РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3512/14-ц

провадження у справі № 2/0285/627/15

28 квітня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Махновецької Х.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Новоград-Волинський справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

в с т а н о в и в:

09.09.2014 року до Новоград-Волинського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_4 з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він постійно проживав у будинку, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 24, с. Лучиця, Новоград-Волинського району, Житомирської області. Вказаний будинок разом із господарськими будівлями належав його покійному батькові ОСОБА_6, померлому 01.01.2008 року. У липні 2014 року з додатків до апеляційної скарги він дізнався про існування договору купівлі-продажу, згідно якого 15.05.1984 року ОСОБА_5 продав цей будинок ОСОБА_7 У звязку з тим, що цей будинок згідно господарських книг належить його батьку та тим, що під час продажу вказаного будинку земельна ділянка біля будинку у встановленому порядку не надавалась у користування як того вимагала ст. 134 ЦК УРСР позивач звернувся до суду із цим позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечили щодо задоволення позовних вимог. Додатково пояснили, що у 1984 році вона купила будинок у ОСОБА_5 У 1985 році вона виїхала проживати до міста Києва та дозволила постійно проживати у її будинку сімї ОСОБА_8.

Третя особа ОСОБА_5, згідно інформації рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, помер.

Суд, заслухавши сторони, їхніх представників, свідків, дослідивши письмові докази у справі та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу ОСОБА_7 після розлучення 22.10.1984 року поновила дошлюбне прізвище на «Юзвінська» (а.с. 12).

У 1985 році після одруження з ОСОБА_9 отримала прізвище чоловіка «Супрунчук» (а.с. 11, оберт).

Згідно довідки виконкому Лучицької сільської ради Новоград-Волинського району № 463 від 25.06.2014 року за ОСОБА_5 рахувався жилий будинок за адресою: вул. Центральна, 24, с. Лучиця. 20.07.1978 року ОСОБА_5 разом із сімєю вибув з господарства в с. Устє, Рівненської області (а.с. 13).

Довідкою виконкому Лучицької сільської ради № 636 від 29.09.2014 року встановлено, що у період з 1978 року по 1984 рік спірний будинок рахувався за ОСОБА_10 (а.с. 55).

15.05.1984 року ОСОБА_5 уклав з ОСОБА_7 договір купівлі-продажу будинку в с. Лучиця. Вказаний договір було нотаріально посвідчений виконкомом Лучицької сільської ради та зареєстровано в книзі для запису нотаріальних дій під №6 (а.с. 10).

Згідно довідки виконкому Лучицької сільської ради № 638 від 29.09.2014 року відповідач ОСОБА_2 у 1985 році вибула до м. Києва (а.с. 56).

Свідок ОСОБА_11, яка являється дружиною померлого, третьої особи ОСОБА_12, показала, що вони із чоловіком постійно, до 1978 року, проживали у вказаному спірному будинку. Цей будинок був побудований сімєю ОСОБА_12 у 1962 році і ОСОБА_5, як законний власник продав його ОСОБА_2 у 1984 році.

Посилання позивача на ст. 134 ЦК УРСР, яка зазначає, що жилий будинок, що знаходиться в сільській місцевості (або частина його), може відчужуватись громадянинові лише за умови, коли йому в установленому порядку надається в користування земельна ділянка при будинку, за винятком продажу будинку на знос, є безпідставним, оскільки текст вказаної статті було викладено та внесено до кодексу Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 20.05.1985 року, тобто до укладання договору купівлі-продажу спірного будинку.

Отже, на підставі вищевикладеного судом встановлено, що на момент укладання між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 договору купівлі-продажу будинку, що знаходиться за адресою: вул. Центральна, 24, с. Лучиця будь-яких прав ОСОБА_4 чи його батька ОСОБА_6 порушено не було, отже, позовні вимоги є безпідставними.

Інших доказів на підтвердження позову не даного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60, 213 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності та диспозитивності в межах заявлених позивачем позовних вимог із зазначенням фактичних та правових підстав та на підставі наданих сторонами. Кожна сторона доказами повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 211-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 30.04.2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Головуючий О.М. Коцюба