Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія») про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що 06 грудня

2013 року рухаючись по вул. Чуйкова, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Хюндай», реєстраційний номер НОМЕР_2, не надав перевагу та допустив зіткнення з автомобілем «Шкода», реєстраційний номер НОМЕР_1, під її керуванням, чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України. Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2013 року, водія ОСОБА_3 визнано винним у зазначеному ДТП та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. Позивачка вказувала, що цивільна відповідальність ОСОБА_3 застрахована у відповідача. Зазначала, що 09 грудня 2013 року вона звернулася до відповідача з відповідною заявою, до якої додала всі необхідні документи для відшкодування шкоди.

13 грудня 2013 року експертом у присутності ОСОБА_3 було здійснено огляд її автомобіля та складено відповідний протокол.

14 липня 2014 року судовим експертом було здійснено автотоварознавче дослідження, згідно з яким визначено вартість майнової шкоди, яка складала

34 872 грн 89 коп., вартість оцінювання складала 700 грн, який було надіслано страховій компанії 16 липня 2014 року. В січні 2015 року нею було отримано повідомлення від страхової компанії про прийняття рішення щодо сплати страхового відшкодування у розмірі 13 036 грн 29 коп., яка на час подання позову не сплачена. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь витрати за ремонт автомобіля в розмірі 34 872 грн

89 коп., з урахуванням франшизи у розмірі 1 тис. грн, інфляційні витрати у розмірі 8 087 грн 84 коп. та 3 % річних у сумі 913 грн 17 коп.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у розмірі 33 872 грн 89 коп., інфляційні витрати у сумі 8 087 грн 84 коп., 3 % річних у сумі 913 грн 17 коп., витрати на проведення експертизи у сумі 700 грн, а всього 43 573 грн 90 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У жовтні 2015 року від ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» надійшла касаційна скарга на рішення Ленінського районного суду

м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року з клопотанням про поновлення строку на оскарження, яке підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку є поважними.

У поданій касаційній скарзі ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, керуючись Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 21 постанови № 4 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, дійшов вірного висновку про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Приватному акціонерному товариству «Українська охоронно-страхова компанія» строк на касаційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 28 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 10 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування шкоди відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова