Справа № 191/4365/14-ц
Провадження № 2/191/107/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Порошиної О.О.

при секретарі Бутенко Н.О.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

за участю відповідача ОСОБА_3

за участю представника відповідача ОСОБА_4

за участю представника ОСОБА_5 сільської ради- Сугоняєва К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_6, Управління Держземагенства у Синельниківському районі Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, під час розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 23.02.2014 року помер ОСОБА_7. Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина на спадкове майно - земельну ділянку (пай), що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області та житлового будинку №1 по вулиці Піонерській в селі Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до довідки №215 від 13.05.2014 року, виданої сільським головою ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_8. померлий 23.02.2014 року ОСОБА_7 на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, і разом з ним була зареєстрована його дружина, а позивача двоюрідна сестра - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьки його зятя померли ще раніше, дітей у померлого та двоюрідної сестри, не було.

Ще при своєму житті - 19.07.2012 року, ОСОБА_7 склав на нього заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №10, відповідно до змісту якого, усе майно, що буде належати ОСОБА_7 на день його смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що за законом він буде мати право, усі майнові права та обов'язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті, заповів йому - ОСОБА_1.

Також, вважає за необхідне зазначити суду, що його двоюрідна сестра та дружина померлого зятя ОСОБА_7 - ОСОБА_3, 19.07.2012 року, теж на нього склала заповіт, який посвідчив секретар виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстровано в реєстрі за №9.

Відповідно до заповіту від 19.07.2012 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №9, усе майно, що буде належати ОСОБА_3 на день її смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те, на що за законом вона буде мати право, усі майнові права та обов'язки, які належать їй на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть їй на день смерті, заповіла мені - ОСОБА_1.

16.09.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9 було посвідчено заяву від його імені до всіх, кого це стосується, зареєстрована в реєстрі за №585. Відповідно до змісту заяви від 16.09.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованої за №585, 23.02.2014 року помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, який постійно мешкав за адресою: село Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області, вулиця Піонерська, 1.

Після смерті ОСОБА_7 залишилося спадкове майно, на яке він маю право за заповітом. Крім нього є спадкоємець згідно ст. 1241 ЦК України: дружина спадкодавця - його двоюрідна сестра - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

До складу спадкового майна входить: житловий будинок №1 по вулиці Піонерській в селі Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області та земельна ділянка, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області.

16.09.2014 року, приїхавши до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори, він дізнався, що ОСОБА_3 19.08.2014 року звернулася до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після свого померлого чоловіка - ОСОБА_7, спадкова справа №56436983, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №38374010 від 16.09.2014 року, але ніяких документів, які він їй надав, крім заяви до нотаріальної контори, ОСОБА_3 не надала. 19.09.2014 року державним нотаріусом Другої Синельниківської державної нотаріальної контори ОСОБА_10 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, який помер 23.02.2014 року. Причиною відмови у видачі йому державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, який помер 23.02.2014 року являється те, що він пропустив строк у шість місяців для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Він не скористався своїм правом, у зв'язку з психологічною травмою, пов'язаною зі смертю ОСОБА_7, якого він дуже любив, оскільки він, окрім його двоюрідної сестри ОСОБА_3, був для нього найближчим з тих, хто залишився з його рідні.

Також, у передбачений законом 6-ти місячний строк з часу відкриття спадщини після померлого ОСОБА_7, він не мав можливості звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в силу відсутності в нього оригіналу Свідоцтва про смерть ОСОБА_7, та оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок №1 по вулиці Піонерській в селі Василівка Синельниківського району Дніпропетровської області та земельну ділянку, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, які необхідні нотаріусу для прийняття заяви про прийняття спадщини, так як ці документи у нього попросила його двоюрідна сестра - дружина померлого ОСОБА_7 - ОСОБА_3 Забираючи в нього вищевказані документи, ОСОБА_3 запевнила його, що дані документи необхідні їй для подачі до нотаріальної контори заяви про відмову від своєї частини у спадщині після свого померлого чоловіка.

Він неодноразово приїжджав до своєї двоюрідної сестри ОСОБА_3 з приводу отримання оригіналів Свідоцтва про смерть ОСОБА_7, та оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок по вулиці Піонерській, 1 в селі Василівка, Синельниківського району Дніпропетровської області та на земельну ділянку (пай), що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, які необхідні йому для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, але ОСОБА_3 кожного разу казала йому, що почуває себе дуже погано, скаржилася на поганий стан здоров'я, та коли їй стане краще, то вона обов'язково поїде до нотаріуса та напише відказну від своєї частини у спадщині на її користь. Так як, ОСОБА_3 являється людиною похилого віку, свою двоюрідну сестру вона любить та поважає, то він її не міг травмувати та заставляти зробити в нотаріальній конторі відказну від спадку скоріше, ніж вона цього побажає. Крім того, він вважав, що, так як він не мав на руках оригіналу Свідоцтва про смерть ОСОБА_7, та оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок по вулиці Піонерській, 1 в селі Василівка, Синельниківського району Дніпропетровської області та на земельну ділянку (пай), що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, то не можу звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Також він вважав, що маючи на руках заповіт, що складений від імені померлого ОСОБА_7 на його користь, посвідчений секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 19.07.2012 року, зареєстрований в реєстрі за №10, являється такою особою, яка вже прийняла спадщину після померлого ОСОБА_7 Окрім того, йому пояснили, що спадщину потрібно оформлювати після спливу шести місяців. Також, бажає довести до відому суду, що він поховав померлого зятя ОСОБА_7, справив йому після поховання дев'ять та сорок днів, поставив померлому пам'ятник, на що витратив власні грошові кошти.

Просить суд визначити ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, додатковий строк протягом трьох місяців, достатній для подання ним заяви до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого дядька ОСОБА_7, який помер 23.02.2014 року.

Позивач та його представник ОСОБА_12 у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач та її представник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Відповідач ОСОБА_3 додала, що позивач займався організацією поховання її чоловіка, але за її кошти. Документи вона дійсно просила позивача їй принести, однак вона йому їх не повернула, так як вважає, що він отруїв її чоловіка, через що вона скаувала свій заповіт. Офіційну причину смерті свого чоловіка знає, однак вважає, що винен позивач. ОСОБА_1 їй та її чоловіку завжди допомагав у всьому.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що відповідач відмінила свій заповіт складений на ОСОБА_1. Заповіт складений померлим ОСОБА_7 відносно позивача чинний.

Третя особа ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилась, однак будучи в судовому засіданні11.12.2014 року проти задоволення позову не заперечувала, пояснила, що відповідач ОСОБА_3Ш .скасувала заповіт відносно позивача.

Представник третьої особи реєстраційної служби Синельниківського МРУЮ до початку судового засідання надала суду заяву в якій просить справу розглянути без її участі, копію рішення направити на їх адресу.

Представник третьої особи Управління Держземагенства у Синельниківському районі до початку судового засідання надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, проти заявлених вимог не заперечує.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснював, що позивач його дядько, він знав, що все майно повинно було залишитись позивачу від спадкодавця, його дядько їздив навіщав і доглядав за ОСОБА_3 і він інколи їздив з ним. Поховання також організовував дядько, а також помини на 9 та 40 днів, пам»ятник теж все його дядько. Після смерті ОСОБА_7 позивач їздив і доглядав за ОСОБА_3 Позивач просив її, щоб вона надала документи, які необхідно подати нотаріусу після смерті спадкодавця, однак ОСОБА_3 не надавала їх і на даний час не надала.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснювала, що позивач її двоюрідний дядько, а відповідач її рідна тітка. Позивач їздив до відповідачки возив провізію, допомагав їй і на городі і фінансово, забирав до себе в місто, до лікарні возив на лікування. Позивач довіряв відповідачці і всі документи, які необхідно було пред»явити нотаріусу були у неї. Вона хотіла відмовитись від своєї частини на пай на користь позивача, тому він так довго чекав. Ховав чоловіка сестри також ОСОБА_1, знає що від позивача та її чоловіка були заповіти на користь ОСОБА_1. Помер ОСОБА_7 через хворобу, зазначила, що ОСОБА_1 не труїв ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні поюснювала, що позивач її чоловік, відповідач двоюрідна сестра чоловіка. Її чоловік допомагав ОСОБА_3 постійно, продуктами, брали до себе, ремонти робили, вона теж їздила. Ховав чоловіка сестри також її чоловік. Тамара обіцяла, що відмовиться від спадщини, тому її чоловік і чекав. Спочатку документи на будинок, на землю були у її чоловіка. Свідоцтво про смерть також отримував її чоловік. Тамара попросила у нього ці документи і він їй відвіз, бо довіряв їй, щоб написала відмову і ОСОБА_3 казала, що напише відмову, однак документи вона не повернула.

