Ухвала

іменем україни

03 липня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Кузнєцов В.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 31 січня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року, у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я,

в с т а н о в и в:

26 червня 2015 року ОСОБА_2 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані вище судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявник з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 до ОСОБА_2, АТ «Страхова група «ТАС» (далі - АТ «СК «ТАС») про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23 листопада 2010 року, діями відповідача ОСОБА_2 малолітньому сину позивача ОСОБА_4 було завдано тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота із розривом селезінки і внутрішньочеревною кровотечею. Вироком Любашівського районного суду Одеської області від 08 серпня 2014 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Оскільки цивільний позов у кримінальній справі було залишено без розгляду, позивач звернулась до суду з даним позовом та просила суд стягнути з АТ «СК «ТАС» моральну шкоду в межах розміру страхового відшкодування в розмірі 2 550 грн та з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 97 450 грн та 1 тис. грн правової допомоги.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 31 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року позов ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я - 47 450 грн, 500 грн витрат на правову допомогу. Стягнуто з ПрАТ «СК «ТАС» на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_2 - 2 550 грн. У іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ст. 1168 ЦК України).

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції на день виникнення спірних правовідносин, Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відшкодування моральної шкоди за рахунок страховика в межах ліміту страхового відшкодування та відшкодування такої шкоди за рахунок винної особи - відповідача ОСОБА_2 Визначаючись з розміром моральної шкоди, завданої малолітньому ОСОБА_4 судами обґрунтовано взято до уваги його стан здоров'я, моральні страждання, зміну способу життя тощо.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають нормам матеріального та процесуального закону, а також установленим обставинам справи.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів попередніх інстанцій вони не впливають та його не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_2317/ed_2014_02_23/pravo1/T041618.html?pravo=1> 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Любашівського районного суду Одеської області від 31 січня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 березня 2015 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О. Кузнєцов

і кримінальних справ