У Х В А Л А

21 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: - Ковальчук Н.М.,

суддів - Григоренка М.П., Максимчук З.М.,

секретар судового засідання - Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, продану його представником - ОСОБА_3 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним і скасування наказу та про поновлення на роботі,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним і скасування наказу та про поновлення на роботі.

Не погодившись із ухвалою суду, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що правовідносини, які виникли між ним та відповідачем з приводу його звільнення з посади генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» за своїм змістом не пов'язані з проходженням публічної служби та не носять публічно-правового характеру, оскільки він не є державним службовцем, а відтак спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Звертає увагу суду, що він уже звертався за захистом своїх порушених прав до Рівненського окружного адміністративного суду, проте суд ухвалою від 27.08.2015р. припинив провадження у зв'язку з тим, що спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. Покликаючись на порушення свого гарантованого Конституцією України права на судовий захист, просить скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Перевіривши подані докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір є публічно-правовим і таким, що виник за участю суб'єкта владних повноважень, який реалізовував у цих відносинах владні управлінські функції, у зв'язку з чим такий спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів апеляційного суду погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до с. 1 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Частиною 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Судом встановлено, що 13 січня 2014 року між Міністерством економічного розвитку і торгівлі України та ОСОБА_2 укладено контракт №1, відповідно до якого останній

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа № 569/12305/15-ц Головуючий в суді І інстанції - Кучина Н.Г.

Провадження № 22-ц 787/2035/2015 Суддя-доповідач - Ковальчук Н.М.

призначається на посаду Генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», засновником якого є Мінекономрозвитку України, на термін з 14.01.2014 року по 14.01.2017 року.

14 липня 2015 року Мінекономрозвитку України видано наказ про звільнення позивача з підстав, передбачених Законом України «Про очищення влади», п.7-2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 3).

Пункт 3 ст. 15 КАС України визначає публічну службу як діяльність на державних політичних посадах, професійну діяльність суддів, прокурорів, військову службу, альтернативну (невійськову) службу, дипломатичну службу, іншу державну службу, службу в органах влади Автономної Республіки Крим та органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державну службу», державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів.

Колегія суддів приходить до переконання, що правовідносини, які виникли між позивачем та Міністерством економічного розвитку і торгівлі України не носять публічно-правового характеру та не можуть випливати з владно-управлінських функцій останнього, оскільки Міністерство економічного розвитку і торгівлі України у спірних правовідносинах виступає виключно суб'єктом управління персоналом.

Із Статуту ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 16.07.2013 року №822, вбачається, що воно засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та є державним комерційним підприємством (п.1.1).

Згідно з п.7.3 Статуту, управління підприємством відповідно до повноважень, визначених цим Статутом та законодавством, здійснюється його генеральним директором, який призначається на посаду Уповноваженим органом управління (Міністерством економічного розвитку і торгівлі України) шляхом укладення контракту, у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність генерального директора, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади та інші умови найму за погодженням сторін.

Таким чином, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України в даному випадку не виконує владно-управлінських функцій, так як у розумінні Закону України «Про управління об'єктами державної власності» не є суб'єктом владних повноважень, оскільки в цій ситуації виникають виключно трудові відносини між позивачем, який не має статусу державного службовця, та органом управління майном.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що робота генерального директора ДП «Рівненський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», незважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, по своїй суті не є проходженням публічної служби в розумінні КАС України, а контракт є лише особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, можуть встановлюватися угодою сторін.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено порушення норм закону щодо визначення юрисдикції суду, який має розглядати спір, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала не може залишатися чинною.

За правилами п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану його представником - ОСОБА_3, задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 31 серпня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним і скасування наказу та про поновлення на роботі направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя підпис Н.М.Ковальчук

Судді: підпис М.П.Григоренко

підпис З.М.Максимчук

Згідно:суддя-доповідач Н.М.Ковальчук