АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1447/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» - ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про дострокове розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми депозитного вкладу та відсотків за вкладом, заслухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_7 звернулася до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «КБ «Приват Банк» про дострокове розірвання договору банківського вкладу, стягнення суми депозитного вкладу та відсотків за вкладом, посилаючись на те, що 9 січня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD200 вклад «Стандарт».

В день підписання даного договору нею було внесено грошові кошти в сумі 26 000 доларів США строком на 366 днів до 9 квітня 2014 року включно, зі ставкою 8 % річних. Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати їй відсотки на внесений вклад.

Пунктом 10 договору сторони передбачили можливість дострокового розірвання договору.

7 серпня 2014 року та 31 жовтня 2014 року позивач звернулася до відповідача з вимогою повернути вклад та відсотки за вкладом.

Проте, відповідач даної вимоги не виконав та належний позивачу вклад разом з нарахованими відсотками не повернув. В добровільному порядку відповідач відмовляється повернути дані кошти, в зв'язку з чим позивач був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

Просила суд розірвати договір банківського вкладу та стягнути з відповідача на користь позивача банківський вклад в сумі 26000 доларів США та відсотки за вкладом в сумі 1565, 20 доларів США .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року позов ОСОБА_7 задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ПАТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції рішення постановлене без належного встановлення обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в порядку статті 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов, та стягуючи з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_7 неповернутий банківський вклад, суд виходив з того, що банк порушив умови договору банківського вкладу, чим позбавив позивача права вільно володіти та користуватись належними грошовими коштами.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального та процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Судом встановлено, що 9 січня 2014 року між сторонами було укладено договір банківського вкладу № SAMDNWFD200 Вклад «Стандарт». (а.с. 10)

Договір було укладено на території Автономної Республіки Крим в м. Севастополь, де позивачка тимчасово проживала.

В день підписання даного договору позивачем було внесено грошові кошти в сумі 26 000 доларів США строком на 366 днів до 9 квітня 2014 року включно, зі ставкою 8 % річних.

Відповідно до договору відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати позивачу відсотки на внесений вклад.

Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір відсотків за вкладом складає 1 565,20 доларів США.

Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

За умовами п. 10 договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, у вкладника та у банку є право достроково розірвати даний договір, повідомивши про це один одного за два банківські дні до дати розірвання договору.

7 вересня 2014 року та 31 жовтня 2014 року позивач зверталася до відповідача з вимогою повернути вклад та відсотки за вкладом. (а.с. 13-14, 20)

Вказані заяви залишились без задоволення.

Таким чином, установивши, що відповідач, всупереч нормам цивільного законодавства, порушив умови договору банківського вкладу від 9 січня 2014 року, не повернув суму вкладу разом з нарахованими відсотками та проігнорував заяву позивача про дострокове розірвання договору вкладу, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_7

При цьому, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів ПАТ КБ «ПриватБанк», що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, є підставою для звільнення від виконання зобов'язання, визначеного умовами укладеного з позивачем договору.

Доводи апелянта про прийняття певних нормативних актів Російською Федерацією щодо зареєстрованих на території Республіки Крим банків та їх структурних підрозділів не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Посилання представника апелянта на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не повинен повертати депозит, оскільки кошти вносились у відділенні банку на території АР Крим, яка на даний період часу окупована, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки договір вкладу «Вклад Стандарт»» від 9 січня 2014 року був укладений між позивачем ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої у м. Дніпропетровську.

Відповідно до ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Відповідно до п. 5 Постанови Правління Національного Банку України від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», банки, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів.

Статтею 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банк відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зі змісту відповідей ПАТ КБ «ПриватБанк» від 11.09.2014 року та 10.11.2014 року, (а.с. 18, 24) адресованих ОСОБА_7 на її звернення від 7 вересня 2014 року та 31 жовтня 2014 року про розірвання депозитного договору, за вищевказаною адресою, вбачається, що відповідач визнавав як факт наявності укладеного між сторонами договору, так і своє зобов'язання щодо повернення депозитного вкладу .

Доводи представника апелянта про те, що позивач мала довести, а суд - перевірити факт неотримання позивачем від створеного на території АР Крим «Фонду захисту вкладників» коштів за даним договором, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки оригінал квитанції про внесення вкладу знаходиться на руках у позивача.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 629ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_6 відхилити, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2015 року уданій справі - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :