Справа № 367/2543/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючої судді Шестопалової Я.В.

при секретарі Сандул В.

позивач ОСОБА_1,

представник позивача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в:

Позивачі звернулись до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання його там, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначили, що відповідач по справі - ОСОБА_1 колишній чоловік позивачки та батько позивачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем по справі з 21.01.1989 року по 17.08.2004 року. В період проживання однією сім»єю сторони приватизували у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Ірпінського міського суду від 21.07.2005 року визначені частки сторін в праві власності 1/4 частини за кожним. Згідно договору дарування від 26.08.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоконь С.І. відповідач ОСОБА_3 подарував свою 1/4 частину квартири позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах по 1/8частині кожному. Таким чином, на даний час позивачу належить на праві власноті 1/4 частини квартири, а позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить на праві власності по 3/8 частини квартири. Позивачі вважали, що оскільки відповідач не є співласником вказаної квартири і ще до укладення договору дарування фактично в 2012 році залишив вказану квартиру, забрав усі свої речі та переселився на інше постійне місце проживання, він втратив право користування житловою площею квартири, яка належить їм на праві власності. Втім в добровільному порядку відповідач не знімається з реєстрації. В зв'язку з цим просили суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловою площею в квартирі АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Позивачі ОСОБА_6., ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилась, направили до суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з червня 2012 року по теперішній час він проживає в готельному комплексі ДП «Антонов».

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, в період проживання однією сім»єю сторони приватизували у спільну сумісну власність квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14). За рішенням Ірпінського міського суду від 21.07.2005 року визначені частки сторін в праві власності 1/4 частини за кожним (а.с 16). Згідно договору дарування від 26.08.2014року, відповідач ОСОБА_3 подарував свою 1/4 частину квартири позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах по 1/8 частині кожному.

Таким чином, на даний час позивачу ОСОБА_1 належить на праві власноті 1/4 частини квартири, а позивачам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належить на праві власності по 3/8 частини квартири, відповідно до витягу про державну реєстрацію (а.с.18)

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України право власності - це врегульований законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Власник майна володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтями 321, 391 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права володіння, користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володінням.

Так, згідно із ст. 170 ЖК України при переході права власності на жилий будинок (частину будинку, квартиру), в якому знаходиться здане в найом жиле приміщення, до іншої особи договір найму зберігає силу до закінчення зазначеного в ньому строку. Якщо договір найму укладено без зазначення строку, новий власник будинку (квартири) вправі вимагати його розірвання у випадках і в порядку, передбачених статтею 168 цього Кодексу.

Стаття 167 ЖК України передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Судом встановлено, та не заперечувалось відповідачем по справі, що він з червня 2012 року виїхав з спірного житлового приміщення та проживає у в готельному комплексі Державного підприємства «Антонов» за адресою:АДРЕСА_2

Проте, згідно довідки КП «БУЖКГ», відповідач до цього часу не знявся із реєстраційного обліку за адресою квартирі АДРЕСА_1. (а.с. 13).

Враховуючи, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання суд приходить до висновку, що він втратив право на користування житловим приміщенням в належному на праві власності позивачам будинку.

Суд, задовольняє позовні вимоги позивачів, з підстав визначених ст. 167 ЖК України, а не ст. 107 ЖК України на яку вони послалися при подачі позовної заяви, оскільки вона не застосовується у даних правовідносинах між наймачем та власниками житла, яке належить їм на праві приватної власності. До того ж неправильне посилання позивачів на норму матеріального права не може бути підставою для відмови у позові, якщо позов заявлений правомірно.

В зв'язку із задоволенням позову суд стягує з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 167, 170 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_3, 1959 р.н. таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1, яка належать ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київскої області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Я. В. Шестопалова