Справа № 713/361/15-ц
Провадження №2/713/175/15
28.04.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Пилип'юка І.В., з участю секретаря Паучек Є.В., представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю, -
ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_3, виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року, їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0031 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального гаража. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_4, виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року за нею проведено державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, що розташована по АДРЕСА_1, для будівництва індивідуального гаража. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_5, виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року їй на праві приватної власності належить будівля гаража загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_6, виданого реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року за нею проведено державну реєстрацію права приватної власності на будівлю гаража загальною площею 19,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_1.
Незважаючи на те, що вона є власником гаража, що по АДРЕСА_1, відповідач ОСОБА_3 незаконно та всупереч її волі, самовільно зайняв її гараж та використовує його для зберігання свого автомобіля марки «Крайслер», д.н.з. НОМЕР_7. Крім того без її згоди замінив замок у вхідних дверях гаража, і передати ключі від нього категорично відмовляється.
Зазначала, що неодноразово зверталася до відповідача з проханням припинити порушувати її право власності щодо приміщення гаража, однак такі звернення будь-яких належних результатів не дали і відповідач продовжує незаконно володіти та користуватися її гаражем.
Через приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області 23.01.2015 року за реєстраційним №107 відповідачу ОСОБА_3 передала письмову заяву з вимогою у п'ятнадцятиденний термін звільнити належний їй гараж та земельну ділянку, що знаходяться в АДРЕСА_1. Однак і ця заява залишена відповідачем без відповіді, через що змушена звернутися у суд для захисту порушених прав власності.
Посилаючись на ст.ст.386, 391 ЦК України просила зобов'язати ОСОБА_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 повернути належний їй на праві власності гараж, що знаходиться у АДРЕСА_1 та надалі не чинити перешкод у користуванні цим гаражем та судові витрати віднести за рахунок відповідача.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини просила позовні вимоги задовольнити, щодо винесення заочного рішення по справі не заперечувала.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, про причини неявки суд не повідомив.
Суд вважає, що необхідно ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №149 від 03.07.1996 року «Про виділення земельної ділянки під будівництво гаража біля комунального будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_5 надано у постійне користування земельну ділянку площею 15 кв.м. та дозволено будівництво гаража на виділеній земельній ділянці (АДРЕСА_1), яка межує з ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що підтверджується його копією.
На підставі вказаного вище рішення виконавчого комітету Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області Технічним бюро при районному архітекторові Вижницького району 15.07.1996 року ОСОБА_5 надано Дозвіл №36 на будівництво гаража АДРЕСА_1, що підтверджується його копією.
Рішенням 45 сесії 6 скликання Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №109/1-45/14 від 13.08.2014 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0025 га для будівництва індивідуального гаража по вул. Українській, 61 гар. 10 за рахунок забудованих земель міста на умовах безоплатної передачі у приватну власність, що підтверджується його копією.

На ім'я ОСОБА_2 17.07.2014 року Комунальним підприємством «Вижницьке районне бюро технічної документації» виготовлено технічний паспорт, інвентарний №3/110, на будівлю гаража, що розташована по АДРЕСА_1 1997 року побудови, вартість якої становить 25872,00 грн., що підтверджується його копією.

25.11.2014 року за ОСОБА_2 Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0031 га, цільове призначення - для будівництва індивідуальних гаражів, кадастровий номер НОМЕР_8, що розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_9 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_10, виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 25.11.2014 року.

19.12.2014 року за ОСОБА_2 Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області зареєстровано право приватної власності на будівлю гаража загальною площею 19,1 кв.м, що розташована по АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_11 та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії НОМЕР_12, виданими Реєстраційною службою Вижницького районного управління юстиції Чернівецької області 19.12.2014 року.

23.01.2015 року ОСОБА_2 в порядку ст.84 ЗУ «Про нотаріат», через приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Чернівецької області Штефюк Н.В. передала ОСОБА_3 письмову заяву з вимогою у п'ятнадцятиденний термін звільнити належний їй гараж АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0031 га, що знаходяться в АДРЕСА_1, що підтверджується її копією.

Станом на 28.04.2015 року вимога ОСОБА_2 відповідачем ОСОБА_3 не виконана.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування розпорядження майном.

Згідно ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Ці ж положення закріплені у ст.41 Конституції України.

Відповідно до ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним (віндикаційний позов).

Предметом віндикаційного позову є вимога позивача до відповідача про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.

У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Згідно п.20 вказаної Постанови у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов'язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Якщо власник вимагає повернення свого майна з володіння особи, яка незаконно ним заволоділа, така позовна вимога підлягає розгляду та вирішенню також за правилами статей 387, 388 ЦК України.

У п.23 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до ст.387 ЦК України та ч.3 ст.10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (негаторний позов).

Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

У п.33 вказаної Постанови роз'яснено, що застосовуючи положення ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Відповідно до положень ст.ст.391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суд повинен брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об'єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З наданих позивачем ОСОБА_2 і досліджених в судовому засіданні письмових доказів судом встановлено, що: ОСОБА_2 є власником гаража АДРЕСА_1 та власником земельної ділянки площею 0,0031 га, на якій він розміщений; вказаний гараж є індивідуально визначеним майном; ОСОБА_3 незаконно, без відповідної правової підстави заволодів спірним гаражем та користується ним (позивач у договірних відносинах з відповідачем не перебувала); позивач попереджала відповідача про необхідність добровільного звільнення вказаного гаража, однак він цього не зробив, і тому існує реальна небезпека порушення права власності ОСОБА_2 на спірний гараж з боку відповідача, а тому вона вправі витребувати свою власність у відповідача та зобов'язати його не чинити їй перешкод у здійсненні свого права власності.

За таких обставин Суд прийшов до висновку, що позивачем виконано обов'язок з доведення обставин, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому Суд вважає, що позов до ОСОБА_3, про витребування майна із чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні власністю обґрунтований і його необхідно задовольнити.

Також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України.

Це підтверджено дослідженими в суді належними доказами, доказів протилежного відповідачем суду не представлено.

На підставі ст.ст.316, 319, 321, 386, 391 ЦК України, керуючись Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст.ст.10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, Суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2 звільнити належну ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, жительці АДРЕСА_2 на праві власності будівлю гаража АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,0031 га у АДРЕСА_1.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2 не чинити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, жительці АДРЕСА_2 перешкод у користуванні належною їй на праві власності будівлею гаража АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 0,0031 га у АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, жителя АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_2, жительки АДРЕСА_2 258,73 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: І. В. Пилип'юк