Справа № 306/573/14-ц
У Х В А Л А

Іменем України

28 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючогосудді КОНДОРА Р.Ю.

суддівЛЕСКА В.В., КОЖУХ О.А.

при секретаріМАРЧИШАКУ Ю.М.

за участю апелянта ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Свалявського районного суду від 28 жовтня 2014 р. про відмову в поновленні строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Свалявського районного суду від 28.10.2014 відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні її заяви про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Ухвалюючи судове рішення, суд виходив з того, що твердження заявника про те, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-7/09, який належало пред'явити до виконання до 06.11.2012, вона не пропустила, спростовується експертним висновком, який є належним і допустимим доказом факту відправлення поштою виконавчого листа 08.11.2012, а не 05.11.2012.

Не погодившись із таким вирішенням заяви, ОСОБА_3 подала на ухвалу суду першої інстанції апеляційну скаргу, якою вказує на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Так, рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2009, яким на її користь (на час вирішення справи мала прізвище «Журба») стягнуто з ОСОБА_4 186850 грн боргу, 2550,00 грн сплаченого державного мита і 150,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, набрало законної сили. 25.11.2009 Свалявським районним судом був виданий виконавчий лист зі строком пред'явлення до виконання до 06.11.2012, який, оскільки боржник не виконав рішення суду добровільно, вона пред'явила до виконання 05.11.2012. Однак, у відкритті виконавчого провадження було відмовлено через відсутність у виконавчому листі зазначення дати набрання рішенням суду законної сили.

Ця помилка, допущена при оформленні виконавчого листа судом, фактично унеможливила реальне виконання рішення суду, породила судову тяганину у зв'язку з необхідністю вирішення питань про виправлення помилки, видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання тощо, яка триває досі. Виправивши одну помилку, при оформленні нового примірника виконавчого листа суд зробив іншу: замість дати набрання рішенням суду законної сили «5 листопада 2009 року» було зазначено «5 листопада 2011 року», що призвело до необхідності нових звернень до суду, виконавчий лист був визнаний таким, що не підлягає виконанню, довелося судовим порядком вирішувати питання про виправлення нової помилки суду в документі і зрештою дублікат виконавчого листа був виданий 28.11.2013, тоді як строк пред'явлення документа до виконання був встановлений до 05.11.2012. Через це виконавчий документ знову було повернуто і виникло питання про поновлення строку для пред'явлення його до виконання, у зв'язку з чим була 26.02.2014 подана відповідна заява, повторний результат вирішення якої тепер оскаржується.

Посилання суду на висновок експерта як на підставу для відмови в задоволенні заяви необґрунтоване, цей висновок не є належним і допустимим доказом, а стягувач взагалі нічого не знав про проведення встановленим порядком будь-якої експертизи документів, крім того, судом не було дано ніякої оцінки оригіналу касового чека, датованого 05.11.2012, яким було зафіксовано оплату поштового відправлення в день його оформлення, та опису вмісту відправлення.

Суд не врахував, що вся ситуація навколо обставин щодо пред'явлення виконавчого документа до виконання виникла з вини саме цього суду, який порушив вимоги закону при оформленні виконавчого листа, що призвело до невиконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Посилаючись на ці обставини, апелянт просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та поновити пропущений з поважних причин строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-7/09, виданого 25.11.2009, з виправленням помилки, допущеної судом при оформленні та видачі виконавчого листа.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_3, яка апеляцію підтримала, розглянувши апеляційну скаргу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутності інших учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

При апеляційному розгляді справи оглядом паспорта громадянина України серії НОМЕР_2, виданого 22.07.2010 Броварським МВ УМВС України в Київській області, встановлено, що після реєстрації 01.06.2010 шлюбу заявник має прізвище «ОСОБА_3».

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції вважав належним чином установленим факт пропуску строку та виходив з недоведеності й необґрунтованості заяви. Погодитись із таким судовим рішенням колегія суддів не може виходячи з наступного.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 05.11.2009, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2012, на користь позивача (на час вирішення справи - ОСОБА_3) стягнуто з ОСОБА_4 186850 грн боргу, 2550,00 грн сплаченого державного мита і 150,00 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а.с. 236-238, 270-271 т. 1).

25.11.2009 Свалявським районним судом на виконання рішення апеляційного суду від 05.11.2009 був виданий виконавчий лист зі строком пред'явлення до виконання до 06.11.2012, у виконавчому листі не була зазначена дата набрання рішенням суду законної сили. Постановою держвиконавця ВДВС Свалявського райуправління юстиції від 13.11.2012 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за указаним виконавчим листом з підстав, передбачених ст. 18 ч. 1 п.п. 3, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV), зокрема, через відсутність у виконавчому документі дати набрання рішенням суду законної сили (а.с. 13 т. 2). Оригінал виконавчого листа, виданого 25.11.2009, знаходиться в справі (а.с. 2 т. 2).

Ухвалою Свалявського районного суду від 04.03.2013, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2013, відмовлено ОСОБА_3 у видачі дубліката виконавчого листа (а.с. 6, 37-38 т. 2). Апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки оригінал виконавчого листа не був втрачений, то підстав для видачі його дубліката немає, а оригінал документа повинен бути пред'явлений до виконання, при цьому, законом передбачена можливість виправлення в ньому помилки.

Ухвалою Свалявського районного суду від 09.08.2013 постановлено «у виконавчому листі № 2-7/09 року від 25.11.2009 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення боргу за попереднім договором намірів про купівлю-продаж нерухомості та повернення грошової суми у вигляді завдатку зазначити дату набрання законної сили рішенням, а саме 05.11.2009 року» (а.с. 46-47 т. 2).

Стягувачу був виданий Свалявським районним судом виконавчий лист у справі № 2-7/09, в якому було зазначено, зокрема, дату набрання рішенням суду законної сили «05 листопада 2011 року» і дату видачі виконавчого листа «25 листопада 2011 року». Постановою держвиконавця ВДВС Свалявського РУЮ від 26.09.2013 відкрито виконавче провадження за цим виконавчим листом (а.с. 56 т. 2).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 14.11.2013 закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Свалявського районного суду від 09.08.2013 (а.с. 80-81 т. 2).

Ухвалою Свалявського районного суду від 23.10.2013 зупинено стягнення «за виконавчим листом Свалявського районного суду від 25.11.2011 року по справі «2-7/09 відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 09.08.2013 року про справі № 306/640/13-ц», виконавчий лист витребувано з органу ДВС (а.с. 15 т. 3). Оригінал виконавчого листа з датою видачі «25 листопада 2011 року» знаходиться в справі (а.с. 30 т. 3).

Ухвалою Свалявського районного суду від 31.10.2013 визнано таким, що не підлягає виконанню «виконавчий лист № 2-7/09 від 25.11.2001 року по справі № 306/640/13-ц» (а.с. 33 т. 3). Ухвалою Свалявського районного суду від 28.11.2013 у резолютивній частині ухвали від 31.10.2013 виправлено «арифметичну помилку у даті з «25.11.2001 року» на «25.11.2011 року» (а.с. 47 т. 3). Виконавчий лист було визнано таким, що не підлягає виконанню, у зв'язку з тим, що він не відповідає вимогам Закону № 606-XIV, позаяк зазначена в ньому дата набрання рішенням суду законної сили як «05.11.2011 року» не відповідає дійсній даті розгляду справи апеляційним судом, якою є «05 листопада 2009 року».

Ухвалою Свалявського районного суду від 28.11.2013 задоволено частково заяву стягувача про видачу виконавчого листа з виправленням помилки щодо зазначення правильної дати набрання рішенням суду законної сили «05 листопада 2009 року» (а.с. 36 т. 3), постановлено «видати ОСОБА_3 виконавчий лист відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 09.08.2013 року, у задоволенні решти вимог - відмовити» (а.с. 73-74 т. 3). Місцевий суд виходив з того, що вимога про виправлення помилки у виконавчому листі, де дата його видачі була зазначена як «25.11.2011», а дата набрання рішенням суду законної сили - як «05.11.2011», задоволенню не підлягає, оскільки чинною ухвалою цього суду від 31.10.2013 «виконавчий лист « 2-7/09, виданий 25.11.2011 року із зазначенням набуття рішенням законної сили «05.11.2011 року» визнано таким, що не підлягає виконанню», а «вимога про зазначення у виконавчому листі дати набуття рішенням законної сили - «05.11.2009 року» задоволена чинною ухвалою Свалявського районного суду від 09 серпня 2013 року і додаткового судового підтвердження не потребує».

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 12.03.2014 ухвалу Свалявського районного суду від 28.11.2013 «в частині задоволення заяви ОСОБА_3 частково та постановлення видати ОСОБА_3 виконавчого листа відповідно до ухвали Свалявського районного суду від 09.08.2013» скасовано, в решті ухвалу суду першої інстанції від 28.11.2013 залишено без змін (а.с. 107-111 т. 3). Апеляційний суд серед іншого встановив, що ОСОБА_3 просила внести виправлення у виконавчий лист, виданий судом 25.11.2011, який чинною ухвалою місцевого суду від 31.10.2013 вже був визнаний таким, що не підлягає виконанню, а суд першої інстанції, правильно зазначивши, що вимога про внесення до виконавчого листа від 25.11.2009 належної дати набрання рішенням суду законної сили як 05.11.2009 була задоволена чинною ухвалою місцевого суду від 08.08.2013, безпідставно постановив видати стягувачу виконавчий лист відповідно до ухвали від 09.08.2013, тим більше, що заява стягувача стосувалася виконавчого листа від 25.11.2011, а не листа від 25.11.2009.

Держвиконавець ВДВС Свалявського РУЮ 06.12.2013 постановив закінчити виконавче провадження за виконавчим листом № 2-7/09, виданим 25.11.2011 (а.с. 118 т. 3).

Виходячи з руху справи після ухвалення судом рішення по суті спору, слід констатувати, що чинною ухвалою Свалявського районного суду від 09.08.2013 у виконавчому листі, виданому 25.11.2009 Свалявським районним судом, виправлено помилку щодо відсутності в тексті листа дати набрання рішенням суду законної сили, ухвалою цю дату зазначено як «05.11.2009 року». Виконавчий лист, датою видачі якого було зазначено 25.11.2011, визнано таким, що не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується зі змістом чинних ухвал Апеляційного суду Закарпатської області від 11.06.2013 і від 12.03.2014. Виконавчий лист, що був виданий Свалявським районним судом 25.11.2009, є чинним з урахуванням виправленої в ньому судом помилки.

У справі наявна також копія дубліката виконавчого листа № 2-7/09, виданого Свалявським районним судом 28.11.2013, в якому строк пред'явлення до виконання був визначений до 05.11.2012 (а.с. 127 т. 3). Постановою держвиконавця ВДВС Свалявського РУЮ від 25.02.2014 відмовлено у відкритті виконавчого провадження за цим дублікатом виконавчого листа на підставі ст. 26 ч. 1 п. 1 Закону № 606-XIV внаслідок пропуску встановленого строку пред'явлення документа до виконання (а.с. 128 т. 3).

26.02.2014 ОСОБА_3 подала до Свалявського районного суду заяву, а 18.03.2014 її доповнила (а.с. 125-126, 161 т. 3), про поновлення пропущеного з поважних причин строку пред'явлення до виконання виконавчого документа. Посилалася на вищевикладені обставини щодо помилок суду в оформленні виконавчих документів, які унеможливили виконання рішення суду та викликали необхідність неодноразових її звернень до суду у процесі виконання рішення суду, і на відмову держвиконавця відкрити виконавче провадження за дублікатом виконавчого листа, оскільки дублікат пред'являється до виконання вперше і термін його виконання вже сплив. Поряд із цим, зазначала, що строк пред'явлення до виконання виконавчого листа нею фактично не був пропущений, позаяк вона своєчасно відправила його до виконавчої служби поштою.

Ухвалами Свалявського районного суду від 24.03.2014:

у задоволенні заяви ОСОБА_3 про поновлення строку пред'явлення дубліката виконавчого документа до виконання було відмовлено з посиланням на те, що ухвалою апеляційного суду від 12.03.2014 скасовано ухвалу місцевого суду від 28.11.2013 «у частині видачі ОСОБА_3 виконавчого листа» (а.с. 173 т. 3);

дублікат виконавчого листа № 2-7/09 від 28.11.2013 визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки чинною ухвалою апеляційного суду від 11.06.2013 стверджено відсутність підстав для видачі дублікату виконавчого листа, якщо наявний і повинен бути пред'явлений до виконання оригінал виконавчого листа (а.с. 175 т. 3).

Ухвалами Апеляційного суду Закарпатської області від 19.06.2014:

ухвалу Свалявського районного суду від 24.03.2014 про визнання дубліката виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишено без змін (а.с. 6-7 т. 4);

ухвалу Свалявського районного суду від 24.03.2014 про відмову в поновленні строку пред'явлення виконавчого документа до виконання скасовано, питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції внаслідок порушення судом порядку його вирішення. Апеляційний суд вказав, зокрема, що суд першої інстанції не перевірив та не з'ясував причин поважності пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання (а.с. 10-11 т. 4).

За наслідками повторного розгляду заяви ОСОБА_3 про поновлення пропущеного з поважних причин строку пред'явлення до виконання виконавчого документа Свалявський районний суд ухвалою від 28.10.2014, яка наразі є предметом апеляційної перевірки, в її задоволенні відмовив (а.с. 68 т. 4). Суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження заявника про те, що строк для пред'явлення до виконання виконавчого листа № 2-7/09, який належало пред'явити до виконання до 06.11.2012, вона не пропустила, спростовується експертним висновком, який є належним і допустимим доказом у справі. Так, висновком експерта від 11.04.2014 № 15/230 встановлено, що «відбиток штампу на лицьовій стороні поштового конверту, реєстрового поштового відправлення за № 444, датований 08.11.2012 року (том 3 а.с. 240-244)».

Суд першої інстанції ґрунтувався на висновку від 11.04.2014 № 15/230 судового експерта НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області Кормоша О.В. (а.с. 240-244 т. 3). Судову техніко-криміналістичну експертизу документа було призначено ухвалою Свалявського районного суду від 06.03.2014 у справі № 306/494/14-ц за скаргою ОСОБА_4 на постанову начальника ВДВС Свалявського РУЮ Янович С.П. від 13.11.2012 про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 35200434 (а.с. 225 т. 3). Предметом експертного дослідження був відбиток календарного поштового штемпеля на поштовому конверті реєстрового поштового відправлення № 444. Експерт дійшов висновку, що у п. 1 відбитку штампу на лицьовій стороні поштового конверта зазначеного поштового відправлення «наявний текст «08.11.12.-12».

На підставі експертного висновку Свалявський районний суд постановив 29.04.2014 ухвалу, якою поновив ОСОБА_4 строк на подання скарги на постанову держвиконавця від 13.11.2012, задовольнив скаргу, скасував постанову та зобов'язав ВДВС Свалявського РУЮ відмовити у відкритті виконавчого провадження в тому числі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону № 606-XIV (а.с. 237-239 т. 3). У мотивувальній частині ухвали зазначено, що стягувач відправив відповідне поштове відправлення 08.11.2012.

У справі немає даних про виконання ухвали Свалявського районного суду від 29.04.2014. Як пояснила ОСОБА_3 при апеляційному розгляді справи, їй нічого не було відомо про розгляд Свалявським районним судом такої справи, участі в ньому вона не брала, про ці факти дізналася лише ознайомившись напередодні засідання апеляційного суду зі справою, що розглядається. Понад те, апелянт вказує на невідповідність дійсності як ухвал Свалявського районного суду від 29.04.2014 і від 28.10.2014, так і висновку експерта, оскільки виконавчий лист, що був виданий 25.11.2009, вона пред'явила до виконання 05.11.2012, відправивши цього дня поштою до виконавчої служби, що підтверджується оригіналами документів, що їх вона надала суду.

На час постановлення судом оскаржуваної ухвали до суду надійшли при заяві ОСОБА_3 від 01.09.2014 і були зареєстровані 01.09.2014 за вх. № 8886 оригінали таких документів:

опис вкладення, оформлений у поштовому відділенні м. Бровари Київської області до рекомендованого поштового відправлення № 444 на адресу начальника ВДВС Свалявського РУЮ, до вмісту якого входили, зокрема, оригінал виконавчого листа, виданого Свалявським райсудом 25.11.2009 по справі № 2-7/09, і заява про відкриття виконавчого провадження. На описі міститься відбиток календарного штемпеля пошти, в якому перша цифра в даті, що позначає день відправлення, візуально виглядає як «0», а в другій цифрі в даті, що позначає день відправлення, візуально проглядається, щонайменше, горизонтальна пряма риска зверху, що може бути характерним для цифр «5», «7» (а.с. 38 т. 4);

касовий (фіскальний) чек, що містить, зокрема, такі реквізити: «Укрпошта» ЦПЗ -9; 07400 ВПЗ АДРЕСА_1; ПН НОМЕР_3; ФН НОМЕР_4; ОСОБА_9; 444; цінний лист; кому: нач. ВДВС Андріяш; куди: 89300 Свалява; сума 13,56; дата 05-11-2012 час 17:17:20 № 5578 (а.с. 37 т. 4).

З наведеного випливає, що ОСОБА_3 подала оригінали саме тих документів, що були оформлені стосовно поштового відправлення № 444, відбиток поштового штемпеля на конверті від якого був предметом експертного дослідження. Дані, що зафіксовані в цих документах, дійсність документів, якщо для того є обґрунтовані підстави, доступні для відповідної перевірки.

Відповідно до положень ст.ст. 57-60, ст. 147 ч.ч. 6, 7, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ, в т.ч., і висновок експерта, не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті; рішення суду є законним і обґрунтованим лише тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено; заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання (ст. 371 ч.ч. 1, 2 ЦПК України, ст. 24 ч. 2 Закону № 606-XIV). Отже, суду належить передусім визначитися з поважністю причин пропуску відповідного строку, що власне є предметом доказування.

Відтак, звертаючись до суду із заявою про поновлення пропущеного строку пред'явлення до виконання виконавчого документа, а саме - дубліката виконавчого листа, ОСОБА_3 не врахувала факту визнання цього документа таким, що не підлягає виконанню, а також того, що виданий первісно виконавчий лист із відповідним виправленням є чинним і знаходиться в справі. Отже, заявник не визначився належним чином з підставами та предметом свого звернення, з тим, у який спосіб слід з урахуванням встановлених обставин діяти з метою реального виконання рішення суду, як слід діяти для захисту своїх прав стягувача у виконавчому провадженні у разі їх порушення, зокрема, службовими особами державної виконавчої служби, та яким чином належить формулювати заяву, якщо в поданні такої є потреба.

З іншого боку, суд першої інстанції попри дійсний зміст і предмет заяви щодо поновлення строку для пред'явлення дубліката виконавчого листа до виконання вирішив питання не про той предмет, і, відповідно, не вирішив питання про дійсний предмет заяви. Замість питання про дублікат суд фактично відмовив у поновленні строку для пред'явлення до виконання виконавчого листа, що був виданий 25.11.2009, хоча про цей виконавчий лист в заяві було згадано лише з огляду на позицію стягувача стосовно пред'явлення його до виконання в установлений законом строк, проте, подальшого його невиконання саме з вини суду. Понад те, суд усупереч встановленому для нього цивільним процесуальним законом обов'язку не дав жодної оцінки поданим заявником і наявним у справі документам, що мають істотне значення, натомість обґрунтував свій висновок лише висновком експерта, зробленим в іншій справі, в якій стягувач участі не брав, хоча йшлося саме про його права та обов'язки. Суд всупереч закону не навів мотивів, з яких він відхилив подані заявником докази, та передчасно і необґрунтовано за таких обставин віддав перевагу висновку експерта. Суд залишив поза увагою, що для застосування до прав і обов'язків ОСОБА_3 положень ст. 61 ч. 3 ЦПК України стосовно змісту ухвали Свалявського районного суду від 29.04.2014 у справі № 306/494/14-ц немає достатніх підстав, оскільки стягувач не брав участі в тій справі, а суд ухвалив своє рішення без дослідження документів, що насправді існують і мають значення для встановлення моменту пред'явлення виконавчого листа, виданого 25.11.2009, до виконання. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси; особа, які не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права та обов'язки, має право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ст. 14 ч. 3, ст. 292 ч. 1 ЦПК України).

Держава відповідальна перед людиною за свою діяльність, судове рішення, що набрало законної сили, є обов'язковим для виконання, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 3, 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України). Реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов'язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР. Європейський суд з прав людини у «пілотному» рішенні «Юрій Миколайович Іванов проти України» (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) відповідно до практики Суду в контексті оцінки дій держави та її органів у питаннях виконання судових рішень, що набрали законної сили, зазначив, що право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін; Суд вказав на неприпустимість та несумісність з положеннями Конвенції практики, коли особа, яка домоглася від національного органу остаточного рішення, за виконання якого несуть відповідальність органи влади України, наражається на ризик бути позбавленою можливості скористатися вигодами такого рішення відповідно до Конвенції; фактори, які впливають на невиконання судового рішення, перебувають в межах контролю держави, яка не спромоглася вжити заходів для покращення ситуації (п.п. 51, 53, 54, 73, 83, 85, 88 та ін.). Відповідні позиції висловлені ЄСПЛ і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн.

Обставини, викладені вище, не залишають сумнівів у тому, що тривале невиконання рішення суду, яким на користь ОСОБА_3 стягнуті кошти, є наслідком не дій стягувача, а передусім дій суду, пов'язаних з неодноразовими помилками в оформленні виконавчих документів. Такі дії породили судову тяганину, плутанину, дезорієнтують стягувача, порушують його майнові права та створюють невиправдані й необґрунтовані переваги для боржника.

Виходячи з наведеного, суд постановив ухвалу, що оскаржується, з порушенням встановленого цивільним процесуальним законом порядку, що виключає її законність та обґрунтованість. Враховуючи, що вирішення питання по суті про поновлення строку пред'явлення виконавчого документа до виконання не належить до компетенції апеляційного суду, а віднесено законом до компетенції суду, який видав виконавчий лист або суду за місцем виконання виконавчого документа, апеляцію на підставі ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України слід задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції скасувати, питання щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 312 ч. 1 п. 3, ст.ст. 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково, ухвалу Свалявського районного суду від 28 жовтня 2014 р. скасувати, питання щодо поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді