У Х В А Л А

1 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року в справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_4 про стягнення коштів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області 5 тис. 708 грн 62 коп. у рахунок сплати заборгованості по відшкодуванню переплаченої пенсії.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року залишено без змін.

До Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 28 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального та процесуального права, а саме частини першої статті 1, статті 22 ЦК України, статей 58, 59, 205 ЦПК України та пункту 1 частини четвертої статті 17 і частини першої статті 18 КАС України.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального та процесуального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року, 1 і 22 липня 2015 року, ухвалу Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року, а також інформаційно-методичний лист Верховного Суду України від 12 квітня 2010 року № 6-11.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Задовольняючи позовні вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, суд першої інстанції, з висновками якого погодились і суди апеляційної та касаційної інстанції, виходив з того, що ненадання ОСОБА_4. довідки про працевлаштування призвело до надмірної виплати коштів зі сторони позивача. Між сторонами існує спір про право, тому він підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Строк позовної давності, про застосування якого заявлено стороною у справі, позивачем не пропущено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 липня 2014 року, суд касаційної інстанції погодився з висновком судів попередніх інстанцій, що між сторонами виник публічно-правовий спір, тому його вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 лютого 2015 року, суд касаційної інстанції скасував судове рішення апеляційного суду і справу направив на новий апеляційний розгляд, оскільки між сторонами виник публічно-правовий спір, розгляд якого належить до юрисдикції адміністративних судів.

У зазначених судових рішеннях, наданих заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року суд касаційної інстанції скасував судове рішення суду апеляційної інстанції, направивши справу на новий апеляційний розгляд з підстав передбачених статтею 338 ЦПК України, оскільки судом не встановлено фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме з якого часу починається перебіг позовної давності.

Ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 липня 2015 року постановлено у справі про стягнення заборгованості із заробітної плати, штрафу за дострокове розірвання трудової угоди та відшкодування моральної шкоди.

Зазначену ухвалу постановлено у справі з іншим предметом позову, підставами позову, судом встановлено інші фактичні обставини справи, а також в ній відсутнє однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин ніж у справі, яку просить переглянути заявник.

Інформаційно-методичний лист Верховного суду України від 12 квітня 2010 року № 6-11 не є судовим рішенням суду касаційної інстанції, тому не може бути прикладом неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального чи процесуального права, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

Порівняння судових рішень, наданих заявником як приклад, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області до ОСОБА_4 про стягнення коштів за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко