Справа № 127/5665/15-ц
Провадження 2/127/2862/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Коберник О.Л.

з участю відповідача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

26.03.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів. Мотивувала тим, що з 21.10.1995 року знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 27.02.1997 року у них народився син ОСОБА_4, який є повнолітнім, студентом денної форми навчання Вінницького технічного коледжу. 10.06.2001 року народився син ОСОБА_5. Діти проживають із позивачкою, знаходяться на її утриманні. Останні пять місяців сторони проживають окремо. Відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, що спонукало позивача звернутись до суду із даним позовом. Просила стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6, який продовжує навчатись у Вінницькому Технічному коледжі, в розмірі 300 грн. щомісяця, від дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення 23-річного віку; стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що відповідач матеріально допомагає дітям, але дуже незначними сумами. Вона отримує зарплату приблизно 2200 грн. і цих коштів також недостатньо для утримання двох синів, які проживають з нею. Син ОСОБА_6 є повнолітнім і продовжує навчатись на денній формі навчання, тому не може самостійно заробляти, потребує допомоги батьків. Син ОСОБА_7 ще навчається у школі. Наголосила, що відповідач не приймає участі у вихованні їх дітей.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково. Погодився сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина. Зауважив, що він працює і його заробітна плата складає 950 грн., має іншу сімю. Своїм дітям він допомагає по мірі своїх можливостей. Зокрема, декілька разів давав 1500 грн., 1000 грн., на картку переводив кошти для обох дітей, поповнював рахунки мобільних телефонів. Крім того, на старшого сина оформив право власності на автомобіль. Наголосив, що знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має можливості сплачувати аліменти на старшого повнолітнього сина з урахуванням того, що буде сплачувати аліменти на молодшу дитину.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги визнала частково, пояснила, що відповідач не має можливості допомагати старшому сину.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_4 позов підтримав, суду пояснив, що його батьки проживають окремо, а він та молодший брат живуть з мамою. Він є повнолітнім, однак продовжує навчатись на денній формі на 3-му курсі у Вінницькому технічному коледжі, отримує стипендію в сумі 500 грн. і потребує матеріальної допомоги від батьків. Батько допомагав йому та брату матеріально, перераховував кошти на його картку, поповнював рахунки мобільних телефонів, переоформив на нього право власності на автомобіль, але їм недостатньо цієї допомоги.

Вислухавши пояснення позивача, відповідача, його представника, третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Колюча) зареєстрували шлюб 21.10.1995 року (а.с. 8) і є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 9) та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10), які проживають з матірю і знаходяться на її утриманні. Шлюб сторін не розірваний, однак, відповідач проживає окремо від сім`ї.

Відповідач ОСОБА_2 працює ветеринарним лікарем ТОВ «Ветагент» і з 01.02.2015 року йому встановлений неповний робочий день тривалістю 20 год. на тиждень (4 год. в день) з оплатою за фактично відпрацьований час в розмірі 50% від посадового окладу. З довідки про доходи ОСОБА_2, виданої ТОВ «Ветагент» вбачається, що за лютий та березень 2015 року нараховано по 950 грн. зарплати. Доказів про отримання відповідачем інших доходів сторони не надали.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено квитанціями, виданими ПАТ КБ «Приватбанк», відповідач частково надає матеріальну допомогу обом синам шляхом поповнення рахунків на мобільних телефонах своїх синів: на номер НОМЕР_1: 19.11.2014 року 40 грн.; 31.12.2014 року 40 грн.; 26.02.2015 року 40 грн., 28.03.2015 року 50 грн.; на номер НОМЕР_2: 19.11.2014 року 40 грн.; 31.12.2014 року 40 грн.; 26.02.2015 року 40 грн., 28.03.2015 року 50 грн. Крім того, відповідач перераховував на платіжну картку ОСОБА_4 21.02.2015 року 1002 грн., 27.02.2015 року 502,50 грн.

В судовому засіданні сторони також визнали, що відповідач по мірі можливості матеріально допомагає своїм синам повнолітньому ОСОБА_4 та неповнолітньому ОСОБА_5.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини, той, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні розміру аліментів на неповнолітнього сина Андрія суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, те, що відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно працевлаштований та отримує стабільну заробітну плату, тому суд приходить до висновку, що 1/4 частка від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка буде стягуватись як аліменти на сина, буде обґрунтованою та законною.

Син ОСОБА_4 є повнолітнім, проте навчається на денній формі у Вінницькому технічному коледжі на 3 курсі за спеціальністю «Конструювання, виробництво та технічне обслуговування радіотехнічних пристроїв», на бюджетній основі, отримує стипендію в розмірі 500 грн. Строк навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року (а.с. 5).

Самостійного заробітку ОСОБА_4 не має і частково перебуває на утриманні матері, тому потребує матеріальної допомоги.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні син, дочка навчаються і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм

Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст. 60 СК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, а саме, що повнолітній син ОСОБА_6 потребує матеріальної допомоги, оскільки проживає з матір`ю, навчається і отримує незначну стипендію, проте відповідач отримує заробітну плату, яка є меншою за прожитковий мінімум, за рішенням суду буде зобов`язаний сплачувати аліменти на неповнолітню дитину, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не має можливості надавати повнолітньому сину матеріальну допомогу, тому в задоволенні позову про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_6 слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментного платежу за 1 місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 5, 8, 10, 11, 60, 212, 214, 215, 367 ч.1 п.1 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_3, громадянина України, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_4, Хмельницьке шосе, 79/3, працюючого ветеринарним лікарем ТОВ «Ветагент» (м. Вінниця, вул. Київська, 4) на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: