Справа № 346/45/15-ц
Провадження № 22-ц/779/924/2015
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючої: Пнівчук О.В.

суддів: Мелінишин Г.П.,Соколовського В.М.

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ПАТ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ПАТ «ПриватБанк» звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що у серпні 2007 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 10000 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником кредитних зобов'язань, станом на 30.11.20110 року за кредитним договором утворилась заборгованість у розмірі 12 892,14 грн., яка була стягнута з боржника на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 15.02.2011 року.

Боржник ОСОБА_2 погасив заборгованість за вищевказаним рішенням суду 14.11.2013 року. Однак залишись непогашені відсотки станом на 30.11.2014 року у розмірі 9 762,11 грн., а також 250 грн. - штраф (фіксована частина), 488,10 грн. - штраф (процентна складова), які позивач просив суд стягнути з відповідача.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року позов ПАТ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за кредитним договором від 08.08.2007 року, розмір якої станом на 19.11.2013 року складає 4 468 грн. 56 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права.

Вказав, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.02.2011 року з нього стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 12 892,14 грн., які він повністю сплатив 15.02.2011 року, що підтверджується довідкою ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції від 04.03.2013 року, а також квитанціями.

Однак, незважаючи на це, ПАТ «ПриватБанк» продовжував неправомірно нараховувати відсотки за користування кредитом за період з 01.12.2010 року по 31.11.2014 року.

Апелянт не погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення відсотків за період з 01.12.2010 року по 19.11.2013 року (дата повної сплати боргу за рішення суду). При цьому зазначив, що відповідно до правил користування платіжною карткою, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк погашення кредиту - перебіг строку позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки, а не закінчення строку дії договору.

Пластикову карту відповідачу було надано у серпні 2007 року з терміном дії до кінця серпня 2009 року, тобто строк дії картки закінчився у серпні 2009 року, відтак з цього часу нарахування банком відсотків апелянт вважає безпідставним.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просив скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «ПриватБанк» у повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник позивача ПАТ КБ «Приват Банк» Рокетська С.В. заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на їх необґрунтованість.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові докази, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону відповідає з огляду на наступні обставини.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.08.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено договір, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач ОСОБА_2 підтвердив свою згоду з «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також Тарифами Приват банку.

Відповідно до положень ст.ст. 526, 1049, 1050,1054 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору, позичальник зобов»язаний повернути позикодавцю позику в строк та в порядку, встановленому договором, а також проценти та неустойку.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов»язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв»язку з чим допустив заборгованість за кредитним договором.

Так, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 15.02.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.11.2010 року становила 12892,14 грн.

Заборгованість за вказаним договором у відповідності до рішення суду ОСОБА_2 погашена 14.11.2013 року, що підтверджується як квитанціями відповідача (а.с.74-78) так і випискою по особовому рахунку ОСОБА_2 представленому позивачем. (а.с.52-59).

У зв»язку з тим, що кредитний договір не розірвано, відповідач ОСОБА_2 не звертався до позивача про закриття карткового рахунку та продовжував здійснювати погашення кредитної заборгованості з часу ухвалення рішення суду від 15.02.2011 року по 14.11.2013 року, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов»язаний сплатити позивачу проценти за користування кредитом до повного погашення останнього.

Внесені відповідачем платежі спочатку вносилися в рахунок погашення наявної заборгованості за комісією та відсотками за користування кредитом відповідно до умов договору.

У зв»язку з цим, не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення відсотків за період з 01.12.2010 року по 19.11.2013 року.

Відповідач здійснив останній платіж за кредитним зобов»язанням 19.11.2013 року, а тому його посилання про пропуск позивачем трьохрічного строку позовної давності при зверненні з позовом до суду в січні 2015 року не заслуговують на увагу.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду, а тому підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 березня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Г.П. Мелінишин В.М. Соколовський