Справа № 667/6040/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Комсомольський районний суд м. Херсона у складі:

головуючого судді Прохоренко В.В.,

при секретарі Коноплянніковій І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору,

встановив:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27.09.2014 року між ОСОБА_1 та ТОВ "Компаньйон Фінанс" було укладено кредитний договір № 1-252-128(b), відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 1035 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 310 грн. з кінцевим терміном повернення 12.10.2014 року. При укладенні вищезазначеного договору позивач був позбавлений фактичної можливості вносити зміни до змісту кредитного договору, щодо істотних умов договору та відсоткової ставки і при його укладені мав можливість погодитись лише на ті умови, які були запропоновані йому банком. Відповідачем не дотримано істотних умов договору, а саме: щодо надання позичальникові повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Вищезазначені дії відповідача суперечать вимогам діючого законодавства України та завдають моральної та матеріальної шкоди, в зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору недійсним.

Позивач в судове засідання не з'явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, просив відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

29.08.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компаньйон Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1-252-128 відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 1035 грн., разова комісія складала 25 грн. Строк користування кредитом було встановлено до 12.09.2014 року.

12.09.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "КомпаньйонФінанс" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1-252-128(а) до кредитного договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року, відповідно до умов якої строк користування кредитом було подовжено до 27.09.2014 року.

27.09.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Компаньйон Фінанс" та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1-252-128(b) до кредитного договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року, відповідно до умов якої строк користування кредитом було подовжено до 12.10.2014 року.

Згідно зі ст. 627 та відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Пунктом 3.11 кредитного договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року та додаткових угод до нього № 1-252-128(а) від 12.09.2014 року, № 1-252-128(b) від 27.09.2014 року встановлено, що ОСОБА_1 підтвердила, що до підписання заяв вона була ознайомлена з інформацією, що зазначена у ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та у ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

В п. 1.2. Договору зазначено, що Умови та Тарифи відповідача є невід'ємною частиною договору та зазначені на сайті Відповідача і знаходяться у вільному доступі.

Відповідно до п. 6 кредитного договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року та додаткових угод до нього № 1-252-128(а) від 12.09.2014 року, № 1-252-128(b) від 27.09.2014 року своїм підписом під заявою ОСОБА_1 підтвердила отримання нею на руки одного примірника заяв та розписок сукупної вартості кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору, ат також дає згоду продовжити строк користування кредитом, на отримання за допомогою почтового зв'язку примірника розпису сукупної вартості кредиту.

Із договору випливає, що позивач ознайомився із умовами надання послуг ТОВ "Компаньйон Фінанс»", тарифами та іншою інформацією, щодо отримання ним кредиту, що підтверджується його особистими підписами на кредитному договорі № 1-252-128 від 29.08.2014 року та додаткових угодах до нього № 1-252-128(а) від 12.09.2014 року, № 1-252-128(b) від 27.09.2014 року .

Таким чином, спростовуються твердження позивача, щодо ненадання йому відповідачем повної, всебічної, об'єктивної та достовірної інформації про умови кредиту перед укладенням договору.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов'язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин повинен бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обмовлені ним.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України.

В ст. 55 Закону України «про банки та банківську діяльність» зазначено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Згідно до вимог ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Відповідно до ст. 60 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що при укладенні додаткової угоди № 1-252-128(b) від 27.09.2014 року, якою позивачем пролонговано дію кредитного договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року, та на яку позивач безпідставно посилається як на кредитний договір, так і при укладенні самого договору № 1-252-128 від 29.08.2014 року сторонами було дотримано всі передбачені законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгоджені сторонами, так і прийняті ними. На момент укладення вказаних договорів усі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами сторін; правочин був спрямований на отримання кредиту та у його погашенні згідно умов даного договору. Доказів, які б спростовували ці факти, суду не надано. Укладений сторонами договір відповідає вимогам законодавства.

Зважаючи на викладені обставини, а також те, що позивачем не надано суду належних доказів і не доведено інших підстав, передбачених законом для визнання правочину недійсним, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10,11, 57, 60, 212-215, 225-226 ЦПК України, ст.ст. 16,203, 215, 257, 260-261, 638, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Суддя: В.В. Прохоренко