Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1586/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бевз О. Ю.
Категорі - спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
Доповідач Сукач Т. О.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.07.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Мурашка С.І.

Карпенка О.Л.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» про стягнення боргу за договорами позики, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року і

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» про стягнення боргу за договорами позики.

В обґрунтування вимог зазначав, що 01.12. 2012 року між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» у письмовій формі було укладено договір позики, за умовами якого він надав у бог відповідачам грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США для розвитку підприємства із строком повернення до 01.09.2013 року. За користування грошима відповідачі зобов'язувалися сплачувати щомісячно 5% від суми боргу. Цей договір підписаний керівником ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» ОСОБА_4 та скріплений печаткою товариства.

23.11.2011 року між ним та ОСОБА_4, ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» укладено договір позики, згідно якого він (позивач) надав відповідачам грошову позику у розмірі 2 080 000 грн., що було еквівалентно 260 000 доларів США, зі строком повернення до 01.12.2012 року для придбання комбайна для потреб сільськогосподарського підприємства. Пізніше суму боргу за цим договором збільшено до 304 00 доларів США , строку дії договору продовжено до 01.07.2013 року.

17.04.2013 року між ним та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір позики у формі розписки, за умовами якого він надав відповідачам у борг 30 000 доларів США для особистих потреб, зі строком повернення до 15.08.2013 року.

У визначені договорами терміни відповідачі борг не повернули. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням уточнених позовних вимог, викладених у заяві від 21.05.2015 року, позивач просив суд стягнути на його користь:

- солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» за договором позики від 01.12.2012 року 40 000 доларів США, що станом на 21.05.2015 року еквівалентно 832 508,00 грн., щомісячні відсотки за користування грошима у розмірі 5 % від суми боргу у розмірі 56 000 доларів США, що станом на 21.05.2015 року еквівалентно 1 165 511,20 грн.;

- солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» за договором позики від 23.11.2011 року 304 000 доларів США, що станом на 21.05.2015 року еквівалентно 6 327 060,80 грн.;

- солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 за договором позики від 17.04.2013 року 30 000 доларів США, що станом на 21.05.2015 року еквівалентно 624 381 грн. та 3% річних за порушення виконання грошового зобов'язання в сумі 31 920 грн..

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

У апеляційній скарзі ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду про задоволення позовних вимог, пред'явлених до ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ», скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до товариства. Зокрема, зазначає, що суд не дав належної оцінки змісту боргових розписок, безпідставно не прийняв до уваги доводи представника ТОВ, пояснення ОСОБА_4, ОСОБА_5 про те,що товариство не є стороною у договорах позики, а тому не несе відповідальності за їх невиконання. Висновки суду не ґрунтується на законі і доказах.

ОСОБА_4 і ОСОБА_5 рішення суду не оскаржили.

Заслухавши доповідача, пояснення представників ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ», ОСОБА_6, ОСОБА_7, відповідача ОСОБА_4, які підтримували доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргу представника ОСОБА_3, адвоката ОСОБА_8, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та обґрунтованість доводів апеляційної скарги, у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 1 ст.1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сумка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК).

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.12.2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 у письмовій формі (боргова розписка) укладено договір позики, за умовами якого позивач надав у бог ОСОБА_4 і ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 40 000 доларів США із строком повернення до 01.09.2013 року, зі сплатою за користування грошима 5% щомісячно від суми боргу. Цей договір підписаний ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на їх підписах поставлено відтиск печатки ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» (а.с.47).

23.11.2011 року між позивачем і ОСОБА_4 у письмовій формі укладено договір, згідно якого позивач надав ОСОБА_4 грошову позику у розмірі 2 080 000 грн., що еквівалентно 260 000 доларів США, зі строком повернення до 01.12.2012 року для придбання комбайна «Glaas Lexsion 460». Згідно змін, внесених сторонами у цей договір, суму боргу збільшено до 304 00 доларів США, строк дії договору продовжено до 01.07.2013 року. На цій розписці також є відтиск печатки ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» (а.с.48).

17.04.2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 укладено договір позики, за умовами якого вказані особи взяли в борг у позивача 30 000 доларів США, які зобов'язувалися повернути до 15.08.2013 року (а.с.49).

Умови договору сторонами не виконано.

