Справа №2-5739/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді: Бобровника О.В.

при секретарі: Яковенко Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив визнати за ним право користування житловим приміщенням: однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, яка проживала в однокімнатній неприватизованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1, та була рідною сестрою бабусі позивача по лінії матері.

27.01.2012 року ОСОБА_3 попросила позивача переїхати до неї в квартиру на постійне місце проживання, оскільки в силу її похилого віку та поганого самопочуття їй було важко самій себе забезпечувати.

З цього часу позивач почав постійно проживав в АДРЕСА_4, оплачував комунальні послуги, отримував на своє ім'я поштову кореспонденцію, обслуговувався у поліклініках, які розташовані у Солом'янському районі, проводив ремонтні роботи та інше.

Таким чином, позивач вселився у квартиру за адресою: АДРЕСА_1, як член сім'ї наймача ОСОБА_3 та за її згодою, постійно проживає в цій квартирі більше 3 років та іншого житла немає.

Після смерті ОСОБА_3 позивач за власні кошти здійснив її поховання, оплатив всі ритуальні послуги та встановив мармуровий надгробок з портретом на її могилі.

Вважає, що він набув права користування на квартиру АДРЕСА_2, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. .

Відповідач КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій просила справу розглянути без участі її представника та ухвалити рішення за наявними матеріалами справи, на підставі чинного законодавства.

Відповідач Солом'янська районна в м. Києві державна адміністрація в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації.

Вислухавши думку представника позивача, врахувавши пояснення свідків, заяву відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва», дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка була наймачем, проживала та була зареєстрована в однокімнатній неприватизованій квартирі АДРЕСА_3.

Вказане підтверджується довідкою форми №3, виданою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «ЖЕД №903» від 17.06.2015 року за №3127, ордером на жиле приміщення від 11.02.1967 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві.

27.01.2012 року у вищевказану квартиру, за згодою наймача ОСОБА_3 та на її прохання, був вселений на правах члена сім'ї позивач ОСОБА_1, оскільки ОСОБА_3 була рідною сестрою бабусі позивача по лінії матері та в силу свого похилого віку потребувала догляду та підтримки.

Інших родичів ОСОБА_3 не мала, що підтверджується свідоцтвами про смерть серії НОМЕР_2, виданим Бучанським бюро ЗАГС Києво-Святошинського району Київської області 2.09.1958 року, згідно якого батько ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 року помер, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим ВРАГС Шевченківського району м. Києва ІНФОРМАЦІЯ_7 року, згідно якого мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7 року померла.

Як пояснила в судовому засіданні представник позивача з 27.01.2012 року позивач ОСОБА_1 почав проживати разом з ОСОБА_3, як член сім'ї наймача, доглядав за нею, вів з нею спільне господарство, приймав участь в утриманні квартири та сплати комунальних послуг.

Просила визнати за ОСОБА_1 право користування житловим приміщенням: однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1, на що слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмові згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст. 65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого прядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання (правовий висновок Верховного Суду України у справі 6-60цс12).

Підтвердженням ведення позивачем разом із ОСОБА_3 спільного господарства протягом трьох років є гарантійний талон LG Electronics Inc. серії CKVO, інтернет - магазину HozDom.com, гарантійний документ Indesit, рахунок-фактура №ВС00-0000888 від 24.10.2013 року, товарний чек від 17.09.2013 року та рахунок-фактура №12.06.13ДК-00095 від 12.06.2013 року, з яких вбачається, що позивачем у квартиру АДРЕСА_3, було придбано та оплачено: пилосос, парову швабру, холодильник, бойлер, пральну машину та плитку кахельну.

Крім того, ведення спільного господарства та оплати комунальних та інших послуг підтверджується наступним.

17.06.2012 року між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» був укладений договір, відповідно до умов якого позивач замовив у підприємства послуги телеінформаційної мережі за адресою: АДРЕСА_1, які зобов'язався сплачувати своєчасно та у повному обсязі.

З протоколу замовлених послуг та матеріалів №424074 від 18.11.2013 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 замовив у ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» наступні сервісні послуги за адресою: АДРЕСА_1, зокрема: доставка/заміна та налаштування абонентського обладнання для послуги доступу до пакетів телепрограм або послуги доступу до інтернету, що також були ним оплачені.

Таким чином, судом достовірно встановлено, що у період спільного проживання позивача з ОСОБА_4, а саме з 27.01.2012 року по день її смерті, ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3, був встановлений бойлер, була придбана нова побутова техніка, підключено кабельне телебачення та інтернет.

Підтвердженням того, що спірна квартира АДРЕСА_3 була постійним місцем проживання позивача ОСОБА_1 підтверджується отриманням на вказану адресу на ім'я позивача періодичного видання «Сімейна газета» та поштової кореспонденції.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 обслуговувався у поліклініці №2 Солом'янського району м. Києва, тобто за місцем свого проживання: АДРЕСА_5, що підтверджується довідкою від 17.07.2015 року за вих. №217/к, виданої Поліклінікою №2.

Позивач сплачував житлово-комунальні послуги надані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується квитанціями про сплату житло-комунальних послуг за листопад 2012 року, травень 2013 року, серпень 2013 року, лютий 2014 року, травень 2014 року, березень 2015 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 11.01.2015 року було подану заяву до КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської РДА в м. Києві про здійснення реєстрації позивача ОСОБА_1 у спірній квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Однак, вказана заява була залишена КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської РДА в м. Києві без уваги та реєстрацію позивача не було проведено, хоча згода наймача на вселення позивача та реєстрацію позивача була подана в установленому законом порядку.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи, в яких міститься заява ОСОБА_3 про здійснення реєстрації позивача ОСОБА_1

Після смерті ОСОБА_3, позивач здійснив її поховання, сплатив усі ритуальні послуги та встановив мармуровий надгробок з портретом на її могилі, що підтверджується свідоцтвом про поховання від 17.06.2015 року.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що за час спільного проживання ОСОБА_3 та позивача ОСОБА_1 у квартирі АДРЕСА_3, вони були свідками того, як позивач допомагав ОСОБА_3 продуктами харчування, ліками, постійно проживав у вказаній квартирі, робив поточний ремонт у квартирі, здійснював оплату житлово-комунальних послуг.

Зазначили, що ОСОБА_3 мала намір зареєструвати позивача ОСОБА_1 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Зокрема, свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона працювала в соціальній службі Солом'янського району м. Києва. Їй відомо, що починаючи з 2012 року у квартирі АДРЕСА_3 почав проживати онук ОСОБА_3, якого звуть ОСОБА_1 та він надавав ОСОБА_3 всю необхідно допомогу.

У зв'язку з вказаними обставинами ОСОБА_3 повідомила керівництво соціальної служби Солом'янського району м. Києва про те, що доставляти гарячі обіди їй вже не потрібно.

Свідок зазначила, що по домовленості з ОСОБА_1, у зв'язку з його зайнятістю на роботі, вона у 2014 році інколи навідувала ОСОБА_3 і допомагала в прибиранні та приготуванні їжі.

Свідок ОСОБА_5, яка є подругою матері ОСОБА_1 і проживає в Солом'янському районі м. Києва детально описала суду побутові умови, в яких проживала ОСОБА_3 та ОСОБА_1, а саме: в кімнаті було два дивани, шафа, письмовий стіл з комп'ютером та інші меблі. Їй відомо, що ОСОБА_1 за свої кошти у квартирі АДРЕСА_3 встановив бойлер, пральну машину та зробив поточний ремонт.

Отже, з пояснень свідків вбачається, що позивач ОСОБА_1 протягом тривалого часу проживав у спірній квартирі разом із ОСОБА_3, як член її сім'ї, надавав їй допомогу, створював усі необхідні умови для проживання у квартирі.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані в справі і підстав для обмови відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи. Тому і підстав для сумніву у правдивості пояснень позивача у суду немає.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач з 27.01.2012 року проживає у АДРЕСА_6 іншого житла не має, користується усіма правами та несе всі обов'язки, що передбачені договором найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, а саме: позивач використовує жиле приміщення за призначенням, забезпечує належну схоронність і сплачує квартирну плату та плату за комунальні послуги, тощо.

Позивач вселився у квартиру за адресою: АДРЕСА_1 у м. Києві, як член сім'ї наймача ОСОБА_3, за її згодою, постійно проживає у цій квартирі більше трьох років.

Іншого житла позивач немає, на обліку на отримання житла або поліпшення житлових умов не перебуває, що підтверджується показами свідків та поясненнями представника позивача.

Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до п. 15 ч. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач вселився в спірне жиле приміщення на законних підставах, постійно проживає, сплачує квартирну плату та комунальні послуги, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», ст. ст. 61, 64, 65 ЖК України, ст. 29 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 197, 209, 212-214, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя