27 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:
Головуючого: Качана В.Я.
Суддів: Рейнарт І.М., Барановської Л.В.
при секретарі: Мікітчак А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним пункту кредитного договору, -
У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним пункту кредитного договору.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить суд скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм ст. ст. 10, 11 ЦПК України.

Справа 761/31897/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5819/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Фролова І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Качан В.Я.
Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що27.06.2007 між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 192/06-2007, відповідно до якого банк надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 120 000,00 дол. США в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 192, 524, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Згідно ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» № 15-93 від 19.02.1993 Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують

індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» Банк здійснює діяльність, надає банківські та інші фінансові послуги в національній валюті, а за наявності відповідної ліцензії Національного банку України - в іноземній валюті. Банк має право вчиняти будь-які правочини, необхідні для надання ним банківських та інших фінансових послуг та здійснення іншої діяльності.

Із п. 5.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001, вбачається, що письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій згідно з Декретом КМУ.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент укладення кредитного договору № 192/06-2007 від 27.06.2007 в іноземній валюті відповідач ПАТ КБ «Надра» мав банківську ліцензію на право здійснювати банківські операції № 21 від 26.10.1993, письмовий дозвіл НБУ на право здійснення банківських операцій № 21-2 від 23.08.2002, додаток до дозволу НБУ № 21-2 від 04.11.2005 з правом залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене та обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог, оскільки видача кредиту в іноземній валюті ПАТ КБ «Надра» було здійснено відповідно до вимог чинного законодавства, а саме, за наявності банківської ліцензії на право здійснювати банківські операції № 21 від 26.10.1993, письмового дозволу НБУ на право здійснення банківських операцій № 21-2 від 23.08.2002, додатку до дозволу НБУ № 21-2 від 04.11.2005 з правом залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Підстави для задоволення позовних вимог в межах ст. 215 ЦК України відсутні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до обставин справи, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійсним пункту кредитного договору залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: