справа № 156/1229/14-ц
Номер провадження: 2/156/10/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2015 року смт. Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Дильного Г. М.,

за участю секретаря Кирилюк Л. М.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іваничі справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся в суд із зазначеним позовом. Позов обгрунтовано тим, що 16 вересня 2011 року о 12 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул. Луцькій м. Нововолинськ по автодорозі Ковель-Жовква зі сторони м. Володимир-Волинський в напрямку м. Львів, не вибрав безпечної швидкості та дистанції руху, допустив зіткнення із попутним автомобілем марки Форд-Ескорт, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

Автомобіль марки Форд-Сієра реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу№429976, виданого Нововолинським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України 27 лютого 2005 року.

За порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_2 постановою Іваничівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

В результаті ДТП автомобілю позивача було спричинено механічні ушкодження, тим самим завдано матеріальної шкоди.

Відповідач в добровільному порядку обіцяв здійснити ремонт пошкодженого ним автомобіля, однак завдана позивачу шкода не відшкодована.

Згідно акту №ПО-090914/435 від 09.09.2014 року та розрахунку від 09.09.2014 року вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля становить 23817, 00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь.

Крім того, у звязку з ДТП позивачу була спричинена моральна шкода, яка виявилася в душевних стражданнях, які позивач зазнав внаслідок пошкодження його майна, а також незручностях, оскільки позивач тривалий час був позбавлений можливості використовувати автомобіль у власних цілях. З моменту ДТП відповідач неодноразово обіцяв йому відремонтувати автомобіль, однак до цього часу своїх обіцянок не виконав. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в 3000,00 грн та просить стягнути вказану суму з відповідача на його користь.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги зменшила та пояснила, що оскільки відповідач ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні ДТП, то просить стягнути з відповідача на користь позивача 18740,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 3000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 3486,20 грн. судових витрат, з яких: 487,20 грн. сума сплаченого судового збору; 1400, 00 грн. витрати за надання правової допомоги адвоката; 1599,00 грн. вартість проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи автомобіля. Крім цього, в судовому засіданні представник позивача просила поновити строк позовної давності, посилаючись на поважність причин, з яких позивачем було пропущено строк позовної давності. Як на доказ поважності причини переривання перебігу строку позовної давності посилається на ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 визнав свою вину у скоєнні ДТП та неодноразово погоджувався оплатити ремонті роботи по відновленню пошкодженого автомобіля.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в обгрунтування свого заперечення на позовну заяву пояснив, він своєї вини у вчиненні ДТП не заперечує, однак вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, так як йому було передано право управління автомобілем марки Форд-Сієра, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_7 і з яким були окремі неодноразові домовленості щодо ремонту вказаного автомобіля.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, вказаних у поданому відповідачем письмовому запереченні на позовну заяву. Крім цього, представники відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просили застосувати, при вирішенні позову, ч.4 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як вбачається зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.3,4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як на доказ переривання перебігу строку позовної давності позивач та представник позивача під час розгляду справи посилалися на ті обставини, що відповідач ОСОБА_2 неодноразово погоджувався оплатити ремонтні роботи по відновленню пошкодженого автомобіля. Дана обставина підтверджується показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5, а тому суд не вбачає підстав ставити під сумнів належність доказів, зазначених позивачем у обгрунтування заяви про поновлення строку позовної давності.

Відповідно підставними є вимоги представника позивача щодо поновлення строку позовної давності у відповідності до вимог ч.1 ст. 264 ЦК України.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

16 вересня 2011 року о 12 год. по вул. Луцькій м. Нововолинськ по автодорозі Ковель-Жовква зі сторони м. Володимир-Волинський в напрямку м. Львів відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Форд-Сієра, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, що належить позивачу ОСОБА_5 і знаходився під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки Форд-Ескорт, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Згідно з постановою судді Іваничівського районного суду Волинської області від 14 листопада 2011 року, яка набрала законної сили 24 листопада 2011 року, у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, відповідача ОСОБА_2 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, (а.с. 5).

Згідно п.2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2011 року №1306, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія відповідної категорії.

Оскільки ОСОБА_2 під час скоєння ДТП перебував за кермом автомобіля, який був йому переданий на відповідній правовій підставі, то суд приходить до висновку, що саме відповідач повинен нести відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи автомобіля з додатками від 08 травня 2015 року, вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля Форд-Сієра, реєстраційний номерний знак НОМЕР_3, під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 16 вересня 2011 року, станом на момент виконання експертизи складає 18740,00 грн. (а.с. 61-76).

З огляду на викладене, позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди в сумі 18740,00 грн. слід задовольнити.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач стверджує, що зазнав моральних страждань у звязку з тим, що внаслідок ДТП переніс сильне душевне хвилювання, а також незручності у можливості використання автомобіля у власних цілях.

На підставі викладеного, суд вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, повязаних із пошкодженням транспортного засобу.

Разом з тим, обґрунтованість заявленої суми грошового відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн. суд вважає завищеною та, виходячи з засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за необхідне позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна позивача, задовольнити у сумі 1000, 00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивач ОСОБА_5 поніс судові витрати в сумі 3486,20 грн., з яких: судовий збір по майновій вимозі 243,60 грн., судовий збір по немайновій вимозі 243,60 грн., витрати на правову допомогу становлять 1400,00 грн., вартість проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи автомобіля - 1599,00 грн.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги майнового характеру повністю, а немайнового характеру частково, то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3334,99 грн. судових витрат, з яких: 464,79 грн.- судовий збір, 1271,20 грн. - витрати за надання правової допомоги адвоката та 1599,00 грн. вартість проведеної по справі судової автотоварознавчої експертизи автомобіля.

На підставі ст.ст. 23, 261, 267, 1166, 1167, 1187 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 60, 83, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 18740,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 464,79 грн. судового збору, 1271,20 грн. витрат на правову допомогу, 1599,00 грн. витрат за проведення автотоварознавчої експертизи, всього 3334,99 грн. судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Іваничівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя /підпис/ ОСОБА_9

З оригіналом згідно

Суддя Г.М. Дильний