Заслухавши позивача та його представника, відповідача та її представника, представника відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 помер 23 лютого 2014 року, про що виконавчим комітетом ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області зроблено актовий запис №6 від 25.02.2014 року.

В матеріалах справи копія заповіту від 19.07.2012 року посвідченого 19 липня 2012 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, згідно якого ОСОБА_7 заповів усе своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилось і з чого б не складалось, а також все те на що він за законом буде мати право, усі майнові права та обов»язки, які належать йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов»язки, які належатимуть йому на день смерті, ОСОБА_1.

Згідно повідомлення КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області №19 від 10.02.2015 року вбачається, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року, що за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Василівка, вул. Піонерська, 1 інвентаризаційна справа в бюро відсутня.

Згідно повідомлення реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції №10-15/47 від 17.01.2015 р. станом на 17.01.2015 року реєстраційна справа на об»єкт нерухомого майна за адресою: Дніпропетровська обл., Синельниківський район, с. Василівка, вул. Піонерська, 1 не формувалась.

В матеріалах справи є копія Державного акту на право приватної власності на землю серія ІV-ДП №120638 від 24 квітня 2001 року реєстровий №25912, з якого вбачається, що ОСОБА_7 на підставі рішення 14 сесії ІІ скликання ОСОБА_5 сільської ОСОБА_14 народних депутатів №96 від 05 липня 2000 р. передано у приватну власність земельну ділянку площею 5,940 га в межах згідно з планом, що розташована на території ОСОБА_5 сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Постановою Другої Синельниківської державної нотаріальної контори №02-31/1220 від 19.09.2014 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті 23 лютого 2014 року ОСОБА_7, так як він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

В судовому засідані було оглянуто копію спадкової справи №327/2014 на померлого 23 лютого 2014 року ОСОБА_7, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_7 в порядку спадкування за законом зверталась дружина ОСОБА_3, а також ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України, передбачено, що особа, яка з поважних причин пропустила строк для подачі заяви про прийняття спадщини, може подати позов до суду про призначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, передбачено, що у випадку коли особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, вона може звернутися до суду з позовною заявою про визначеня додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При цьому, при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права спадкування неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлена наявність іншого спадкоємця після смерті ОСОБА_7, який помер 23.02.2014 року, ОСОБА_3, яка спадщину після смерті чоловіка прийня у встановлений законом строк, шляхом подачі заяви до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори від 19.08.2014 року, про що свідчить в матеріалах справи копія спадкової справи після померлого.

Таким чином, позивач пред»явив позов до ОСОБА_5 сільської ради Синельниківського району, хоча у зв»язку з наявністю іншого спадкоємця відповідачем має бути тільки інший спадкоємець, в даному випадку ОСОБА_3, тому позовні вимоги до ОСОБА_5 сільської ради не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень п.3 глави 10 наказу Міністерства Юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», що діяв на момент відкриття спадщини, заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. 3.4. Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса. 3.5. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини суд виходить з вимог Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якої вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини, суд вирішує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій.

Доказами зібраними по справі встановлено, що поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини були певні дії зі сторони ОСОБА_3, а саме усвідомлене не надання документів позивачу, які необхідні для звернення до нотаріуса, що, крім того, не заперечувалось відповідачем ОСОБА_3

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу після смерті ОСОБА_7, 23.02.204 року підлягають задоволенню, як законно обгрунтовані та підтверджені документально.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 212, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_6, додатковий строк 3 (три) місяці для подання ним заяви до Другої Синельниківської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого дядька ОСОБА_7, який помер 23.02.2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя:

ОСОБА_16