Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Юровської Г.В., Нагорняка В.А., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про розірвання попереднього договору купівлі-продажу та усунення перешкод у праві власності шляхом виселення; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про внесення змін до попереднього договору купівлі-продажу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що 23 листопада 2007 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «Український промисловий банк») було укладено кредитним договором

№ 416/ФКВ-07, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 24 700 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,89 % річних строком до 22 листопада 2032 року.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, 23 листопада 2007 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір поруки.

Також на забезпечення виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, 23 листопада 2007 року між позивачем та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір іпотеки квартири АДРЕСА_1.

30 червня 2010 року, у зв'язку з ліквідацією кредитора, між ТОВ «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань, відповідно до умов якого кредитором за даним кредитним договором виступає ПАТ «Дельта Банк».

13 січня 2011 року між сторонами було укладено попередній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, відповідно до якого позивач зобов'язався не пізніше 01 грудня 2032 року укласти основний договір купівлі з ОСОБА_5, тобто продати належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1, а остання зобов'язалася виконувати в повному обсязі кредитні зобов'язання за кредитним договором від 23 листопада 2007 року

№ 416/ФКВ-07, згідно з яким позивач отримав цільовий кредит для придбання житла у ТОВ «Український промисловий банк» у розмірі

24 700 доларів США на строк до 22 листопада 2032 року.

Оскільки відповідачем умови договору належним чином не виконувалися, щомісячна сплата за кредитним договором не здійснювалася, у зв'язку з чим банк вже двічі звертався з позовом до суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_4 просив суд визнати розірваним попередній договір купівлі-продажу, укладений 13 січня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; усунути перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

У вересні 2013 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом, в якому зазначала, що 13 січня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов'язався не пізніше 01 грудня

2032 року укласти з ОСОБА_5 основний договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, а відповідачка зобов'язалася виконувати в повному обсязі кредитні зобов'язання за кредитним договором від 23 листопада 2007 року

№ 416/ФКВ-07, згідно з яким позивач отримав цільовий кредит для придбання житла у ТОВ «Український промисловий банк» в розмірі

24 700 доларів США на строк до 22 листопада 2032 року.

Також вказувала, що позивачем передано спірну квартиру для її проживання на виконання умов договору, а тому відсутні правові підстави, для її виселення з квартири.

На підставі наведеного вище ОСОБА_5 просила суд внести зміни до попереднього договору купівлі-продажу двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу

від 13 січня 2011 року і зареєстрованого в реєстрі за № 288, зокрема в п. 5,

п. п. А, Б, п. 6, п. 7 вказаний ТОВ «Український промисловий банк» необхідно замінити на ПАТ «Дельта Банк».

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області

від 22 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано попередній договір купівлі-продажу, укладений 13 січня

2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розірваним.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності на нерухоме майно ОСОБА_4 шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого

2015 року рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У решті рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, обґрунтовано виходив із того, що підстави для розірвання попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири, передбачені ст. 526, ч. 1 ст. 530, ст. 610, ст. ст. 611, 635, 638, 639, 640, 651, 652 ЦК України, відсутні, оскільки ОСОБА_5 на момент розгляду справи виконує його умови та сплатила 21 745 доларів США вартості квартири, кінцевий термін виконання умов договору встановлено не пізніше 01 грудня 2032 року.

Із матеріалів справи та змісту ухвалених судами рішень не вбачається, що апеляційним судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Частиною 3 статті 332 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, ухвалено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а рішення апеляційного суду у справі - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 05 лютого

2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Г.В. Юровська
В.А. Нагорняк
А.В. Маляренко