У Х В А Л А

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гончара В. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Карпенко С. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору від 06 квітня 2007 року № ZPXRRX48310604, звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з відповідача 48 883 грн 53 коп. заборгованості за вказаним договором та 488 грн 84 коп. судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, сплив, а поважних причин такого пропуску позивачем не наведено.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 06 квітня 2007 року ОСОБА_3 звернулася до Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», із заявою, на підставі якої відповідачу було надано кредит у розмірі 2 638 грн 80 коп. зі сплатою 12 % річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 05 квітня 2008 року включно.

Кредит надано відповідно до Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (далі - Умови), з якими ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчить її підпис у заяві про надання кредиту.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Обґрунтовуючи підстави позову, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилалось на те, що ОСОБА_3 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 18 жовтня 2013 року утворилась загальна заборгованість за кредитом у розмірі 48 883 грн 53 коп., із яких: 12 485 грн 87 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 686 грн 80 коп. - заборгованість за комісією за користування кредитом, 32 906 грн 88 коп. - пеня, 500 грн - штраф (фіксована складова) та 2 303 грн 98 коп. - штраф (процентна складова), яку позивач і просив стягнути на свою користь.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Підставою для збільшення позовної давності є договір.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Із Умов, доданих до позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк», вбачається, що строк позовної давності щодо вимог про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором становить 5 років (п. 5.5).

Згідно із випискою за рахунком № НОМЕР_1, відкритим на ім'я ОСОБА_3, останній платіж нею було здійснено 28 квітня 2014 року (а. с. 88), про що не заперечувала і сама відповідач (а. с. 62).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди на зазначене уваги не звернули, Умов, які діяли на момент укладання кредитного договору, не дослідили, не перевірили, чи була ОСОБА_3 ознайомлена із зазначеними Умовами, якщо так, то якими доказами таке підтверджується.

Таке має значення для правильного визначення моменту, з якого почався перебіг строку позовної давності, визначення періоду нарахування заборгованості та вирішення спору в цілому.

З огляду на таке висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності є передчасними.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 15 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. П. Гончар

Судді: В. І. Амелін

С. О. Карпенко

Д. О. Остапчук

В. О. Савченко