Ухвала

іменем україни

22 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про визнання договору поруки припиненим. Позивач вказував на те, що 11 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір на суму 22 500 доларів США. Зобов'язання за вказаним договором забезпечено порукою за договором поруки, укладеним 11 квітня 2008 року між ним та банком. Посилаючись на те, що в 2009 році банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту, звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також на те, що протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання банк не пред'явив вимоги до поручителя, позивач просив визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, позов задоволено. Визнано договір поруки від 11 квітня 2008 року припиненим. Вирішено питання судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати оскаржувані судові рішення, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції, з чим погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку про те, що з вимогою до поручителя ОСОБА_4 банк звернувся 30 липня 2014 року, тобто з порушенням шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, встановленого ст. 559 ЦК України. Вказаного висновку суди дійшли обґрунтовано, оскільки 26 травня 2009 року банк реалізував своє право на дострокове повернення кредиту шляхом звернення до суду з позовною вимогою про звернення стягнення на заставлене майно. Вказаний позов було задоволено.

Таким чином порука припинилася, оскільки банк не пред'явив вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (з моменту звернення банком до суду з позовною вимогою 26 травня 2009 року).

Разом з тим, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). Доводи касаційної скарги про те, що договором поруки встановлено п'ятирічний термін для звернення до суду за захистом порушеного права не заслуговують на увагу, оскільки інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Враховуючи викладене, судові рішення є законними і обґрунтованими.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

І.М. Фаловська