Справа № 185/3411/15-ц
Провадження № 2/185/2171/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М. М.,
за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Павлоградський районний відділ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття її з реєстрації, -
У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що їй на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі зареєстровані відповідачі, які були попередніми власниками квартири та за умовами договору купівлі-продажу зобов'язалися знятися з реєстрації у квартирі в строк до 17 березня 2015 року. У звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у квартирі, позивач не має можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування зазначеним будинком.
У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.
Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надавали.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 03 березня 2015 року, укладеного між позивачем та відповідачами, а також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно /а.с.6-8/.
У квартирі за вказаною адресою зареєстровані відповідачі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.03.2001 р. та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з 12.07.2001 р. /а.с.19-20/.
Як вбачається з довідки від 12 січня 2014 року, виданої квартальним комітетом №29 м.Павлограда, відповідачі не проживають за місцем реєстрації більше трьох років/а.с.4/.
У відповідності до п.4 договору купівлі-продажу квартири, укладеного 03 березня 2015 року між сторонами, відповідачі зобов'язалися знятися з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, на протязі 14 днів.
Як вбачається з акту ОСББ "Заводська,47" від 23 березня 2015 року, відповідачі не проживають у квартирі, належній позивачу з 03 березня 2015 року /а.с.9/.
Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені обставини, того, що позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1; відповідачі з реєстрації за вказаною адресою не знялися, та у зазначеній квартирі не проживають, договір найму квартири з відповідача не укладався.
В звязку з тим, що відповідачі зареєстровані у спірній квартирі, позивач не має можливості реалізувати своє право на розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів, такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі за вищезазначеною адресою.
Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Павлоградський районний відділ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2.
Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 коп. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку

Суддя

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом. Суддя М.М. Перекопський