АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1026/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ТОВ «Ковакс» про визнання недійсними та скасування рішень субєкта владних повноважень ,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ТОВ «Ковакс» про визнання недійсними та скасування рішень субєкта владних повноважень, посилаючись на те, що з 2000 року вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_7 вказує у позові, що через проведення біля будинку будівельних робіт ТОВ «Ковакс», вона звернулася до Уманської міської ради із письмовими заявами про розяснення, на підставі яких документів дане товариство на прибудинковій території проводить будівельні роботи по розширенню магазину, та хто є власником земельної ділянки по вул. Леніна, 35 у м. Умань. Згодом позивач дізналася, що 25 січня 2008 року, на підставі рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року ТОВ «Ковакс» згідно договору купівлі-продажу було продано земельну ділянку площею 0,0877 га під магазин промислових товарів.

27 лютого 2008 року Уманською міською радою було затверджено програму приватизації обєктів міської комунальної власності на 2008 рік. До даного переліку ввійшло нежитлове приміщення площею 91,2 кв. м по вул. Леніна, 35 у м. Умань, яке знаходиться в оренді ТОВ «Ковакс», і під яким дане товариство вже викупило земельну ділянку та отримало державний акт на неї.

Згідно договору купівлі-продажу від 25 липня 2008 року ТОВ «Ковакс» було придбано вказане приміщення.

Позивач ОСОБА_7 зазначає, що Уманська міська рада, приймаючи рішення № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року та № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, продаючи ТОВ «Ковакс» вказану земельну ділянку, не врахувала ту обставину, що на ній знаходиться комунальне майно, розпорядником якого є ФДМ України. Уманська міська рада та ТОВ «Ковакс», укладаючи договір купівлі продажу земельної ділянки за адресою м. Умань, вул. Леніна, 35 від 25 січня 2008 року укрили той факт, що приміщення, яке знаходиться на ній, не належить ТОВ «Ковакс», а лише перебуває в оренді.

Позивач вважає, що надання Уманською міською радою у власність ТОВ «Ковакс» земельної ділянки та проведення будівельних робіт на прибудинковій території порушує її право, як мешканця та власника квартири багатоквартирного будинку, на землі прибудинкової території, оскільки при обрахуванні вартості з прибирання прибудинкової території по вул. Леніна, 35, призначеної для обслуговування даного будинку, розрахунок проводиться з площі, яка становить 7597 кв. м. Тарифи були розраховані та затверджені, виходячи з даної площі, однак, зміни щодо площі прибудинкової території до відповідних документів не вносилися, продаж частини земельної ділянки, що входила до прибудинкової території, не був врахований. Тому ОСОБА_7 звернулася до суду із даним позовом та просила визнати недійсним рішення Уманської міської ради № 9-33/24 від 11 червня 2004 року в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки під магазин промислових товарів по вул. Леніна, 35 м. Умані площею 1279 кв. м, в тому числі 402 кв. м спільне користування з РЕУ-2, ТОВ «Ковакс», та в частині надання в оренду земельної ділянки, яка використовується в комерційних цілях ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів по вул. Леніна, 35, площею 1279 кв. м, в тому числі 402 кв. м спільне користування з РЕУ-2, за рахунок земель Уманської міської ради строком на 5 років; визнати недійсним рішення Уманської міської ради № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року в частині затвердження переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають приватизації шляхом викупу: 1.7. земельна ділянка площею 0,0877 га (по вул. Леніна, 35) надана в оренду ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів; визнати недійсним рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року в частині продажу ТОВ «Ковакс» земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Леніна, 35, площею 0,0877 га під магазин промислових товарів та скасувати дані рішення Уманської міської ради.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ТОВ «Ковакс» про визнання недійсними та скасування рішень субєкта владних повноважень, а саме: про визнання недійсними і скасування: 1) рішення Уманської міської ради № 9-33/24 від 11 червня 2004 року в частині затвердження проекту відведення земельної ділянки під магазин промислових товарів по вул. Леніна, 35, площею 1279 кв.м, в тому числі 402 кв.м спільне користування з РЕУ-2, ТОВ «Ковакс», та в частині надання в оренду земельної ділянки, яка використовується в комерційних цілях ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів по вул. Леніна,35, площею 1279 кв.м, в тому числі 402 кв.м спільне користування з РЕУ-2, за рахунок земель Уманської міської ради строком на 5 років; 2) рішення Уманської міської ради № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року в частині затвердження переліку земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають приватизації шляхом викупу: 1.7. земельна ділянка площею 0,0877 га (по вул. Леніна, 35) надана в оренду ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів; 3) рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року в частині продажу ТОВ «Ковакс» земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Леніна, 35, площею 0,0877 га, під магазин промислових товарів - відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_7 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення незаконне, просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, представника відповідача та представників третьої особи, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено порушення цивільного права чи законного інтересу позивача у звязку із прийняттям Уманською міською радою рішень № 9-33/24 від 11 червня 2004 року, № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року та № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважаючи, що висновки суду першої інстанції є вірними та обгрунтованими, такими що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні згідно договору обміну від 27 липня 2000 року позивач ОСОБА_7 є власником квартири АДРЕСА_2, в якій зареєстрована і проживає.

ОСОБА_7 звернулася до суду із даним позовом до Уманської міської ради про визнання недійсними рішень Уманської міської ради № 9-33/24 від 11 червня 2004 року; № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року та № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, посилаючись на те, що вважає дані рішення незаконними, які порушують її права щодо прибудинкової території.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Уманської міської ради № 9-33/24 від 11 червня 2004 року «Про розгляд звернень підприємств, установ та громадян з питань землекористування, приватизації земельних ділянок» затверджено проект відведення земельної ділянки під магазин промислових товарів по вул. Леніна, 35 у м. Умань, площею 1279 кв. м, в тому числі 402 кв. м спільне користування з РЕУ-2, ТОВ «Ковакс» та надано в оренду земельну ділянку, яка використовується в комерційних цілях ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів за вказаною адресою в спільне користування з РЕУ-2, за рахунок земель Уманської міської ради строком на 5 років.

Дане рішення було прийняте на підставі проекту відведення земельної ділянки ТОВ «Ковакс» для обслуговування магазину по продажу промислових товарів загальною площею 0,1279 га по вул. Леніна, 35 у м. Умань, який було перенесено в натуру та складено Технічний звіт.

Рішенням Уманської міської ради № 2.11-27/5 від 26 грудня 2007 року «Про перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення для приватизації» затверджено перелік земельних ділянок несільськогосподарського призначення, які підлягають приватизації шляхом викупу, серед яких земельна ділянка площею 0,0877 га (по вул. Леніна, 35) надана в оренду ТОВ «Ковакс» під магазин промислових товарів.

Рішенням Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року «Про продаж земельної ділянки несільськогосподарського призначення по вул. Леніна, 35» вирішено: продати ТОВ «Ковакс» земельну ділянку по вул. Леніна, 35, площею 0,0877 га, під магазин промислових товарів»; затвердити ринкову вартість земельної ділянки та її ціну продажу.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 25 січня 2008 року, Уманська міська рада на підставі вищевказаного рішення, продала ТОВ «Ковакс» земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Умань, вул. Леніна, 35, загальною площею 0,0877 га, а 08 квітня 2008 року ТОВ «Ковакс» було видано Державний акт про право власності на земельну ділянку.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції на вищевказаній земельній ділянці розташований магазин промислових товарів «Вігрос», загальною площею 842,6 кв. м, який належить ТОВ «Ковакс» на підставі договору купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна від 20 липня 2001 року.

12 грудня 2013 року державним інспектором Управління контролю за використанням та охороною земель Державної інспекції сільського господарства в Черкаській області по зверненню представника позивача - ОСОБА_8 з питання дотримання вимог земельного законодавства міською радою м. Умань в галузі прийняття рішень щодо продажу ТОВ «Ковакс» земельної ділянки по вул. Леніна, 35 у м. Умань, було складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства, яким встановлено, що факти викладені в заяві ОСОБА_8 до прокуратури м. Умань не підтвердились.

Як на підставу звернення до суду з даним позовом, ОСОБА_7 посилалася на те, що надання Уманською міською радою у власність ТОВ «Ковакс» земельної ділянки та проведення будівельних робіт на прибудинковій території порушує її право, як мешканця та власника квартири багатоквартирного будинку на землі прибудинкової території, оскільки при обрахуванні вартості з прибирання прибудинкової території по вул. Леніна, 35, призначеної для обслуговування даного будинку, розрахунок проводиться з площі, яка становить 7597 кв. м. Тарифи були розраховані та затверджені, виходячи з даної площі, однак зміни щодо площі прибудинкової території до відповідних документів не вносилися, продаж чистини земельної ділянки, що входила до прибудинкової території, не був врахований.

Рішеннями Уманською міської ради № 1-49/4 від 30 червня 2005 року та № 3.3-35/5 від 25 вересня 2008 року затверджено тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази, що позивач ОСОБА_7 зверталась до РЕУ № 2 м. Умані з приводу питання зменшення оплати за прибудинкову територію будинку, в якому вона мешкає і чи вирішувалось дане питання, оскільки таких вимог в даному позові нею не ставилось. Також в матеріалах справи відсутні відомості та рішення про вирішення питання щодо виділення будинку № 35 по вул. Леніна м. Умані земельної ділянки та, якої саме площі є прибудинкова територія.

Представник міської ради наполягала, що такі рішення відсутні про закріплення земельної ділянки за будинком № 35 по вул. Леніна м. Умані.

Судом першої інстанції було достовірно встановлено, що також підтверджується відповіддю ВЖ РЕУ № 2 м. Умані, що будинок по вул. Леніна, 35 в м. Умань, на першому поверсі якого вбудований магазин, який побудований в 1977 році та переданий на баланс РЕУ № 2. Входи в підїзди будинку розташовані зі сторони двору, а центральні входи до магазину побудовані зі сторони вул. Тищика, а два аварійних виходи з магазину розташовані зі сторони вул. Урицького та зі сторони двору між першим і другим підїздами будинку.

Із відповіді Уманського ВЖ РЕУ № 2 від 05 грудня 2013 року № 684 вбачається, що згідно генерального плану схеми прибудинкова територія становить 7597 кв. м.

Згідно відповіді Управління Держземагентства в Уманському районі Черкаської області від 28 січня 2015 року № 0-28-0.2-280/2-15 прибудинкова територія за будинком по вул. Леніна, 35 в м. Умань не закріплювалась, що також вбачається із відповіді Уманського ВЖ РЕУ № 2 від 19 січня 2015 року № 20, згідно якої в Уманському ВЖ РЕУ № 2 відсутні відомості про закріплення земельної ділянки за вказаним будинком.

Згідно даних архівного витягу від 17 лютого 2015 року № 39-р/05-08 08 серпня 1973 року виділено управлінню капітального будівництва Облвиконкому земельну ділянку площею 4151 кв. м для будівництва житлового будинку по вул. Леніна, 35, в першому вбудовано-прибудованому поверсі розміщено кафе, магазин одягу та взуття.

Колегією суддів для повноти та всебічності розгляду справи приймались міри для зясування обставин справи та досліджувалась матеріали інвентаризаційної справи, однак в судове засідання було надано лише інвентаризаційну справу щодо добудови магазину, в не всього багатоповерхового будинку. Представник КП ЧООБТІ пояснила, що в матеріалах інвентаризаційної справи відсутні дані щодо земельної ділянки та розміру площі прибудинкової території будинку по вул. Леніна , 35 м. Умані Черкаської області.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, прийшов до правильного висновку, оскільки рішення Уманської міської ради № 3.9-28/5 від 23 січня 2008 року, яке просить визнати недійсним і скасувати позивач, не стосується земельної ділянки, на якій розташований обєкт малої приватизації групи А - нежитлові приміщення по вул. Леніна, 35 у м. Умань, загальною площею 91,2 кв. м, що були придбані згідно договору купівлі-продажу майна комунальної власності від 25 липня 2008 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи, що позивачем ОСОБА_7 не надано належних та допустимих доказів щодо порушення її прав відповідачем оскаржуваними рішеннями, а судом згідно заявлених вимог не встановлено порушення прав позивача з боку відповідача, а захисту підлягають лише порушені права, то за таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно ч. 2 ст. 10 ЦПК України сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Обовязок доказування та подання доказів, встановлений ст. 60 ЦПК України, в якій зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Посилання апелянта, що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду апеляційна скарга не містить.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять субєктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції, тому задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25 лютого 2015 року у справі за позовом ОСОБА_7 до Уманської міської ради, третя особа на стороні відповідача: ТОВ «Ковакс» про визнання недійсними та скасування рішень субєкта владних повноважень залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :