АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Винту Ю.М., Кулянди М.І.

секретар Паучек І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 5 березня 2015 року,

встановила:

В січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 32 329 гривень 85 копійок.

Посилалося на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 11 863 гривні 20 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим строком повернення коштів до 20 травня 2009 року.

Внаслідок неналежного виконання обов'язків за кредитним договором відповідач станом на 25 листопада 2014 року має заборгованість в сумі 90 544 гривні 9 копійок, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9 367 гривень 55 копійок, заборгованості по процентам за користуванням кредиту в сумі 33 974 гривні 91 копійка, комісії в сумі 1708 гривень 32 копійки та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 45 493 гривні 31 копійка.

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 5 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто за вищевказаним кредитним договором 60 229 гривень 95 копійок.

Позивач визначив суму заборгованості за кредитним договором в сумі 30 314 гривень 14 копійок шляхом віднімання стягнутої суми заборгованості за заочним рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2012 року від нарахованої суми станом на 25 листопада 2014 року. Однак позивач включив в суму боргу пеню та штраф, які були предметом позову, який розглянутий судом у 2012 році.

Оскільки ухвалене судове рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором, то нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки поза строком дії кредитного договору законом на передбачено. Разом із тим виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Позовних вимог про стягнення сум з підстав, передбачених правилами статті 625 ЦК України позивач не заявляв.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, за змістом ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5 роз'яснено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи і це правильно встановлено судом першої інстанції відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 11 863 гривні 20 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 процентів на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Внаслідок неналежного виконання обов'язків за кредитним договором відповідач станом на 25 листопада 2014 року має заборгованість в сумі 90 544 гривні 9 копійок, що складається з заборгованості за кредитом в сумі 9 367 гривень 55 копійок, заборгованості по процентам за користуванням кредиту в сумі 33 974 гривні 91 копійка, комісії в сумі 1708 гривень 32 копійки та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в сумі 45 493 гривні 31 копійка.

Заочним рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2012 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто за вищевказаним кредитним договором 60 229 гривень 95 копійок.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

В результаті ухвалення заочного рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 11 травня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 60 229 гривень 95 копійок заборгованості за вищевказаним кредитним договором припинилися правовідносини сторін щодо сплати чергових платежів.

Разом із тим у позивача виникає грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих відсотків, які стягнуті з відповідача за вищевказаним заочним рішенням, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену статтею 625 ЦК України.

Вимог про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України банк не заявляв.

Враховуючи зазначені вище обставини колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення у справі допустив порушення положень ст.ст. 559, 638, 640 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи апелянт пред'являючи позов до суду не врахував, що нарахування відсотків за користування кредитом, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 5 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: