Справа № 161/7536/15-ц
Провадження № 2/161/2645/15
У Х В А Л А

04 вересня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом Якар Сезай до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

В судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про звернення з запитом до компетентного органу іноземної держави про надання правової допомоги для отримання доказів і зупинення провадження в даній цивільній справі на підставі цього.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

При цьому питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК ( 1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК ( 1618-15) може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд сприяє здійсненню прав сторін у випадках, встановлених цим Кодексом

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім того ч. 1 ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так суд вважає, що не можливо обмежити сторону у праві подання тих доказів які вона вважає за необхідне подати за умови належного обґрунтування того, що такий доказ може підтвердити або спростувати, в той же час суд сприяє у здійсненні сторонами свого беззаперечного права на подання своїх доказів в разі неможливості їх отримання іншим шляхом, при цьому суд повинен враховувати положення ч. 1 ст. 415 ЦПК Ураїни відповідно до якого у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

В той же час не можливо на думку суду не врахувати тої обставини, що одним із визначальних доказів у справі є висновок судово генетичної експертизи.

Заслухавши думку сторін по справі, врахувавши заперечення представника позивача проти задоволення клопотання, представника відповідача враховуючи принцип змагальності сторін, визначений ст. 10 ЦПК України ЦПК України суд прийшов до висновку, що клопотання представника відповідача не підлягає до адоволення з підстав передчасності.

Керуючись ст. 213, 215 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача відмовити за передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь