н/п 2/490/3271/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., при секретарі Костюк Г.О.,

за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 28.05.2015р. звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності, просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул.Клубна, 5 в с.Варварівка у м.Миколаєві, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови до кута її житлового будинку, звільнити відмосток житлового будинку, визначити порядок суміжного землекористування земельними ділянками №5 ві №5/1 по вул.Клубна, встановити межі вказаних земельних ділянок та забезпечити вільний доступ для обслуговування будинку, стягнути із відповідача в порядку відшкодування майнової шкоди 24360 грн., та моральної шкоди 6090 грн.

В обгрунтуваня позову зазначено, що позивачу на праві власності належить домоволодіння по вул.Клубна, 5 у с.Варварівка м.Миколаїв, відповідачу належить сусіднє домоволодіння по вул.Клубна, 5/1 у с.Варварівка м.Миколаїв, у 2008р. відповідач самовільно побудував гараж, прибудувавши його до кута житлового будинку №5, у 2013р. відповідач перебудував його у літню кухню, піднявши стіни і дах, при цьому пошкодив капітальну стіну і дах будинку позивача. Вказана прибудова знаходиться впритул до будинку позивача, чим порушені будівельні норми, що відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни має бути не менш, ніж 1 м, при цьому повино бути забезпечено влаштування необхідних інженерно-технічних заходів для запобігання стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок.

При зовнішньому огляді даху будинку позивача комісією адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради виявлено пошкодження шиферної покрівлі та негерметичне примикання коньків.

Відповідач закрив прохід навколо будинку, чим створив перешкоди для його обслуговування. На відмостку з правої частини будинку, відповідач склав будівельні матеріали.

Вищевказані дії відповідача призвели до негативних наслідків: пошкодження стіни і даху будинку, затікання води і появу плісняви на стелі та стінах житлової кімнати, в якій мешкає малолітня дитина - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідач з труби газозабезпечення будинку позивача влаштував сушилку для білизни, навісив мотузку та чіпляє випрані речі для сушки, внаслідок чого у кутку кімнати, де живе малолітній онук позивачки, постійно сиро, дитина хворіє.

З метою усунення заподіяної шкоди, дочка позивачки була змушена здійснити ремонт покрівлі і кімнати, в якій живуть діти, загальна вартість витрат на проведення ремонту склала 24360 грн.

Порушення законних прав позивача призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків та необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, заподіяну моральну шкоду позивач оцінила у 6090 грн.

Ухвалою суду від 09.09.2015р. до участі у справі в якості третьої особи залучено Миколаївську міську раду.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали позов у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 із позовом не згоден, вказав, що відповідач будь-яких порушень прав позивача не вчиняв, та жодних доказів на підтвердження своїх доводів позивач не надала, у задоволенні позову просить відмовити.

Представники третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, рішення суду залишають на розсуд суду.

Суд, вислухавши представників позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, представників третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва від 09.08.1977р. про право на спадщину за заповітом ОСОБА_6 належить 29/100 домоволодіння за адресою: вул. Клубна, буд.№5 у м.Миколаєві /а.с. 16/.

71/100 вказаного домоволодіння належало ОСОБА_9, чоловікові позивача (що підтверджується свідоцтвом про шлюб а.с. 5) на підставі договору дарування від 16.02.1976р. /а.с. 17-18/. ОСОБА_9 помер 26.08.2008р. /а.с. 14/.

Як пояснили представники позивача, позивачка проживала із чоловіком на день смерті, однак, свідоцтво про право на спадщину не оформила.

Згідно витягу про реєстрацію права власності про нерухоме майно, ОСОБА_10 є власником житлового будинку по вул.Клубна, 5/1 у м.Миколаєві /а.с. 75/.

Земельні ділянки для обслуговування житлових будинків сторони у власність не отримували.

Згідно акту від 03.02.2015р., будівля по вул. Клубній, 5/1 побудована на межі земельних ділянок з порушенням ДБН 360-92, що призвело до замокання внутрішніх приміщень житлового будинку №5 по вул.Клубна. Пhи обстеженні житлової кімнати на стелі спостерігається відшарування штукатурного покриття, також виявлено негерметичність покрівлі - пошкодження шиферу. Самовільною забудовою не встановлені необхідні інженерно-технічні заходи, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів на територію суміжних ділянок /а.с. 23-24/.

Листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 18.02.2015р. на звернення ОСОБА_1 щодо самовільного будівництва ОСОБА_11 надіслано акт від 03.02.2015р. та запропоновано для встановлення причини можливого порушення несучої конструкції житлового будинку та появи плісняви на стелі житлової кімнати, звернутись до компетентних організацій, що мають відповідну ліцензію /а.с. 21/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Представникам позивача було роз'яснено обов'язок надавати належні та допустимі докази на підтвердження своїх доводів, та право заявляти клопотання про призначення відповідних експертиз, для з'ясування обставин, що потребують спеціальних знань, однак цим правом представники позивача не скористались, представник позивача ОСОБА_2 вказав, що належним та допустимим доказом є пояснення позивача. При цьому клопотаннь про допит позивача чи його представників в якості свідків, в порядку, передбаченому ст. 62 ЦПК України, не надходило.

Позивачем заявлені вимоги про зобов'язання відповідача усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: вул.Клубна, 5 в с.Варварівка у м.Миколаєві, шляхом знесення самочинно збудованої прибудови до кута її житлового будинку, звільнити відмосток житлового будинку.

Згідно ст. 376 ч. 1, 4 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України) (р. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30 березня 2012 року № 6,).

Однак, позивачем не надано доказів, що гараж, побудований відповідачем на земельній ділянці, що знаходиться у користуванні позивачки. Крім того, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення її прав, передбачених ст.ст. 57-59 ЦПК України, які б свідчили, що саме порушення, допущені відповідачем під час побудови гаражу є причиною наявності вологи, плісняви, порушення несучої конструкції стіни у належному їй будинку, та покрівлі будинку. Відповідачем хоча й самовільно побудований спірний гараж, але це не є достатньою, самостійною підставою для задоволення позову.

Заявивши вимоги про визначення порядку суміжного землекористування земельними ділянками №5 і №5/1 по вул.Клубна, позивач не надала доказів на підтвердження того, що межі вказаних земельних ділянок виділені в натурі.

Встановлення меж земельних ділянок здійснюється відповідними землевпорядними органами, в порядку, передбаченому відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» з дотриманням процедури, визначеною Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Держкомзему від 18 травня 2010 р. № 376 та Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 4 травня 1999 р. № 43.

Позивач не позбавлена можливості звернутись до зазначених землевпорядних органів для вирішення вказаного питання, наразі у суду відсутні підстави для задоволення вказаних вимог.

Щодо вимог про забезпечення вільного доступу для обслуговування будинку, то позивачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності перешкод у обслуговуванні будинку.

Заявляючи вимоги про відшкодування майнової шкоди 24360 грн., та моральної шкоди 6090 грн., позивач вказала, що через неправомірні дії відповідача, ОСОБА_1 здійснила ремонт покрівлі і кімнати у будинку, на що витратила 24360 грн.

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Таким чином, для відшкодування заподіяної шкоди необхідно встановити, з огляду на наведені положення закону, факт порушення прав позивача, вину відповідача у заподіянні шкоди та причинно-наслідковий зв'язок між шкодою та діями останнього.

Однак, позивачем не надані докази на підтвердження того, яка саме була заподіяна шкода, чи є причинний зв'язок між діями відповідача та наслідками у вигляді заподіяної шкоди. Крім того, позивач не надала доказів, на підтвердження понесених витрат у розмірі 24360 грн., та що саме вона понесла ці витрати по усуненню наслідків заподіяної шкоди, так як у позові зазначено, що такі витрати понесла ОСОБА_1

Зважаючи на вищевикладене, підстав для задоволення вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, судом не встановлено.

За такого, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову за необгрунтованістю та безпідставністю вимог.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 30, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 22, 23, 376, 1166, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності, треті особи Служба у справах дітей адміністрації Центрального району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, Миколаївська міська рада, - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.В.Мамаєва