Справа № 460/1438/15-ц
У Х В А Л А

06 травня 2015 року м. Яворів

Суддя Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою,-

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за борговою розпискою.

Крім цього, подав заяву про забезпечення позову, в якій покликається на те, що 10.05.2012 року ОСОБА_3 під розписку в присутності свідків позичив у нього грошові кошти в сумі 1700 дол. США, що відповідно до курсу Національного банку України, станом на момент отримання коштів було еквівалентно 13 600 грн.. Однак, повністю суми боргу не повернув, а лише частину в розмірі 700 дол.США. Просить стягнути суму в розмірі 1000 дол. США, що згідно довідки АТ «Ощадбанк» станом на 07.04.2015 року еквівалентно 23 447 грн. Оскільки відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду відмовляється, а тому з метою забезпечення можливості виконання рішення суду, позивач просить накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, приходжу до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Однак, у заяві позивача не зазначено відомостей, що необхідні для забезпечення позову у вигляді арешту, зокрема, відсутні конкретні відомості на яке саме майно позивач просить накласти арешт, місцезнаходження такого майна. Відсутність зазначених відомостей унеможливлює встановлення співмірності вжитих заходів забезпечення позову із ціною позову.

З огляду на викладені обставини, суддя вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.151-153 ЦПК України суддя, -

у х в а л и л а :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову-відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з часу отримання її копії.

Суддя Швед Н.П.