Задовольняючи позов та стягуючи солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 і ТОВ «Новоградівська ССФГ«Степ» на користь позивача борг за договорами позики від 01.12.2012 року та від 23.11.2011 року, суд виходи в того, що ОСОБА_4 на час укладання договорів був директором ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» і відповідно до п.6.5. статуту товариства мав право без доручення представляти товариство у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами, органи державної влади та управління, судовими закладами, укладати угоди від імені товариства.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Частина перша статті 510 ЦК України визначає, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Із змісту боргових розписок від 01.12.2012 року та від 23.11.2011 року встановлено, що у жодному із цих договорів ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» не є позичальником. Сторонами у цих договорах зазаначені фізичні особи - позивач ОСОБА_3 (позикодавець) та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5.(позичальники).

На зазначені обставини посилалися представник товариства та відповідачі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судовому засіданні, заперечуючи проти позову в частині стягнення боргу з ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ».

ОСОБА_4 також пояснював, що при написанні розписок позивач наполягав поставити відтиск печатки товариства на розписках для надання їм більшої офіційності, печатка повинна була підтвердити справжність підписів позичальників (завірити підписи). Ці доводи відповідача позивачем не спростовано.

Доказів того, що ОСОБА_4 укладав договори позики від імені ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» як його керівник та в інтересах цього товариства у матеріалах справи немає.

Із наданих представником відповідача касової книги та банківських документів, корпії яких долучено до матеріалів справи, встановлено, що грошові кошти за договорами позики від 01 грудня 2012 року та 23 листопада 2011 року в сумі відповідно 320 000 грн. (40 000 доларів США) та 2 080 00 грн. в касу ТОВ«Новоградівська ССФГ «Степ» не оприбутковувалися.

Відповідно до положень ст.60 та ч.2 ст.59 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На порушення наведених вимог закону позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження доводів про те, що ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» є позичальником у договорах позики, а тому має відповідати за їх невиконання.

Сама по собі та обставина, що на час укладення вказаних договорів ОСОБА_4 був директором ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» та укладаючи договір з позивачем як фізична особа, поставив на борговій розписці печатку підприємства, без наявності належних та допустимих доказів того, що договори позики укладалися від імені ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» та в його інтересах, не є достатньою підставою вважати, що це товариство є стороною договорів позики та належним відповідачем у справі і повинне нести солідарну відповідальність перед позивачем разом із фізичними особами.

За таких обставин у суду не було передбачених законом підстав для висновку, що ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» повинне нести солідарну відповідальність разом з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 за невиконання зобов'язань за договором (за неповернення суми боргу за розписками від 01.12.2012 року та від 23.11.2011 року).

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч.1 ст. 192 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.

Пленум Верховного Суду України у п. 14 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

В порушення зазначених вимог закону, суд стягнув з відповідачів борг на користь позивача в іноземній валюті із зазначенням його еквіваленту в гривнях, що неможна визнати правильним.

Розрахунки з переведення доларів США в гривні за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, 21.05.2015 року, судом зроблений правильно, за курсом 20,8127 грн. за 1 долар США.

Не ґрунтується на вимогах закону висновок суду першої інстанції про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат.

Недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права відповідно до п.п.2-4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на відшкодування сплаченого судового збору підлягає стягненню відповідно 3 120 грн.32 коп. та 533 грн.68 коп. ; з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Новоградівська ССФГ «Степ» підлягає стягненню 1 827 грн. на відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.209,307,309,313,314,316 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» задовольнити.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на погашення боргу за договором позики від 01.12.2012 року 1 998 019 (один мільйон дев'ятсот дев'яносто вісім тисяч дев'ятнадцять) грн.20 коп. з яких: борг - 832 508 (вісімсот тридцять дві тисячі п'ятсот вісім) грн.; відсотки - 1 165 511 (один мільйон сто шістдесят п'ять тисяч п'ятсот одинадцять ) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 6 327 060 (шість мільйонів триста двадцять сім тисяч шістдесят) грн. 80 коп. на погашення боргу за договором позики від 23.11.2011 року.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 на погашення боргу за договором позики від 17.04.2013 року 656 301 (шістсот п'ятдесят шість тисяч триста одна) грн., з яких: 624 381 (шістсот двадцять чотири тисячі триста вісімдесят одна) грн. борг та 31 920 грн. 3 % річних.

Стягнути на користь ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат : з ОСОБА_4 3 120 грн.32 коп.; з ОСОБА_5 533 грн.68 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» про стягнення боргу за договорами позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Новоградівська спілка селянських (фермерських) господарств «Степ» 1 827 грн. на відшкодування сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді