Справа № 367/1970/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

з а о ч н е

22 вересня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Мікулін А. В.

при секретарі Дегтяр М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 22.08.2012 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 20 000,00 (двадцять тисяч) грн., що підтверджується розпискою відповідача, який зобовязався повернути борг позивачу 10.11.2012 року.

Зазначає, що після спливу строку повернення позики позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням повернути борг, але відповідач не виконав свої зобв'язань, встановлених договором позики.

У звязку із вищенаведеним просить суд стягнути із ОСОБА_2 на його користь грошову позику з урахуванням індексу інфляції станом на червень 2015р.

Позивач та його представник в судове засідання зявилися, підтвердили обставини, викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся, причини та докази поважності неявки суду не повідомив, тому суд, керуючись ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши доводи позивача та його представника, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.08.2012 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 20 000,00 ( двадцять тисяч) грн., про що свідчить розписка написана відповідачем. Згідно зазначеної розписки ОСОБА_2 зобовязався повернути суму боргу 10.11.2012 року.

Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно із статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми Закону, оскільки відповідач не виконав своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача за договором позики від 22.08.2012 р., тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 35 300,00 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1 600,00 грн., що разом складає 36 900,00 грн.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 25.05.1995 року «Про судову практику у справу відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходить, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Так як позивач зазнав моральної шкоди у вигляді позбавлення реальної можливості отримати медичну допомогу та у вигляді душевних страждань, негативних емоцій та переживань, внаслідок не виконання відповідачем своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів, отриманих від позивача за договором позики від 22.08.2012 р., тому суд вважає за можливе стягнути із відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди. Однак, суд вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди, на якому наполягає позивач, є завищеним та не повністю підтвердженим, тому стягує із відповідача на користь позивача 5 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи зазначену норму Закону, оскільки позов задоволено частково, тому суд стягує із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки, всупереч приписів статті 60 ЦПК України, позивач не надав суду оригіналу квитанції про сплату таких послуг.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 526, 625, 1046-1049, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 64, 88, 209, 212-215, 224, 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму основного боргу з урахуванням індексу інфляції в розмірі 35 300,00 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1 600,00 грн., що разом складає 36 900,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 389,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Заочне рішення в повному обсязі буде виготовлено до 28.09.2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_3