, що не відповідає вимогам законодавства. Також, можливість зміни вартості товару в залежності від коливання курсу іноземної валюти не відповідає інтересам позивача та свідчить про відсутність його згоди за суттєвою умовою зобов'язання. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про наявність підстав визначених ст.ст. 203, 215 ЦК України для визнання недійсним договору № 001833.

У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні, а також у письмових запереченнях проти вимог позову заперечував у повному обсязі. Також, зазначив, що позивачем не було повністю сплачено авансового платежу та комісії за передачу предмету лізингу,в розмірі 3% від вартості предмету лізингу . що не відповідає пункту 17.1 ст. 1 Договору. Крім того, визначення в договорі грошового еквіваленту в іноземній валюті не суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки в договорі передбачено, що лізингові платежі, інші платежі розраховуються в Євро на змінній основі та підлягають сплаті в українських гривнях за обмінним курсом ЄВРО до український гривні, чинним на робочий день виписки рахунку або квитанції на сплату платежу.

Суд, заслухавши представника позивача та представника відповідача, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Судовим розглядом встановлено, що 08 травня 2015 року між сторонами ОСОБА_3 та ТОВ «Євролізинг Україна» укладено договір фінансового лізингу № 001833, відповідно до якого лізингодавець ТОВ «Євролізинг Україна» зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно - трактор марки «Белорус - 892» вартістю 18 888,89 Євро, що на дату підписання договору становить суму у розмірі 510 000, 00 грн., а лізингоодержувач (ОСОБА_3.) зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу адміністративні платежі 51 000,00 грн. та 70 000,00 грн., що разом становить суму коштів у розмір 121 000,00 грн.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що умови договору фінансового лізингу в частині визначення ціни договору в іноземній валюті є несправедливими та є свідченням про відсутність згоди позивача за суттєвою умовою зобов'язання - ціною договору.

За приписами частини другої статті 524 сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Частинами першою та другою статті 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положеннями пункту 8.1 Договору передбачено, що лізингові платежі, та інші платежі, що підлягають сплаті за Договором на користь лізингодавця відображають справедливу вартість предмета лізингу та забезпечують отримання лізингодавцем суми, очікуваної станом на дату виконання Договору відповідно до чинного курсу обміну Євро до української гривні за готівковими операціями, встановленими комерційним банком АТ «Райффайзен Банк Аваль» про продажу Євро станом на дату, коли кожен платіж підлягає оплаті.

Сторони у пункті 8.2 Договору відповідно до вимог законодавства передбачили ціну предмета лізингу як у національній грошовій одиниці так і в ЄВРО, теж саме стосується і щомісячних лізингових платежів, визначених в пункті 10.3 Договору.

До того ж, згідно з пунктом 8.3 Договору Сторони погодились, що гривневий еквівалент вартості предмета лізингу, який визначений на дату укладання даного Договору, може змінюватися у випадку зміни обмінного курсу ЄВРО до української гривні.

Відповідно до пункту 8.4 Договору підписанням даного договору лізингоодержувач підтверджує, що він повідомлений про валютні ризики під час виконання лізингоодержувачем своїх зобов'язань за цим Договором. лізингоодержувач прийняв на себе валютні ризики згідно з цим Договором.

Підтвердженням того, що зобов'язання по Договору виконуються у гривні є рахунок на оплату у сумі 70 000,00 грн. та 51 000,00 грн., які були отримані та сплачені позивачем.

Таким чином, твердження Позивача про те, що ціна Договору визначена в іноземній валюті та лізингові платежі по Договору сплачуються в іноземній валюті є безпідставними, помилковими та не підкріплені жодними належними та допустимими доказами.

За викладених обставин суд приходить до переконання про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення вимог позивача, оскільки доводи викладені ним у позові та наведені представником під час судового розгляду є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 6, 13, 202, 203, 208, 212, 525, 526, 610, 629, 639, 806-809 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.8, 10, 60, 88, 208, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євролізинг Україна» про визнання договору недійсним та стягнення коштів - відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення через Печерський районний суд м. Києва. В разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після закінчення апеляційного провадження.

Суддя Писанець В.А.