Справа № 526/558/15-ц
Провадження № 2/526/344/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

при секретарі Лопушняк Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявоюОСОБА_1, ОСОБА_2 до Вельбівської територіальної громади, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

до суду звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вельбівської територіальної громади про визнання права власності по 1/2 частині житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що позивач ОСОБА_1, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4, проживали АДРЕСА_1. Будинок відносився до типу колгоспного двору та належить їм в рівних долях - по ? частині кожному. Присадибна земельна ділянка площею 0,37 га не приватизована. 20 квітня 2010 року виконавчим комітетом Вельбівської сільської ради був посвідчений заповіт ОСОБА_4 на все належне йому майно на ім'я онука - ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Позивач ОСОБА_1, маючи право на обов`язкову долю в спадковому майні навіть при наявності заповіту, як пенсіонер, не бажає оформити на себе вказану обов`язкову долю, оскільки вона забезпечена іншим спадковим майном. Протягом шести місяців після смерті діда позивач ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину, з підстав відсутності правовстановлюючих документів на нерухоме майно, а саме свідоцтво про право особистої власності на спадковий житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, видане на ім`я померлого ОСОБА_4, не відповідає вимогам законодавства, оскільки не містить печатки міжміського бюро технічної інвентаризації та підпису начальника бюро. З цих же підстав позивач ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право власності на ? частину будинку, як частку у спільному майні подружжя. Тому позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, свої позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідачаВельбівської територіальної громади в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання права власності визнають у повному обсязі.

Представник третьої особи Гадяцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог позивачів не заперечує.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази, вважає, що позовні вимогиОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вельбівської територіальної громади, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності, підлягають до задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 та позивач ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1946 року.

На підставі рішення виконкому Вельбівської сільської ради № 38 від 19.05.1987 року на ім`я ОСОБА_4 видавалося свідоцтво № НОМЕР_1 від 12 січня 1989 року на право особистої власності на житловий будинок № АДРЕСА_1. Але зазначене свідоцтво не відповідає вимогам законодавства, оскільки відповідно до його реєстрового напису, не скріплене підписом та печаткою начальника бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради, будинковолодіння по АДРЕСА_1 згідно по господарської книги № 4, особовий рахунок № НОМЕР_2 відносилося до типу колгоспного двору, членами якого станом на 01.07.1990 року були в рівних частках: ОСОБА_4 - голова двору та ОСОБА_1 - дружина, земельна ділянка не приватизована.

20 квітня 2010 року ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив заповітне розпорядження, а саме все своє майно заповів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Даний заповіт посвідчений секретарем Вельбівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 38.

Як свідчить свідоцтво про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Свідоцтвом про народження встановлено, що померлий ОСОБА_4 мав сина - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, про що значиться у свідоцтві про смерть.

У відповідності до довідки виконавчого комітету Вельбівської сільської ради, ОСОБА_4 був зареєстрований та проживав разом з дружиною ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 з 1924 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_5.

У поясненні Гадяцької державної нотаріальної контори на звернення позивача ОСОБА_2 зазначено, що у ході вивчення поданих документів для оформлення спадщини було з`ясовано, що на спадковий будинок 12 січня 1989 року Вельбівською сільською радою видавалось Свідоцтво про право власності, яке не зареєстроване відповідно до чинного законодавства, у зв`язку з цим у нотаріуса немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Відомості про інших спадкоємців відсутні.

Відповідно до довідки зі Спадкового реєстру Першої лохвицької державної нотаріальної контори від 01.04.2015 року, спадкова справа спадкодавця ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 заведена 21.03.2013 року та зберігається у Гадяцькій державній нотаріальній конторі.

У технічному паспорті на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, зазначено, що житловий будинок позначений на технічному паспорті літерою А-1,а, загальною площею - 50,2 кв.м, житловою площею - 24,5 кв.м, сарай з погребом - Б, літня кухня - В, сарай - Г,г, сарай - Д, вбиральня - Е, колодязь - № 1.

Ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 р. „Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" зазначено, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 60 - 74 Сімейного кодексу України). Частка суб'єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при відкритті після нього спадщини.

Пунктом 11 частини 1 статті 346 ЦК України передбачено, що право власності припиняється у разі смерті власника.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності.

Частиною 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ч. 2 ст. 1226 ЦК України, суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, непрацездатна вдова спадкодавця спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Позивач ОСОБА_1 - вдова померлого спадкодавця ОСОБА_4, не заперечує проти оформлення спадщини та видачі Свідоцтва про право на спадщину, що залишилась після смерті чоловіка, на ім'я ОСОБА_2, про що свідчить її заява, посвідчена приватним нотаріусом Гадяцького районного нотаріального округу Антоновою Т.В.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачОСОБА_2, на підставі заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4, являється спадкоємцем належної померлому ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться по АДРЕСА_1, а позивачу ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності, як дружині померлого ОСОБА_4,фактично належить ? частина цього ж житлового будинку з господарськими будівлями, на яку відсутній правовстановлюючий документ - а саме реєстраційний напис у свідоцтві на право особистої власності на жилий будинок від 12.01.1989 року не містить печатки та підпису начальника бюро технічної інвентаризації, тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 16, п. 11 ч. 1 ст. 346, ст. ст. 368, 392, 1268 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Вельбівської територіальної громади, третя особа: Гадяцька державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити.

Визнати ? частину житлового будинку, позначеного у технічному паспорті літ. А-1,а, загальною площею - 50,2 кв.м., житловою площею - 24,5 кв.м. з господарськими будівлями: сарай з погребом - Б, літня кухня - В, сарай - Г,г, сарай - Д, вбиральня - Е, колодязь - № 1, що знаходяться по АДРЕСА_1 на земельній ділянці фонду Вельбівської сільської ради, та належали померлому ОСОБА_4, спадковим майном.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на вищевказане спадкове майно.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на іншу ? частину цього ж житлового будинку з господарськими будівлями, яка належить їй, як частка у спільному майні подружжя та на яку відсутній правовстановлюючий документ.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуюча: підпис

Копія:вірно

Суддя Гадяцького

районного суду Л. І. Тищенко