Справа № 443/682/15-ц
Провадження № 6/443/10/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2015 року Жидачівський районий суд Львівської області в складі: головуючого - судді Салія В.В.

при секретарі Оленич І.Я.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жидачеві подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,-

встановив:

17 квітня 2015 року в суд поступило подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Жидачівського районного управління юстиції Львівської області про тимчасове обмеження боржнику ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1, жителю ІНФОРМАЦІЯ_2 у праві виїзду за межі України, оскільки на виконанні у відділі ДВС Жидачівського РУЮ знаходиться виконавче провадження на суму 24706.68 грн.

У судове засідання представник відділу ДВС Жидачівського РУЮ не з»явився, заступник начальника відділу подав клопотання про слухання справи у відсутності представника ДВС Жидачівського РУЮ.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що подання є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 2 ст. 6 цього Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Під ухиленням боржника від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Слід зауважити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Посилання представника органу ДВС, як на доказ, ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань тільки на наявну заборгованість є необґрунтованими і не підтверджені жодними доказами.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, громадянинові може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань. Відповідно до ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з цих же підстав.

Вказані норми закону чітко пов»язані з наявністю закордонного паспорту. Однак, державним виконавцем не наведено доказів, які б підтвердили наявність у боржника ОСОБА_1 закордонного паспорта, або звернення до відповідних органів із заявою про видачу закордонного паспорта.

Крім цього, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 19.11.2014 р., кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 закрито за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, поскільки не встановлено умислу ОСОБА_1 на злісне ухилення від сплати аліментів.

У відповідності ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд вважає, що в поданні не обґрунтовано та не підтверджено доказами необхідність застосування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, а відтак у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст.60, 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, ст.ст.11, 30 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні подання державного виконавця ВДВС Жидачівського РУЮ про встановлення ОСОБА_1 тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд.

Головуючий суддя: підпис

Суддя Жидачівського районного суду В.В. Салій

Примітка: оригінал ухвали знаходиться в

матеріалах цивільної справи № 443/682/15-ц