Справа № 2/756/504/15
23 квітня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Богдан О.О.
при секретарі Верес Ю.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про стягнення банківського вкладу, відсотків за користування вкладом, інфляційних витрат та 3% річних,
у вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою судді Апеляційного судум. Києва від 17.09.2014 року підсудність справи визначена Оболонському районному суду м. Києва відповідно до вимог Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Умовами договору передбачено, що на суму вкладу нараховуються відсотки по ставці 19,5% річних. Період нарахування відсотків по вкладу 1 місяць. Договір вступає в силу з моменту його підписання.
Згідно п. 9 договору сторони мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це один одного за 2 банківських дні до дати розірвання договору.
Проте грошові кошти та відсотки, які передбачені умовами спірного договору, відповідачем не повернуті, а відповідь позивачу не надана.
В судове засідання позивачка не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності належним чином повідомленої позивачки.
Представники позивачки в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.
Представник позивачки ОСОБА_2 суду пояснила, що позивачка є громадянкою України і наразі проживає на території України, а тому посилання відповідача на Федеральний Закон Російської Федерації (далі РФ) «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», як на підставу виплати їй коштів Російською Федерацією є неприпустимим і принизливим. Позивачка не зверталась і не буде звертатися до заснованого РФ Агента у формі автономної некомерційної організації (далі АНО) Державної корпорації «Агентство з страхування вкладів» з метою реалізації цього Федерального закону, оскільки вважає, що між нею та банком діють договірні правовідносини на підставі чинного законодавтсав України, які банк зобов»язаний виконувати. Просила позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Суду пояснила, що вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності депозитного рахунку у ПАТ «Акцент-Банк», доказів щодо звернення до банку про його дострокове повернення. Крім того, представник відповідача суду пояснила, що відповідно до Федерального Закону РФ №39-ФЗ «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя» «фонд захисту вкладників» розпочав прийом заяв про згоду на придбання у вкладників прав вимог за вкладами (рахунках), укладеними в структурних підрозділах ПАТ «Акцент-Банк» в Криму і на виплату компенсації у розмірі 100% суми вкладу, але не більше 700 тисяч рублів на одного вкладника.
Таким чином, вважає представник відповідача, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначена та взяла на себе зобов»язання здійснювати компенсаційні виплати, у тому числі вкладникам ПАТ «Акцент-Банк», поза волею відповідача та відшкодування покладається на РФ як на державу, що здійснює окупацію, що передбачено ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України». Таким чином, представник відповідача вважає, що позивачка повинна надати суду документальне підтвердження відсутності на час ухвалення рішення у даній справі придбання Автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» у неї прав (вимог) за вкладом, повернення якого вона вимагає, та позивач має право звернутися до створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників» щодо отримання коштів за вищевказаним договором. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ПАТ «Акцент-Банк» задоволено в повному обсязі.

При розгляді справи судом встановлено, що відмовляючи вкладникам у поверненні вкладів ПАТ «Акцент-Банк» керується нормами законів Російської Федерації на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, що впиливає не тільки на виникнення незрозуміння зі сторони вкладників, зокрема і позивачки ОСОБА_1,так і може вплинути на відношення громадян України до авторитету чинного законодавства України, що неприпустимим, та порушує права громадян, встановлені Конституцією України.

Зокрема, відповідач в своїй діяльності керується Федеральним Законом РФ №39-ФЗ від 02.04.2014 року «Про захист інтересів фізичних осіб, що мають вклади в банках та відокремлених структурних підрозділах банків, зареєстрованих та (чи) діючих на території Республіки Крим та на території міста федерального значення Севастополя», посилаючись на створення відповідно до нього Агента у формі автономної некомерційної організації з метою реалізації цього закону.

Відмовляючи у виплаті вкладів громадянам України банк посилається на те, що відповідно до вказаного закону РФ «Фонд захисту вкладників» розпочав прийом заяв про згоду на придбання у вкладників прав вимог за вкладами, укладеними в структурних підрозділах ПАТ «Акцент-Банк» в Криму і на виплату компенсації у розмірі 100% суми вкладу, але не більше 700 тисяч рублів на одного вкладника та банк посилається на інформацію з офіційного сайту «Фонд захисту вкладників» та надає суду роздруківку з нього на підтвердження своїх заперечень до позову. Крім того, на підтвердження своїх заперечень банк надає суду рішення Банку Росії та листи, оголошення про прийом заяв у вкладників .

Слід зазначити, що банк вказує на те, що : «вкладник має всі підстави для звернення до створеного на території АРК «Фонду захисту вкладників» щодо отримання коштів за договором банківського вкладу». При цьому банк зазначає, що АНО «Фонд захисту вкладників» взяв на себе зобов»язання здійснювати комерційні виплати вкладникам філії «Кримське РУ ПАТ «Акцент-Банк» поза волею банку, що також залишає незрозумілим відношення банку до своїх зобов»язань і яке відношення до банку мають рішення Банку Росії.

Крім того,представник банку посилається на те, що АНО «Фонд захисту вкладників» розпочав прийом заяв про згоду на придбання у вкладників прав вимог по вкладам, що може стати підставою для звернення до банку з вимогою в подальшому, а з іншого боку банк посилається на право вкладника на відшкодування державою, що здійснює окупацію, матеріальної та моральної шкоди, що передбачено ч.6 ст.5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупований території України», що також лише підтверджує намагання банку будь-яким шляхом уникнути виплат за довговірними відносинами. Суд вважає, що викладені обставини є суперечливими і підлягають вивченню перед застосуванням.

Відповіднодо ст. 211 ЦПК України суд,виявивши під час розгляду справипорушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

Враховуючи викладене суд вважає застосування в своїй діяльності банком законодавства РФ на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим явним порушенням вимог Конституції України, чинного законодавства України, прав і свобод громадян України, про що слід повідомити Національний Банк України та Генеральну Прокуратуру України з метою вжиття відповідних заходів та усунення причин порушень та умов, що до них призвели.

На підставі викладеного та керуючись ст. 210, 211, 293 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

порушити питання перед Національним Банком України про необхідність проведення перевірки Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» з питання дотримання законодавства України при поверненні вкладів громадянам України, а також для вжиття відповідних заходів та усунення причин порушень та умов.

Про виявлені порушення чинного законодавства України при виплаті вкладів громадянам України повідомити Генеральну Прокуратуру України для вжиття відповідних заходів щодо усунення причин порушень та умов.

Копію окремої ухвали направити до Національного Банку України та Генеральної Прокуратури України для виконання.

Про вжиті заходи повідомити Оболонський районний суд м. Києва протягом місяця з дня надходження окремої ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п»яти днів з дня її проголошення особами, інтересів яких вона стосується, через суд першої інстанції, що ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя: Богдан О.О.