АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/6510/13-ц Номер провадження 22-ц/786/1438/15Головуючий у 1-й інстанції Савічев В. О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Панченка О.О., Прядкіної О.В.

при секретарі: Кальник А.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2013 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши суддю-доповідача апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2013 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № PLRMRX11770054 від 28.12.2006 року з підстав невиконання позичальником належним чином умов кредитного договору та просив суд стягнути з останньої заборгованість у розмірі 34188,47 грн., а також судові витрати в розмірі 341,88 грн.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18317 грн. 51 коп. за кредитним договором № PLRMRX11770054 від 28.12.2006 року та судові витрати в розмірі 183 грн. 18 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою цього ж суду від 25 березня 2015 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском позивачем строку позовної давності.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У відповідності до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28 грудня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № PLRMRX11770054, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 2351 грн. 80 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 27 червня 2008 року включно.

Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») та Тарифів банку.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, станом на 07.03.2013 року утворилася заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом - 2351,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 10374,84 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 825,48 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором 18532,14 грн., штрафу (фіксованої частини) - 500,00 грн., штрафу (процентної складової) - 1604,21 грн..

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, місцевий суд виходив з доведеності факту порушення відповідачкою своїх зобов'язань за кредитним договором, що призвело до утворення вказаної заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача.

При цьому суд згідно приписів ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнув пеню за кредитним договором в межах річного строку спеціальної позовної давності та погодився, що встановлений п. 1.7.31 Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт») строк позовної давності до основних вимог тривалістю в п'ятдесят років відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України.

З вказаними висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність є загальною та спеціальною. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - в один рік (ст. 257, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

Згідно частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Беручи до уваги, як доказ зміни сторонами тривалості позовної давності, додані до позовної заяви документи, які фактично не мають назви та містять підпис лише представника Банку, у пункті 1.7.31 яких вказано, що строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонами встановлено тривалістю в п'ятдесят років, суд першої інстанції не врахував, що дані докази не відповідають вимогам ст.ст. 207, 259 ЦК України щодо письмової форми правочину та не є належними і допустимими в розумінні вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Інших доказів щодо збільшення позовної давності матеріали справи не містять і таких обставин позивачем суду не доведено, тому висновки суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин позовної давності у п'ятдесят років є безпідставними.

Частинами другою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 21 січня 2008 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області було видано судовий наказ № 2н-57/2008 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 4326,99 грн., 25,50 грн. судового збору та 15 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою цього ж суду від 22 червня 2010 року вказаний судовий наказ було скасовано.

Із даним позовом до суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за вказаним кредитним договором Банк звернувся лише 25 липня 2013 року - після спливу трирічного строку позовної давності.

Заперечення представника позивача щодо переривання позовної давності поданням 03 квітня 2013 року до Автозаводського районного суду м. Кременчука позовної заяви до ОСОБА_2 не приймаються колегією суддів до уваги.

З огляду на вимоги ст.ст. 118, 119, 120, 122, 264, 265 ЦК України, переривання перебігу позовної давності шляхом пред'явлення позову має місце лише у разі подання до суду позову з додержанням вимог процесуального закону.

Як вбачається з ухвали судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 травня 2013 року, яка є чинною, позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості від 03 квітня 2013 року було повернуто позивачеві з підстав, передбачених п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України, оскільки позов було пред'явлено без додержання вимог ст. 109 ЦПК України, тому твердження позивача є безпідставними.

Повернення позовної заяви відповідно до ст. 121 ЦПК України свідчить про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» не був дотриманий встановлений порядок подання позову і позовна давність у цьому випадку не переривається.

Зважаючи на те, що у суді першої інстанції відповідач заявила про застосування позовної давності (а.с. 79-82), пред'явлення Банком позову до неї після спливу трирічного строку від дня, коли у нього таке право виникло, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та постановлення по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову з підстав, передбачених ч. 4 ст. 267 ЦК України, - внаслідок сплину позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30 жовтня 2013 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: С.Б. Бутенко

Судді: /підписи/ О.О. Панченко О. В. Прядкіна

З ОРИГІНАЛОМ ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області С.Б. Бутенко