Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - Ковалевича С.П.

суддів: Демянчук С.В., Шеремет А.М.

секретар судового засідання - Ковальчук Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської міської ради на рішення Рівненського міського суду від 17 березня 2015р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на майно

Перевіривши докази та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на будинок АДРЕСА_1, загальною площею 71,9 кв.м, житловою площею 49,2 кв.м з господарсько-побутовими будівлями, а саме: «Б-1» сараєм-літньою кухнею, «В-1» сараєм, «Д-1» гаражем, «г» туалетом, «д» погребом.

Вважаючи дане рішення незаконним через порушення судом норм матеріального та процесуального права, Рівненська міська рада подала на нього апеляційну скаргу.

На обґрунтування скарги вказує, що позивачем не був дотриманий порядок отримання свідоцтва на спадщину, нотаріусом не була винесена постанова про відмову вчинення нотаріальних дій, тому вимоги про визнання права власності в порядку спадкування 38/100 частини будинку після смерті матері позивача не підлягають задоволенню.

Рівненська міська рада, здійснюючи управління майном комунальної власності територіальної громади міста Рівного, не перебуває з позивачем у правовідносинах щодо здійснення ним прав володіння, користування та розпорядження нерухомим майном - житловим будинком (будівлею) загальною площею 71,9 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, не оспорює та не претендує на право власності на майно. Отже, вважає, що за відсутності фактичного невизнання (оспорювання) відповідачем права власності на спірне майно, відсутні правові підстави для визнання такого права судом за позивачем, оскільки право позивача відповідачем не порушено.

Крім того, зазначає, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення цих прав у іншому (позасудовому) порядку, відтак звернення позивача до суду, вважає, передчасним.

Посилаючись на викладені обставини, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визнаючи за нею право власності на будинок АДРЕСА_1 суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності таких вимог.

Проте такі висновки суду не відповідають дійсним обставинам по справі та вимогам закону, а тому таке рішення, відповідно до правил ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням виконкому Рівненської міської Ради народних депутатів № 768 від 29.05.1964 року ОСОБА_1 була надана земельна ділянка площею 504 кв.м. під будівництво житлового будинку за адресою АДРЕСА_1

На підставі рішення Рівненського міського суду від 11.12.1967 року будинок був розділений між ОСОБА_1 та її матір"ю ОСОБА_3, яким виділено відповідно 62/100 частини будинку ОСОБА_1 та 38/100 частин будинку ОСОБА_3

В цьому будинку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали разом.

Свої 38/100 частини будинку ОСОБА_3 зареєструвала в Рівненському обласному БТІ, а 62/100 частини залишилося не зареєстрованим.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

На 38/100 частини будинку, яка належала ОСОБА_3 після її смерті відкрилася спадщина.

Оскільки позивачка проживала разом із ОСОБА_3 і продовжує проживати в спірному будинку, то відповідно до ст. 549 ЦК України, яка діяла на той час, вона фактично прийняла спадщину. Вказана обставина ніким не оспорюється.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 „Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

ОСОБА_1 до нотаріальної контори з такою заявою не зверталася, хоча такого права і не втратила.

За наведених обставин вимоги ОСОБА_1 в цій частині задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 і в частині визнання за нею права власності на інші 62/100 частини будинку.

Спірний будинок введений в експлуатацію 18.12.1984р.

На даний час процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для їх проведення визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013р. № 868.

Отже, оскільки право ОСОБА_1 на вказану частину будинку також ніким не оспорюється, вона має дотриматися саме такого порядку реєстрації свого права власності на це майно.

Оскільки право власності ОСОБА_1 на усе спірне майно ніким не оспорюється та існує інший, позасудовий порядок вирішення поставлених нею питань, її звернення до суду є передчасним, а тому в позові слід відмовити.

За наведених обставин ОСОБА_1 мала право звернутися до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно, однак цього безпідставно не зробила. Тим самим ОСОБА_1 порушила встановлений порядок для вирішення вказаного питання.

Керуючись ст. ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Рівненської міської ради задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду від 17 березня 2015р. скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Рівненської міської ради про визнання права власності на майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Сторони по справі мають право оскаржити рішення апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.П. Ковалевич

Судді: С.В. Демянчук

А.М. Шеремет