Справа № 369/7002/14-ц
Провадження № 2/369/1771/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.04.2015 року м.Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.

при секретарі Котляр А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про розірвання договорові та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2014 року позивач Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України звернувся до відповідача з позовом, посилаючись на те, що між державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 було укладено договір про надання безвідсоткової позики від 03.12.2012 року б/н. на суму 100 000 грн..

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією України позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за період з 01.01.2012 по 30.06.2013 року керівництвом підприємства було виявлено низку фактів щодо зловживання попереднього генерального директора підприємства ОСОБА_3, зокрема в частині надання відповідачу безвідсоткової позики за договором.

На день укладення договору відповідач перебувала в трудових відносинах із позивачем і виконувала обов'язки на посаді помічника генерального директора з правових питань.

Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює погашення кредиту.

Відповідач умови договору про надання безвідсоткової позики належним чином не виконала, у зв'язку з чим позивач просив: розірвати договір про надання безвідсоткової позики та стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України грошові кошти у сумі 96 000, 00 грн. та судові витрати у сумі 1 203,60 грн..

Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати договір про надання безвідсоткової позики, укладений між державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ОСОБА_1, від 03.12.2012 року б/н.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України суму коштів у розмірі 96 000, 00 (дев'яносто шість тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України суму сплаченого судового збору у розмірі 1 203, 60 грн. (одна тисяча двісті три гривні та шістдесят копійок).

В судове засідання представник позивача з»явилась. Позов підтримала, просила суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання з'явився. Проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, просив суд відмовити.

Суд, вислухавши сторін, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі, зокрема, у випадках, встановлених договором або законом.

Судом встановлено, що між державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 було укладено договір про надання безвідсоткової позики від 03.12.2012 року б/н. на суму 100 000 грн..

04.12.2014 р. Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено заочне рішення. В січні 2015 р. ОСОБА_1, відповідач у цивільній справі № 369/7002/14-ц за позовом Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до ОСОБА_1 про розірвання договорові та стягнення коштів, звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2015 р. заочне рішення від 04.12.2014 р. у вищевказаній справі було скасовано та призначено справу в загальному порядку.

Протягом розгляду справи позовні вимоги позивача не змінювались.

Під час проведення Державною фінансовою інспекцією України позапланової виїзної ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Державного підприємства Інформаційний центр» Міністерства юстиції України за період з 01.01.2012 по 30.06.2013 року керівництвом підприємства було виявлено низку фактів щодо зловживання попереднього генерального директора підприємства ОСОБА_3, зокрема, як зазначає позивач, в частині надання відповідачу безвідсоткової позики за договором.

На день укладення договору відповідач перебувала в трудових відносинах із позивачем і виконувала обов'язки на посаді помічника генерального директора з правових питань.

Починаючи з 17.10.2013 і до 08.04.2014 р.р. на підставі Наказу позивача №876-13 відповідач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку трьох років восьми місяців без збереження заробітної плати.

Відповідно до п.3.2 договору позика повертається протягом 60 місяців з дня підписання договору шляхом внесення позичальником грошових коштів готівкою через касу позикодавця частинами від суми наданої позики, які самостійно визначаються позичальником або шляхом щомісячного утримання із заробітної плати позичальника рівних частин суми наданої позики за заявою позичальника.

Договір про надання безвідсоткової позики від 03.12.2012 року б/н було укладено між позивачем та відповідачем як між роботодавцем та працівником, відповідно. Можливість укладення такого договору передбачалась колективним договором між Адміністрацією і Радою трудового колективу державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на 2012-2015 роки, зареєстрований у УПСЗН Шевченківської РДА за реєстраційним №417 від 18.10.2012 р..

Відповідно до н.5.2.12 колективного договору позивач, як роботодавець, при наявності фінансової можливості надавав працівникам підприємства безвідсоткову грошову позику відповідно до чинного законодавства України та положення про надання працівникам державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України безвідсоткової грошової позики. Окрім того, відповідно до додатку №8 до колективного договору рішення про надання безвідсоткової грошової позики приймає генеральний директор підприємства при наявності фінансових можливостей підприємства. Відповідно до додатку №8 така позика здійснювалась з метою надання працівникам тимчасової фінансової допомоги із коштів підприємства у зв'язку із винятковою ситуацією для забезпечення термінових грошових витрат (у разі смерті, тривалої хвороби, оплати навчання, народження дитини і т.п.).

Як встановлено судом, з початку дії Договору та протягом його дії, до 17 жовтня 2013 року, відповідачем здійснювались платежі в рахунок погашення позики, крім того, останній платіж на виконання пункту 3.2 Договору, був мною здійснений 26 січня 2015 року, що свідчить про належне виконання ОСОБА_1 Договору та про відсутність будь - яких порушень умов його погашення, що підтверджується копією квитанції, наявної в матеріалах справи.

Форма платежу у вигляді банківського переказу обумовлена перебуванням відповідача на лікарняному у зв'язку із патологічними пологами та неможливістю дістатися до місцезнаходження позивача для внесення відповідних коштів в касу підприємства через незадовільний стан здоров'я, що підтверджується копією лікарняного, наявного в матеріалах справи.

На адресу Держінформ'юсту відповідачем було направлено запит щодо визначення позивачем реквізитів банківського рахунку, на який вона може перераховувати кошти в рахунок погашення позики протягом дії Договору, як альтернативного більш зручного способу погашення позики, що сприятиме скорішому виконанню зобов'язань у повному обсязі.

Зазначене є черговим доказом визнання ОСОБА_1 зобов'язань за Договором, які вона виконувала систематично, виплачувала позику частинами до її повного погашення.

Також не підтверджується нормами Договору твердження стосовно очікування позивачем регулярного повернення позики внаслідок виконання нею трудових функцій, тобто шляхом відрахування її частин з заробітної плати. Так, Договором не встановлено жодних умов, обмежуючих відповідача в правах щодо виходу у відпустку, перебування на лікарняному у зв'язку з вагітністю та пологами або існування інших обставин, які виключають виконання нею трудових функцій та отримання заробітної плати, а відповідно й здійснення відрахувань з неї. Відповідно, це не може бути прийнято до уваги в якості аргументу щодо наявності однієї з умов, передбачених ч.4 ст.652 ЦК України.

Також посилання позивача на те що Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України позбавлений можливості укласти договір про закупівлю послуг з Міністерством юстиції України або інші посилання на тяжке матеріальне становище, суд оцінює критично.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16, 526, 530, 612, 625, 651 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом десяти днів.

Суддя: Д.Д.Усатов