Справа № 550/238/15-ц
Провадження № 2/550/116/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2015 року утівський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді Антонова А.А., при секретарі судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Чутове справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И В :

31.03.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі Банк) про стягнення коштів за договором банківського вкладу та захист прав споживачів, а 08.04.2015 р. надала заяву про зменшення позовних вимог та їх уточнення.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і повідомив, що він 06.01.2015 р. уклав договір-заяву (надалі - Договір-заява) про банківський строковий вклад (депозит) «ОСОБА_1 гроші» на 3 місяці в національній валюті та 06.01.2015 р. вніс 100 000 грн., а 30.03.2015 р. ще 80 000 грн. 06.04.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода до Договору-заяви від 06.01.2015 р., згідно якого сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 171 000 грн. строком по 06.10.2015 р. 07.04.2015 р. позивач подав до Банку заяву про повернення йому грошових коштів у розмірі 171 000 грн., але на день розгляду справи Банк грошові кошти не повернув, а тому просить стягнути з Банку 171 000 грн. Одночасно позивач повідомив, що відповідно до ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу банк зобов'язаний видати йому вклад на першу вимогу, та що з Основними умовами залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Банку (надалі - Основні умови) працівники Банку його не ознайомлювали та їх він не підписував.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Встановлено, що 06.01.2015 р. позивач уклав з Банком Договір-заяву № 331832/278745/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) «ОСОБА_1 гроші» на 3 місяці в національній валюті та в той же день, згідно квитанції № 18599173/441, на депозитний рахунок вніс 100 000 грн., а 30.03.2015 р., згідно квитанції № 18, вніс ще 80 000 грн.

06.04.2015 р. між сторонами була укладена додаткова угода № 2 до Договору-заяви № 331832/278745/3-15 про банківський строковий вклад (депозит) Ф&К «ОСОБА_1 гроші» в національній валюті від 06.01.2015 р., яка, відповідно до п. 3 Додаткової угоди, є невід'ємною частиною Договору-заяви, згідно якої сторони домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 171 000 грн. строком по 06.10.2015 р.

Банк 07.04.2015 р. отримав заяву позивача від 07.04.2015 р. про повернення грошових коштів у розмірі 171 000 грн., але грошові кошти не повернув.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Згідно п. 5 Договору-заяви від 06.01.2015 р. вкладних має право вимагати дострокового повернення суми Вкладу протягом строку, визначеному п. 1 цього Договору-заяви, у порядку та на умовах, викладених у п. 5.3 Основних умов.

Відповідно до п. 5. 3 Основних умов повернення Строкового вкладу, до дати закінчення строку розміщення Вкладу, визначеного Договором-заявою, вважається достроковим поверненням Вкладу із розірванням Договору. У випадку дострокового розірвання Договору за ініціативою Вкладника, Вкладник для повернення Вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви у 2-х примірниках.

У п. 9 Договору-заяви зазначено, що Вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невідємними частинами. Також Вкладник підписанням цього Договору-заяви підтверджує факт ознайомлення з Основними умовами, чинними на дату підписання Банком та Вкладником цього Договору-заяви, погоджується з положеннями Основних умов у повному обсязі, бере на себе права та обов'язки, що визначені Основними умовами, та безумовно зобов'язується їх виконувати.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Судом встановлено, що Основні умови, п. 5.3 яких установлено, що Вкладник для повернення вкладу зобов'язаний повідомити про це Банк не менш ніж за 10 банківських днів до передбачуваної дати розірвання Договору шляхом надання до Банку відповідної заяви, виходячи зі змісту п. 9 Договору-заяви, не містять підпису відповідача. У звязку із цим доводи позивача про неознайомлення його з Основними умовами не можна визнати необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду України № 6-16цс15 від 11.03.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що позивач є власником грошових коштів в розмірі 171 000 грн., які знаходяться на депозитному вкладі в установі Банку, який повинен був видати вклад позивачу на його першу вимогу, що Банк не зробив.

Таким чином, суд позов підлягає задоволенню, та з Банку на користь позивача повинна бути стягнуті грошові кошти в розмірі 171 000 грн. за договором банківського вкладу.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 4, 5, 18, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 202, 203, 207, 316-319, 321, 386, 509, 526, 1058-1061, 1060 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 171 000 (сто сімдесят одну тисячу) грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави 1 710 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Чутівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий

Повний текст рішення виготовлений 24.04.2015 р.