Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області у складі:

головуючого: судді Максимчук З.М.,

суддів: Шимківа С.С., Рожина Ю.М.,

секретаря судового засідання: Шептицької С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10017/0106 філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості по кредиту,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10017/0106 філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 494 884, 85 гривень.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що порука ОСОБА_1 згідно договору від 13.06.2008 року № 2650/1 припинила свою чинність ще в червні 2011 року.

Зазначає, що 17.12.2010 року банк своїм листом № 126 вимагав у ОСОБА_1 виконати зобов»язання за кредитним договором у повному обсязі, а також заборгованості по пені до 25.12.2010 року. Таким чином кредитор змінив на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України ________________________________________________________________________________

Справа № 564/1773/14-ц Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_4

Провадження № 22-ц/787/1510/2015 Суддя-доповідач - ОСОБА_5

строк виконання основного зобов»язання, а передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з 25.12.2010 року.

Покликаючись на ч.4 ст.559 ЦК України доводить, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов»язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов»язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов»язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки після зміни строку виконання зобов»язання в порядку ч.2 ст.1050 ЦК України та встановлення його до 25.12.2010 року, банк повинен був пред»явити позов про стягнення боргу не пізніше 25.06.2011 року, чого зі сторони банку здійснено не було, що стало наслідком припинення поруки ОСОБА_1

Просить рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16.03.2015 року в частині стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_1 скасувати та відмовити в задоволенні позову в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 ч.1 п. 3 , 4 підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки зобов"язання за основним договором не виконано, заборгованість за кредитним договором та процентам за користування кредитом не погашена, то відповідно до ст.554 ЦК України дана заборгованість має бути стягнута солідарно з боржника та поручителя.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

В частині задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача заборгованості по кредиту, заборгованості по процентам за користування кредитом, пені по основному боргу, пені по відсотках, три відсотки річних по основному боргу, три відсотки річних за прострочену заборгованість по відсотках, інфляційні втрати по несвоєчасній сплаті боргу та відсотків рішення суду першої інстанції не оскаржене, а тому у відповідності до ч.1 ст.303 ЦПК України та роз»яснень п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційним судом не перевіряється.

Судом установлено, що 13 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10017/0106 філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк»/правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України»/ та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2650, за умовами якого банк надав, а ОСОБА_3 мав повернути кредит в сумі 1 000 000,00 гривень не пізніше 12 червня 2018 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 19,7 % відсотків річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах в строки, визначені кредитним договором.

Пунктом 1.5 Кредитного договору № 2650 від 13.06.2008 року передбачалось, що позичальник зобов»язався щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, проводити погашення кредиту рівними частинами в сумі 8333,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця видачі кредиту, починаючи з 01.07.2008 року на рахунки позичальника. Останній платіж в рахунок погашення кредиту та сплати нарахованих банком процентів здійснити не пізніше 12.06.2018 року. /а.с.5/

В забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_3 по кредитному договору між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10017/0106 філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 2650/1, за умовами яких поручитель поручався перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов»язання за кредитним договором № 2650 від 13.06.2008 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Відповідно до п.4.1 вищезазначеного договору поруки вбачається, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов»язання за кредитним договором.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов»язань по кредитному договору № 2650 від 13.06.2008 року не пред»явить вимоги до поручителя./а.с.9/

ОСОБА_3 (а, відтак, і поручитель ОСОБА_1П.) взяли на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 12 червня 2018 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) рівними частинами в сумі 8333,00 гривень та сплачувати проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом щомісячно не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Взяті на себе зобов"язання банк виконав в повному обсязі, відповідач належним чином умови договору не виконував, допустив заборгованість.

Відповідно до п.3.4 Кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту в цілому, або у визначеній банком частині, сплатити проценти за його користування та інших платежів, що належить до сплати за цим договором,

у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником будь-яких зобов»язань у випадку, зокрема, затримання сплати частини кредиту та або процентів за користування кредитом, належних до сплати комісійних винагород та інших платежів за цим договором на один календарний місяць

Пунктом 3.4. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов»язаний виконати вимоги банку щодо дострокового повернення суми кредиту, належних до сплати процентів, та інших платежів відповідно до умов цього договору протягом місяця, тридцяти календарних днів з дати одержання такої вимоги від банку.

17.12.2010 ВАТ «Державний ощадний банк» надіслав основному боржнику ОСОБА_3 та поручителю ОСОБА_1 повідомлення про дострокове повне виконання зобов'язань за кредитним договором, в якому вимагав сплатити станом на 17.12.2010 року 964 225,29 гривень боргу, з яких: основний борг складав 758 343,00 гривень, просрочка основного боргу 115 472,18 гривень, нараховані та несплачені відсотки 14 148,62 гривні, просрочені нараховані відсотки 39 261,49 гривень, пеня 37 000,00 гривень. / а.с.11-12/

Згідно з вимогами ВАТ «Державний ощадний банк України» відповідач та поручитель повинні сплатити в повному обсязі зазначену у вимозі суму не пізніше 25 грудня 2010 року. Також банк у вказаному повідомленні зазначив, що у разі невиконання цих вимог питання про стягнення заборгованості будуть вирішувати у судовому порядку, таким чином банк використав передбачене ч.2 ст.1050 ЦК України та п.3.4 договору право на односторонню зміну умов кредитного договору.

В матеріалах справи на а.с. 13-14 міститься вимога банку від 06.02.2014 року, відповідно до якої банк вимагав у ОСОБА_3 і ОСОБА_1 повернення всієї суми Кредиту та здійснення платежів за нарованими процентами за користування кредитом та інших платежів у сумі 1 021 077, 93 гривні, у тридцятиденний строк.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Разом із тим за положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі, якщо банк не скористався таким правом, зобов»язання за договором поруки припиняються після спливу такого строку. Пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову.

Позов до поручителя банк пред»явив 06.08.2014 року.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 пояснив, що вказане повідомлення ОСОБА_1 отримала в грудні 2010 року.

Банк звернувся з вимогою до поручителя ОСОБА_1 06.08.2014 року.

Представник банку в судовому засіданні пояснив, що відомості про дату отримання відповідачами повідомлення банку про наявність заборгованості та про дострокове погашення кредиту від 17.12.2010 року в банку відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником.

Згідно з ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

З вказаного випливає, що у зв»язку з отриманням у 2010 році вимоги банку про дострокове погашення заборгованості по кредиту, строк виконання основного зобов»язання за кредитним договором змінено згідно умов цього договору.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобов»язання передбачений ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

Саме таку правову позицію висловлено Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року в справі 6-20 цс14 та від 17.09.2014 року в справі 6- 53цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Разом з тим, після 25.12.2010 року сторони продовжили виконувати свої права та обов»язки відповідно до первинних умов кредитного договору щомісячними платежами погашення кредиту й сплати процентів до 30.07.2013 року коли боржник перестав погашати кредит.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що заборгованість виникла у боржника, з приводу якої заявлено позов, з 30.07.2013 року до серпня 2014 року у зв»язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним.

Колегія суддів критично відноситься до пояснень представника банку в суді апеляційної інстанції про те, що з вимогою до боржника і поручителя про дострокове погашення заборгованості банк звернувся в лютому місяці 2014 року, а повідомлення, які містяться в матеріалах на а.с. 11-12 не носять характеру вимоги, а слугували інформаційним листом і не можуть бути взяті до уваги при ухваленні рішення, оскільки вони не відповідають вимогам змісту вищезазначених норм діючого законодавства.

За таких обставин, колегія суддів рахує, що виходячи з положень другого речення ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов»язання за договором кредиту повинно було пред»явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання, так як відповідно до повідомлення банку від 17.12.2010 року кредит повинен бути погашений одноразовим платежем до 25.12.2010 року.

Таким чином, вбачаються підстави до задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитним договором № 2650 від 13.06.2008 року, укладеним між ВАТ "Державний ощадний банк України" і ОСОБА_3 з ухваленням нового рішення про відмову в позові в цій частині.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 16 березня 2015 року в частині солідарного стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 та в частині солідарного стягнення судових витрат з ОСОБА_1 в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ № 10017/0106 філії Рівненського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості по кредиту - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: З.М. Максимчук

Судді: С.С Шимків

ОСОБА_6