Провадження №22-ц/784/1056/15
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції - Гуденко О.А.
Доповідач апеляційного суду - Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Шаманської Н.О.,

суддів - Данилової О.О., Лівінського І.В.,

при секретарі судового засідання - Орельській Н.М.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3, представника відповідача - Терзієва М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивача - ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 року, ухваленого за позовом

ОСОБА_5

до

публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль»

(далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»)

про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 р. ОСОБА_5 звернувся з позовом до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання поруки припиненою.

Позивач зазначав, що 8 та 13 вересня 2011 р. між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» були укладені кредитні договори № 010/42-0-1/11-164 та № 010/42-0-1/11-169 відповідно.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_5 укладено договори поруки № 12/42-0-1/11-451 від 8 вересня 2011 р. та № 12/42-0-1/11-458 від 13 вересня 2011 р.

Посилаючись на те, що ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18 липня 2014 р. ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» ліквідовано та його основне зобов'язання, в тому числі, за вищезазначеними кредитними договорами визнано судом припиненими, уточнивши в подальшому позовні вимоги, позивач остаточно просив припинити його зобов'язання за договорами поруки № 12/42-0-1/11-451 від 8 вересня 2011 р. та № 12/42-0-1/11-458 від 13 вересня 2011 р.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 р. в задоволенні позову ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача - ОСОБА_3 просив скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на необґрунтованість судового рішення та порушення норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справі, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 8 вересня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» в особі директора ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 010/42-0-1/11-164, за умовами якого відкрито невідновлювальну кредитну лінію в розмірі 1 441 336, 41 грн. зі сплатою 15 % річних за графіком погашення (додаток № 1 до кредитного договору), який є невід'ємною частиною договору.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 8 вересня 2011 року між банком та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого останнім взято на себе зобов'язання відповідати у повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, що випливали з кредитного договору.

Також, 13 вересня 2011 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» в особі директора ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 010/42-0-1/11-169 в рамках Генерального кредитного договору від 24.01.2008 року, за умовами якого відкрито невідновлювальну кредитну лінію з видачею кредиту траншами в загальному розмірі 3750 669, 07 грн.

Для забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором також 13 вересня 2011 року між банком та позивачем було укладено договір поруки, відповідно до п. 1.1 якого останнім взято на себе зобов'язання відповідати у повному обсязі по зобов'язаннях позичальника, що випливали з кредитного договору.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10 липня 2013 року стягнуто з ПП «Торговий Дім «Укрспецтехсервіс» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 683 473 грн. 80 коп. заборгованості за кредитним договором № 010/42-0-1/11-169 та 1 390 274 грн. 11 коп. заборгованості за кредитним договором № 010/42-0-1/11-164, а також судовий збір. На виконання зазначеного рішення, видано 26 липня 2013 року Наказ господарського суду Миколаївської області.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 6 вересня 2013 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 3 683 473 грн. 80 коп. заборгованості за кредитним договором № 010/42-0-1/11-169 та 1 390 274 грн. 11 коп. заборгованості за кредитним договором № 010/42-0-1/11-164.

На виконання вказаного рішення 8 листопада 2013 року судом видано виконавчий лист № 2/487/2261/13 та відділом державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження. Відповідно до Довідки від 10 лютого 2015 року Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у Миколаївській області, станом на теперішній час триває проведення виконавчих дій з примусового виконання зазначеного рішення.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18 липня 2014 року ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» визнано банкрутом та ліквідовано, вирішено вважати погашеними вимоги кредиторів в тому числі і заборгованість перед ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

Підприємство ліквідовано як юридичну особу з 5 серпня 2014 року на підставі зазначеної ухвали господарського суду, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Отже, визнання боржника ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс» банкрутом та його ліквідація відбулися після винесення судом рішення про виконання зобов'язання поручителями.

За змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством (п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року № 8).

Приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, рішеннями Європейського суду з прав людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99,§ 77, від 25 липня 2002 року, Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22 листопада 2007 року одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути постановлено під сумнів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки рішення суду про стягнення з поручителя заборгованості ухвалено до визнання банкрутом ПП «Торговий дім «Укрспецтехсервіс», то в даному випадку визнання підприємства банкрутом вподальшому не впливає на виконання рішення суду та не припиняє поруки, а тому доводи апелянта колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції в цій частини.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення в апеляційному порядку й надане представником апелянта в засідання судової колегії ухвала Заводського районного суду м. Миколаєва від 2 квітня 2015 р. про скасування заочного рішення цього ж суду від 6 вересня 2013 р. про стягнення кредитної заборгованості з поручителів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З аналізу вищезазначених норм, вбачається, що апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції на час його винесення.

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення оскаржуваного рішення, заочне рішення Заводського районного суду від 6 вересня 2013 р., яке стало підставою для ухвалення оскаржуваного рішення, було таким, що набрало законної сили. Скасування вподальшому судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення, яке оскаржується, може бути підставою для перегляду цього рішення за правилами глави 4 розділу 5 ЦПК України, а не підставою для скасування цього рішення в апеляційному порядку.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: