Справа № 541/78/15-ц
Номер провадження 2-о/541/11/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08 травня 2015 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Андрущенко-Луценко С.В.,

при секретарі Продан І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 просив суд встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 відносно нього. В обґрунтування заяви посилається на те, що в свідоцтві про його народження запис про батька зроблений за вказівкою матері, в графі батько вказано «ОСОБА_2». Його батьком був ОСОБА_2, а матір'ю ОСОБА_3, але батьки проживали разом без реєстрації шлюбу. Він народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року. При житті ОСОБА_2 визнавав його своїм сином, опікувався та виховував, не ухилявся від виконання батьківських обов'язків. Батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року і він бажає прийняти спадщину після його смерті, але для цього необхідно встановити факт батьківства, адже в свідоцтві про народження ОСОБА_2 не зазначений його батько. Просив суд встановити факт батьківства померлого ОСОБА_2 відносно нього, тому що він дійсно є його рідним сином.

Представник заінтересованої особи Великосорочинської сільської ради Миргородського району в судове засідання не з'явився. З установи на адресу суду надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника. Заперечення проти задоволення заяви відсутні.

Заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до переконання, що заява підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.4) відкрилася спадщина на належне йому майно.

В актовому записі про народження заявника запис про батька зроблено у відповідності до ст.. 135 СК України за вказівкою матері (а.с.27).

Пленум Верховного Суду України у п. 3 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що судам при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір»ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

У п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС. Заяви про встановлення фактів батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч.2 ст.55 КпШС запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.53 КпШС України 1969 року, батьківство може бути встановлено у судовому порядку за заявою дитини по досягненню нею повноліття у випадку народження дитини у батьків, які не перебували у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків до ЗАГСу.

В ст. 53 КпШС України зазначено, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

З акта обстеження домогосподарства по АДРЕСА_1 вбачається, що з осені 2005 року по осінь 2006 року в даному будинку проживали ОСОБА_2, його співмешканка ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_1 ОСОБА_2 опікувався малолітнім ОСОБА_1 брав участь у його вихованні (а.с.28).

Факт визнання батьківства ОСОБА_2 щодо заявника підтвердила свідок ОСОБА_4, яка пояснила, що померлий ОСОБА_2 її брат. Їй , як сестрі достовірно відомо, що брат проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 та у них народився син -заявник ОСОБА_1 Брат за життя опікувався заявником, займався його вихованням, утримував його. Помер ОСОБА_2 в 2014 році. Вона не претендує на спадкове майно після смерті брата і бажає, щоб спадщину після його смерті прийняв заявник ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона проживає в с. Великі Сорочинці Миргородського району. ОСОБА_2 її дядько. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 за життя проживав без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3. Вони мали спільного сина -заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 за життя визнавав своє батьківство відносно заявника, утримував його та займався його вихованням.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що проживала по сусідству з ОСОБА_2, який з 2006 року постійно проживав в с. В. Сорочинці Миргородського району. Разом з ним проживав і заявник ОСОБА_1 ОСОБА_2 утримував заявника.

Зазначені показання свідків є послідовними, узгодженими, відповідають іншим доказам та матеріалам справи.

Показання свідків щодо факту батьківства узгоджуються із зазначенням у свідоцтві про народження заявника іменем та по батькові його батька «Михайло Петрович».

Суд вважає, що зазначені докази доводять факт батьківства ОСОБА_2 щодо заявника, оскільки вони свідчать про те, що той від народження сина визнавав себе його батьком, та доводять об'єктивність пояснень заявника про те, що її батьки проживали однією сім'єю. У достовірності зазначених доказів сумніву немає.

Будь-яких доказів, які б спростовували доводи заявника та показання зазначених свідків не надано, не містять їх і матеріали справи.

Оцінюючи надані заявником докази у сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 дійсно визнавав себе за життя батьком заявника, брав участь у його вихованні та утриманні разом з матір'ю дитини, з якою проживав однією сім'єю та вів спільне господарство.

Встановлення вказаного факту для заявника має юридичне значення.

Керуючись ст.ст. 213-215, 234, 256, 294 ЦПК України, ст. 53; 55 КпШС 1969 року , суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт батьківства, а саме, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року був батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця с. Пилиповичі Бородянського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко