Справа № 202/3937/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: судді-Бєльченко Л.А

при секретарі-Шишкановій О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу

за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на жилий будинок,

в с т а н о в и в :

30 квітня позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача, зазначаючи, що 24 травня 1955 року за договором купівлі- продажу, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори він придбав у гр. ОСОБА_4 жилий будинок № 2 по вул. Поштова в м. Дніпропетровську.

Зазначене домоволодіння було побудовано гр. ОСОБА_4 на підставі договору на право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.07.1951 року, виданого начальником райжилуправління на підставі рішення виконкому АНД районної Ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська. Під будівництво жилого будинку гр. ОСОБА_4С була виділена земельна ділянка на ж/м Клочко по вул. Тельмана, 2. Пізніше поштова адреса його домоволодіння змінилася на вул. Поштову, 2 в м. Дніпропетровські. З цього часу домоволодінн знаходиться у його власності, земельна ділянка не приватизована і значиться за ОСОБА_4 На час придбання ним жилого будинку у гр. ОСОБА_4С . державна реєстрація будинку не вимагалась, крім реєстрації в Дніпропетровському міськомунгоспу, а бюро технічної інвентаризації на той час взагалі не існувало. У 2014 році він вирішив навести порядок у своїх документах на жилий будинок. Після звернення до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію його будинку, рішенням від 08.04.2015 року за № 20572608 йому було відмовлено у державній реєстрації прав та їх обяжень у зв*язку з тим, що із поданих документі на земельну ділянку не можливо встановити відповідність прав документам , що їх посвідчують. Тому позивач, посилаючись на ст.ст. 317, 319, 380 ЦК України, просив визнати за ним право власності на домоволодіння, що складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житлової прибудови літ.а-1, прибудови літ.а-1, ганку літ.а, літньої кухні літ.Б, сараю літ.В, гаражу літ. Г, вбиральні літ.Д, душу літ. Ж, та споруд, огорожі № 1-4, 1, що розташоване по вул. Поштовій, 46 в м. Дніпропетровську.

Предстаник позивача, ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Останній не заперечував, що ОСОБА_3А придбав у ОСОБА_4 недобудований жилий будинок готовністю 85% і добудував його не у відповідності з договором на право забудови та безстрокового користування земельною ділянкою від 03.07.1951 року.

Предстаник відповідача, ОСОБА_2, позовні вимпоги не визнала, зазначивши, що відповідно до ст. 334 ч.4 ЦК України право власності у набувача за договором виникає з дня державної реєстрації. До моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об*єкт незавершеного будівництва не виникає. З наданого позивачем договору купівлі- продажу від 24.05.1955 року вбачається, що він придбав у гр. ОСОБА_4С домоволодіння готовністю 85 %, розташоване на земельній ділянці розміром 600 кв.м. за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Поштова, черга 2 , яке складається з літ. А-1 жилий шлакоблочний будинок критий залізом, а-1 ганок, Н- вбиральня. Згідно з договором купівлі- продажу ОСОБА_3А зобов*язаний виконати всі умови , передбачені договором на забудову від 30. 01.1952 року, виданого на ім* я гр. ОСОБА_4 Проте позивач просить визнати право власності на домоволодіння , яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житлової прибудови літ.а-1, прибудови літ.а-1, ганку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, гаражу літ. Г, вбиральні літ.Д, душу літ.Ж, та споруд, огорожі № 1-4, 1,не наводячи правових підстав.

Крім того, згідно довідки про землекористування від 14.12.1951 року, акту відводу про право забудови від 30.01.1952 року зазначена адреса земельної ділянки : вул. Тельмана 2, а у договорі купівлі- продажу жилого будинку від 24.05.1955 року зазначена інша адреса: вул. Поштова, черга 2. Належних доказів про перейменування вулиць позивач не надав.

Представник відповідача вважає, що позивач вибрав не вірний спосіб зхахисту свого права, має змогу реалізувати свої права в позасудовий порядок,тому просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Суд, вислухав представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.05.1955 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори , придбав у гр. ОСОБА_4С домоволодіння готовністю 85% за адресою : м. Дніпропетровьск, вул. Почтова, черга 2, яке складалось з жилого будинку літ.А-1 шлакоблочного, вкритого залізом, літ. а-1 ганку, літ. Н вбиральні, розташовані на земельній ділянці площею 600 кв.м. За цим договором ОСОБА_3 зобов*язаний виконати всі дії, умови, передбачені договором на забудову від 30.01.1952 року, виданого на ім*я ОСОБА_4С.( а.с. 7,8).

Відповідно до договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 30.01.1952 року гр. ОСОБА_4С надана земельна ділянка площею 600 кв.м для забудови жилого будинку одноповерхового площею 21.71 кв. з двома кімнатами та сараєм за адресою : ж/м Клочко, вул. Тельмана, 2 ( а.с. 9-10).

З відповіді відділу комунального господарства Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради від 14.04.2015 року № 108 на адресу ОСОБА_3А вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 10.06.1977 року № 338 домоволодінню позивача присвоєна поштова адреса : вул. Поштова, 46 ( а.с. 22).

Судом встановлено, що за вищезазначеною адресою розташоване домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ.А-1, загальною площею 71,9 кв.м., житлової прибудови літ.а-1, прибудови літ.а-1, ганку літ. А, літньої кухні літ. Б, сараю літ. В, гаражу літ. Г, вбиральні літ.Д, душу літ.Ж, та споруд, огорожі № 1-4, 1.

Зазначене не заперечується позивачем, підтверджується копією технічного паспорту на домоволодіння на а.с. 13-17 і свідчить про те, що позивач побудував зазначене домоволодіння всупереч договору на право забудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 30.01.1952 року. Відповідного дозволу на споруждення цих будівель позивач не мав.

Статтею 41 Конституції України вмзначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної , творчої діяльності, Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 2 статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до частини 1 статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 4 цієї статті , якщо договор про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувачва майна виникає з моменту такої реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 року Про затвердження тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівлельних робіт було передбаченор, що підставою для оформлення права власності на приватні житлові будинки садибного типу, дачні та садові будинки, споруджені до 05 серпня 1992 року, є складений БТІ висновок про технічний стан будівлі та документ, що засвідчує право власності або користування земельною двлянкою, на якій вона розміщена. Зазначена постанова втратила чинність 02 червня 2011 року. Законом України від 17 лютого 2011 року Про регулювання містобудівної діяльності встановлено , що прийняття в експлуатацію зведених до 31 грудня 2009 року індивідуальних ( садибних) житлових будинків, садових , дачних будинків, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюються інспекціями державного архітектурно- будівельного контролю за результатами трехнічного обстеження будівельних конструкцій та та інженерних мереж таких об*єктів за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій воні розташовані.

Отже, суд вважзає, що позивач мав звернутися до відповідної ДАБК щодо прийняття в експлуатацію його домоволодіння, яке побудовано без відповідного дозволу.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожен зобов*язаний довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На думку суду, позивачем не доведено, а судом не встановлено, в чому полягає порушення його права з боку відповідача.

З огляду на встановлене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_3А.і відмові у їх задоволені.

Керуючись ст.ст.3,10, 11,60, 209, 213-215 ЦПК України , ст.ст. 331, 376 Цивільного кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_3 відмовити у задоволені позовних вимог до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності на жилий будинок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя-- ОСОБА_5