Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача :Куцина М. М.,

суддів: Павліченка С. В., Собослоя Г. Г.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства „Ужгородліфт" на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства „Ужгородліфт" про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними змін в умовах праці та відновлення стану, який існував до порушення,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Комунального підприємства „ Ужгородліфт" про визнання незаконними та скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, визнання незаконними змін в умовах праці та відновлення стану, який існував до порушення.

Позов мотивовано тим, що позивач перебуває у трудових відносинах у відповідача на посаді електромеханіка IV- го розряду .

Наказом адміністрації відповідача за №18-к від 13 червня 2013 року позивача було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення трудової дисципліни у вигляді догани.

Підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача було те, що він самовільно, порушуючи графік виходу на роботу електромеханіків Ужгородської виробничої дільниці №2 КП "Ужгородліфт" за червень 2013 року, 7 червня 2013 року приступив до роботи, але у цей день згідно з графіком на робочому місці повинен був працювати електромеханік ОСОБА_4

Позивач вважає, що його незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оскільки трудову дисципліну він не порушував.

Адміністрація відповідача порушила порядок притягнення до дисциплінарної відповідальності, передбачений ст. ст.147-149 КЗпП України. Текст наказу не містить конкретного виду порушення трудової дисципліни

Також позивач вважає незаконними накази адміністрації відповідача за №5 від 30 квітня 2010 року та №7 від 14 травня 2010 року, відповідно до яких незаконно зменшено доплату до посадового окладу за сумісництво до 10 % , за роботу у вечірній час до 10 % тарифної ставки за кожну годину та у нічний час до 20 % годинно- тарифної ставки.

Позивач вважає дані накази незаконними, оскільки зменшились мінімальні гарантовані розміри надбавок до заробітної плати, передбачені Додатком №4 до Колективного договору, а тому просив визнати незаконними дії відповідача, які привели до зменшення розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та просив зобов'язати відповідача відновити стан, який існував до прийняття оспорюваних позивачем наказів, зобов'язавши відповідача провести нарахування та виплату доплат за сумісництво, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі, та скасування вищезазначених наказів.

Позивач вважає незаконними накази адміністрації відповідача №23 від 30 жовтня 2013 року, №26 від 29 листопада 2013 року та наказ від 31 грудня 2013 року, оскільки у порушення порядку, передбаченого правилами ст. 31, та ч2, ч.3 ст.32 КЗпП України, його незаконно, без його згоди та завчасного повідомлення, переведено з посади електромеханіка 4 розряду на посаду електромеханіка 5 розряду на час хвороби ОСОБА_5 з ліфтової аварійної служби лінійним механіком .

Позивач, посилаючись на зазначені у позовній заяві обставини справи, та з підстав, передбачених ст.ст. 31, 32, 33, 147, 148, 149 КЗпП України, просив у суді першої інстанції визнати незаконними та скасувати накази адміністрації відповідача, а саме: наказ №18-к від 13 червня 2013 року , пункт 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказ №7 від 14 травня 2010 року, наказ №23 від 30 жовтня 2013 року, наказ №26 від 29 листопада 2013 року, наказ №31 від 31 грудня 2013 року, визнати незаконними зміни в умовах оплати праці та відновити стан, який існував до прийняття адміністрацією відповідача вищезазначених наказів.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року визнано незаконними та скасовано накази директора комунального підприємства „ Ужгородліфт, а саме: наказ №18-к від 13 червня 2013 року , пункт 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказ №7 від 14 травня 2010 року, наказ №23 від 30 жовтня 2013 року, наказ №26 від 29 листопада 2013 року, наказ №31 від 31 грудня 2013 року.

Додатковим рішенням цього суду від 16 квітня 2015 року визнано незаконними та скасовано наказ Директора комунального підприємства "Ужгородліфт" №18-к від 13 червня 2013 року, визнано незаконними дії відповідача, у результаті яких зменшились розміри обов'язкових виплат та нарахувань , та зобов'язано відновити стан, який існував до початку трудових відносин позивача з відповідачем; зобов'язано відповідача провести нарахування та виплату доплат за роботу за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі; скасування наказу від 30 квітня 2010 року та наказу №7 від 14 травня 2010 року. Визнано незаконним та скасовано наказ №23 від 30 жовтня 2013 року , наказ №26 від 29 листопада 2013 року, наказ №31 від 31 грудня 2013 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції і оскаржив це рішення в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Представник апелянта у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Позивач та його представник у суді апеляційної інстанції вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим , а апеляційну скаргу безпідставною.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з'явилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Задовольняючи позов суд першої інстанції у частині позовної вимоги про визнання незаконним наказу адміністрації відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани вважав, що адміністрацією відповідача порушений порядок застосування дисциплінарного стягнення, передбачений ст. 149 КЗпП України, зокрема, у тексті цього наказу не зазначено конкретного виду порушення трудової дисципліни позивачем.

Також, визнаючи незаконними дії відповідача, які полягали у зменшенні розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та скасовуючи накази адміністрації відповідача, а саме: пункт 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року та наказ №7 від 14 травня 2010 року, місцевий суд виходив з того, що відповідач, порушуючи пункти 5.1.7 - 5.1.9, 6.1.4 Колективного договору, незаконно зменшив розмір плати позивачу за сумісництво у сумі 10% від посадового окладу та погодинну оплату у вечірній час до 10 % тарифної ставки за кожну годину та у нічний час до 20 % годинно- тарифної ставки за кожну годину в цей час.

У зв'язку із наведеним, суд першої інстанції зобов'язав відповідача відновити попередній стан, який існував на початку трудових відносин відповідача з позивачем, та провести нарахування та виплату доплат за роботу за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день постановлення рішення.

Також, суд першої інстанції, скасовуючи та визнаючи незаконними накази адміністрації відповідача, а саме (зокрема): наказ №23 від 30 жовтня 2013 року, наказ №26 від 29 листопада 2013 року, наказ №31 від 31 грудня 2013 року, відповідно до якого у зв'язку з виробничою необхідністю позивача було переведено з посади електромеханіка 4 розряду на посаду електромеханіка 5 розряду, на період хвороби ОСОБА_5, з ліфтової аварійної служби лінійним механіком, вважав це переведенням, порушенням порядку, визначеним ст.ст. 32,33 КЗпП України .

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду у частині вирішення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу адміністрації відповідача від 13 червня 2013 року за №18-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани у зв'язку з порушенням трудової дисципліни з підстав порушення адміністрацією порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного правилами ст.149 КЗпП України, оскільки у зазначеній частині позову суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин.

Проте, судова колегія не може погодитися з такими висновками місцевого суду щодо вирішення позовних вимог про визнання незаконними дій відповідача, які виразились у зменшенні розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та зобов'язання відновити стан, який існував на початку трудових відносин позивача, зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату доплат за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі, визнання незаконними та скасування наказів директора Комунального підприємства „ Ужгородліфт", а саме: пункту 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказу №7 від 14 травня 2010 року, наказу №23 від 30 жовтня 2013 року, наказу №26 від 29 листопада 2013 року, наказу №31 від 31 грудня 2013 року, оскільки у цій частині позову місцевий суд допустився порушення норм процесуального та матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції у вищезазначеній частині позову не відповідає вимогам ст.с. 213, 214 ЦПК України і підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення з наступних міркувань.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні факти.

Позивач ОСОБА_3 перебуває у трудових відносинах у відповідача на посаді електромеханіка IV- го розряду .

Згідно з наказом від 13 червня 2013 року № 18-к ОСОБА_3, електромеханіку IV-го розряду, було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Соціально-економічні, виробничі і трудові відносини на підприємстві регулюються Колективним договором (пункт 1.4), який укладений зборами трудового колективу, уповноваженим представником трудового колективу та адміністрацією відповідача, які є рівноправними сторонами з питань економічного і соціального розвитку колективу ( пункт 1.2)

Даний колективний договір від 27 листопада 2007 року сторонами цього договору пролонгований.

Відповідно до пунктів 5.1.7 - 5.1.9 Колективного договору, адміністрація підприємства зобов'язується здійснювати преміювання працівників згідно з додатками до колективного договору. При змінах законодавства, гарантованого мінімального розміру заробітної плати, переглядати розміри тарифних ставок і посадових окладів із збереженням встановленого співвідношення між ними. Виходячи з фінансових можливостей підприємства, виплачувати винагороду за результатами роботи за рік, згідно з додатком.

Відповідно до пункту 6.1.4. Колективного договору, перегляд норм праці здійснюється лише у зв'язку із зміною умов, на які вони були розраховані ( раціоналізація робочих місць, впровадження нової техніки, технології та інших заходів, що забезпечують підвищення продуктивності праці).

Перелік мінімальних гарантованих розмірів доплат, надбавок до заробітної плати, що мають галузевий характер, встановлено Додатком №4 до Колективного договору, який погоджено уповноваженим представником трудового колективу від 27 листопада 2007 року, та затверджено директором КП „ Ужгородліфт" ( а. с.137).

Зокрема, у додатку №4 до цього Колективного договору є перелік мінімальних гарантованих розмірів , надбавок до заробітної плати, що мають галузевий характер, окремо цим переліком встановлені мінімальні розміри доплат і надбавок. Доплати одному працівнику максимальними розмірами не обмежуються і визначаються наявністю одержаної економії, тарифними ставками і окладами суміщувальних працівників і фактично виконаних робіт, а саме: до 50% тарифної ставки(окладу) відсутнього працівника за фактично виконані роботи, за роботу у вечірній час до 20% тарифної ставки за кожну годину в цей час, за роботу в нічний час до 40% тарифної ставки за кожну годину в цей час.

Із протоколу №1, погодженого з уповноваженим трудового колективу КП „ Ужгородліфт" та адміністрацією відповідача від 15 лютого 2010 року, вбачається, що у зв'язку з важким матеріальним становищем КП „Ужгородліфт" і збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, передбаченим Державним бюджетом на 2010 рік, зменшенням обсягу робіт з технічного обслуговування ліфтів, у зв'язку з закінченням терміну експлуатації ліфтів 25 років, внесені зміни доплат електромеханіку ОСОБА_3 та іншим за сумісництво до 10 відсотків , встановлені зміни з 1 червня 2010 року у вечірній час до 10 % та у нічний час 20 % годинно тарифної ставки посадового окладу за кожну годину роботи в зазначений час.

Таким чином, колективним договором встановлено чіткий режим здійснення виплат та заохочень працівникам підприємства, наведено виключний перелік випадків, при настанні яких гарантований перелік виплат та заохочень може бути зменшено.

Наказом відповідача за №5 від 30 квітня 2010 року, у зв'язку з важким матеріальним становищем КП "Ужгородліфт", збільшенням мінімальної заробітної плати, що передбачено Держаним бюджетом на 2010 р., зменшенням об'єму робіт з технічного обслуговування ліфтів, у зв'язку з закінченням терміну експлуатації ліфтів 25 років, внесено зміни у наказ №1а від 4 січня 2010 року і п.7 цього наказу: встановлено з 1 травня 2010 року електромеханіку ОСОБА_3 доплату до посадового окладу у розмірі 10% за сумісництво ( а. с. 65).

Наказом відповідача за №7 від 14 травня 2010 року, у зв'язку з важким матеріальним становищем КП "Ужгородліфт", збільшенням мінімальної заробітної плати, передбаченим Держаним бюджетом на 2010 р., зменшенням об'єму робіт з технічного обслуговування ліфтів у зв'язку з закінченням терміну експлуатації ліфтів 25 років, та згідно з положенням колективного договору підприємства, встановлено з 1 червня 2010 року за роботу працівників підприємства у вечірній час ( з 18-22 години) до 10 % тарифів ставки за кожну годину роботи в цей час, у нічний час ( з 22 год. до 6 год. ранку) - до 20% годинно- тарифної ставки ( а. с. 66).

Отже, адміністрацією відповідача за правилами трудового законодавства, у відповідності до положень 5.1.6 та 5.1.8 Колективного договору та додатку до цього договору №4, уповноваженим представником трудового колективу, як стороною цього договору на зборах трудового колективу від 15 лютого 2010 року, були погоджені зміни до оплати за роботу працівників підприємства, які передбачені переліком ( додатком №4), і ними передбачено зменшення мінімальних розмірів доплат, надбавок до заробітної плати, які стосуються позивача у вечірній час ( з 18-22 години) до 10 % тарифів ставки за кожну годину роботи в цей час, у нічний час ( з 22 год. до 6 год. ранку) - до 20% годинно- тарифної ставки з 1 червня 2010( а. с. 66).

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку, що адміністрація відповідача дотримувалася правил колективного договору та трудового законодавства, щодо порядку перегляду, встановленого додатком №4 до цього договору щодо зменшення розмірів доплат за роботу у вечірній та нічний час до тарифних ставок заробітної плати позивача , а тому адміністрацію проведено відповідності до вимог ч.3 ст. 32 КЗпП України

Також, судова колегія констатує , що позивач звернувся до суду 19 серпня 2013 року, а ним оспорюються накази відповідача від 30 квітня 2010 року та від 14 травня 2010 року із пропуском трьохмісячного строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України .

У п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду україни від 24 грудня 1999 року №13 судам роз'яснено, що у справах про оплату праці діє тримісячний строк звернення із заявою до КТС або безпосередньо до суду, який обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права ( статті 225, 233 КЗпП) і відповідно до цього з'ясовувати зазначену дату.

У суді апеляційної інстанції позивач визнав факт того, що адміністрація відповідача ознайомила його із даними наказами про перегляд , але при цьому його запевнили, що ці зміни є тимчасовими і пообіцяли, що у разі покращення економічного стану підприємства вони будуть скасовані, ці запевнення адміністрації відповідача і стали причиною пропуску ним трьохмісячного строку оспорення у судовому порядку цих наказів.

Відповідно до частини 1 ст.233 КЗпП України, працівник може звернутися із позовом до суду в трьохмісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Судова колегія, відповідно ст. 234 КЗПП України, не знаходить поважних причин для поновлення строку, передбаченого ст. 233 цього Кодексу.

З врахуванням наведеного, судова колегія вважає, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання незаконними дій відповідача, які виразились у зменшенні розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та зобов'язання відновити стан, який існував до початку трудових прав позивача, зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату доплат за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі, визнання незаконними та скасування наказів директора Комунального підприємства „ Ужгородліфт", а саме: пункту 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказу №7 від 14 травня 2010 року, у зазначеній частині позову відмовляє за пропуском строку звернення до суду, передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України та безпідставністю позовних вимог.

Наказом відповідача за №23 від 30 жовтня 2013 року, у зв'язку з виробничою необхідністю та у відповідності до положень п.1.5 ч.1 п.3.13 п.3.1 ч.3 Колективного договору КП „ Ужгородліфт" від 27 листопада 2007 року, п.2 ст. 33 Кодексу про працю, з 1 листопада 2014 року переведено електромеханіка 4 розряду ОСОБА_3 на посаду електромеханіка 5 розряду, на час хвороби ОСОБА_5, з ліфтової аварійної служби лінійним механіком, закріплено ліфти за електромеханіком 4 розряду ОСОБА_3, які закріплені за електромеханіком 5 розряду ОСОБА_5 на період його лікарняного ( а. с. 60).

Наказом відповідача за №26 від 1 грудня 2013 року, у зв'язку з виробничою необхідністю та у відповідності до положень п.1.5 ч.1 пп.3.13 п.3.1 ч.3 Колективного договору КП „ Ужгородліфт" від 27 листопада 2007 року, п.2 ст. 33 Кодексу про працю з 1 листопада 2014 року переведено електромеханіка 4 розряду ОСОБА_3 на посаду електромеханіка 5 розряду, на час хвороби електромеханіка 5 розряду ОСОБА_5, з ліфтової аварійної служби лінійним механіком, закріплено ліфти за електромеханіком 4 розряду ОСОБА_3, які закріплені за електромеханіком 5 розряду ОСОБА_5 на період його лікарняного ( а. с. 61).

Наказом відповідача за №31 від 31 грудня 2013 року, у зв'язку з виробничою необхідністю та у відповідності до положень п.1.5 ч.1 пп.3.13 п.3.1 ч.3 Колективного договору КП „ Ужгородліфт" від 27 листопада 2007 року, п.2 ст. 33 Кодексу про працю з 2 січня 2014 року переведено електромеханіка 4 розряду ОСОБА_3 на час хвороби електромеханіка 5 розряду ОСОБА_5 з ліфтової аварійної служби лінійним механіком, закріплено ліфти за електромеханіком 4 розряду ОСОБА_3, які закріплені за електромеханіком 5 розряду ОСОБА_5 на період його лікарняного. ( а. с. 67)

Із текстів наказів адміністрації відповідача вбачається, що наказом №23 від 30 жовтня 2013 року , наказом №26 від 29 листопада 2013 року , наказом №31 від 31 грудня 2013 року у зв'язку з виробничою необхідністю та у відповідності до положень п.1.5 ч.1 п.3.13 п.3.1 ч.3 Колективного договору КП „ Ужгородліфт" від 27 листопада 2007 року, п.2 ст.33 Кодексу про працю позивача переведено із посади електромеханіка 4 розряду на посаду електромеханіка 5 розряду, на період хвороби ОСОБА_5, з ліфтової аварійної служби лінійним механіком, закріплено ліфти за електромеханіком 4 розряду ОСОБА_3, які закріплені за електромеханіком 5 розряду ОСОБА_5 на період його хвороби.

У відповідності до правил ч. 2 ст. 32 КЗпП України, не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі , організації на інше робоче місце, в іншій структурний підрозділ у тій же місцевості , доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором.

Таким чином, вищенаведеними наказами адміністрації відповідача стверджено, що у зв'язку із виробничою необхідністю позивача фактично було переміщено з посади електромеханіком 4 розряду на посаду електромеханіка 5 розряду , яка є більш кваліфікованою працею, і збільшився розмір його заробітної плати. Отже, таке переміщення, відповідно до правил ч.2 ст.32 КЗпП України, не може вважатися переведенням.

За таких обставин, судова колегія приходить до переконання, що висновок суду першої інстанції про переведення позивача, як електромеханіка 4 розряду на посаду електромеханіка 5 розряду є не переведення, а, відповідно до ч.2 ст.32 КЗпП України, є переміщенням і не потребує його згоди, оскільки не змінюються істотні умови праці позивача, а тому відсутні правові підстави для визнання даних дій адміністрації незаконними.

Отже, судова колегія, відповідно до пунктів 3 та 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 січня 2015 року - у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального підприємства „ Ужгородліфт про визнання незаконними дій відповідача, які виразились у зменшенні розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та зобов'язання відновити стан, який існував до початку трудових прав позивача, зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату доплат за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі, визнання незаконними та скасування наказів директора Комунального підприємства „ Ужгородліфт", а саме: пункту 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказу №7 від 14 травня 2010 року, наказу №23 від 30 жовтня 2013 року , наказу №26 від 29 листопада 2013 року , наказу №31 від 31 грудня 2013 року - скасувати та у цій частині позовних вимог ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3

У решті заочне рішення суду першої інстанції у частині задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування наказу адміністрації відповідача від 13 червня 2013 року за №18-к про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Комунального підприємства „Ужгородліфт" - задовольнити частково.

Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду від 24 березня 2014 року та додаткове рішення цього ж суду від 16 січня 2015 року - у частині вирішення позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального підприємства „ Ужгородліфт" про визнання незаконними дій відповідача, які виразились у зменшенні розмірів обов'язкових виплат та нарахувань, та зобов'язання відновити стан, який існував до початку трудових прав позивача, зобов'язання відповідача провести нарахування та виплату доплат за сумісництвом, за роботу у вихідні та святкові дні за період з травня 2010 року по день винесення рішення по справі, визнання незаконними та скасування наказів директора Комунального підприємства „ Ужгородліфт", а саме: пункту 7 наказу №5 від 30 квітня 2010 року, наказу №7 від 14 травня 2010 року, наказу №23 від 30 жовтня 2013 року , наказу №26 від 29 листопада 2013 року , наказу №31 від 31 грудня 2013 року- скасувати та у цій частині позовних вимог ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_3

У решті заочне та додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: