Справа № 2-2219/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

при секретарі - Озерчук Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві Ясінської К.М. та просить визнати неправомірними дії держвиконавця Ясінської К.М. щодо складання Акту №168/12 від 24.09.2014р., визнати неправомірними дії головного державного виконавця Соболєва А.Л. щодо затвердження цього Акту, скасувати постанову від 15.10.2014р. про повернення виконавчого листа по виконавчому провадженню № 29384473, скасувати постанову від 23.02.2015р. про розшук майна по виконавчому провадженню № 43546267 зобов»язати головного державного виконавця об»єднати два провадження в одне зведене виконавче провадження, зупинити це зведене провадження, задовольнити заяву про зупинення виконання до розгляду скарги.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала. Обгрунтувала її тим, що державний виконавць Ясінська К.М. в силу дії мораторію після 07.06.2014р. не повинна була вчиняти жодних примусових дій, після надходження другого виконавчого листа в червні 2014р. повинна була об»єднати в одне зведене провадження два виконавчі документи та зупинити це провадження на час дії мораторію.а тому такі дії ризвели до примусового стягнення на іпотечне майно, без згоди на це боржника.

Представник ДВС Подільського РУЮ в м.Києві в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належно, надала письмові заперечення, просила відмовити в задоволенні скарги за її безпідставністю.

Представник АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» просив відмовити в задоволенні скарги з тих підстав, що вони законним шляхом на прилюдних торгах придбали іпотечне майно, є належними власниками цього майна з грудня 2014р. Про своє волевиявлення залишити за собою майно нереалізоване на прилюдних торгах вони заявили, звернувшись до ДВС із заявою від 14.04.2014р. , як це передбачено ст.49 ЗУ «Про іпотеку» . Виконавчий документ їм повернутий на підставі п.8 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження». Що стосується іншого виконавчого провадження № 43546267, в рамках якого ще проводяться виконавчі дії, розшукується рухоме майно, що належить боржнику, і тому дія ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на нього не розповсюджується, оскільки в Законі мова йде про нерухоме майно.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві

від 24.10.2011р. відкрито виконавче провадження №29384473 на виконання виданого 05.10.2011р. судом виконавчого листа на підставі рішення Подільського районного суду м.Києва суду від 05.10.2011р. про звернення стягнення на предмет іпотеки ( будинок АДРЕСА_1 жилою площею 33,80 кв.м., та земельну ділянку площею 0,0959 га за цією ж адресою) на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Примусове стягнення шляхом продажу будинку на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною для подальшої реалізації у розмірі 2 434 084,05 грн. відбулись 04.04.2014р. Про процедуру прилюдних торгів заявник ОСОБА_1 був повідомлений та обізнаний.

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна ( предмета іпотеки) від 04.04.2014р. № 1014039/1 прилюдні торги на підставі ч.4 ст.45 ЗУ «Про іпотеку» вважаються такими, що не відбулися.

Згідно ст.49 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріорітету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» 14.04.2014р. звернувся до ВДВС з заявою про залишення за собою нереалізованого майна шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. Разом з тим, Акт № 168/12 за результатами торгів був складений лише 24.09.2014р.

Питання щодо визнання процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна недійсним розглядається в позовному провадженні. З такими вимогами боржник не звертався до суду.

Результатом проведення прилюдних торгів є складання Акту.

Тобто оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах відбулась 04.04.2014р. ( правочин), що підтверджується протоколом проведення прилюдних торгів. За результатми цієї процедури, тобто примусової дії, складається Акт. Отже, Акт не є окремою примусовою дією , вчиненою державним виконавцем. Не складання Акту за результатами торгів держвиконавець може розцінюватись як бездіяльність з боку держвиконавця.

Така правова позиція викладена у висновку Верховного Суду України при розгляді справи №6-116цс12 від 24.10.2012р.

Отже, не скласти Акт держвиконавець не міг, оскільки це є його обов»язок, передбачений п.6.1 Тимчасового положення про порядок прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затвердженого наказом МЮ України від 27.10.1999р. №68/5. А тому не можна вважати дії щодо його складання неправомірними.

Фактично представник заявника просить повернути сторони у попередній стан, який існував на момент початку процедури прилюдних торгів. Тобто це наслідки при визнанні правочину недійсним. Але в даному випадку заявлена скарга на дії державного виконавця в порядку ст.383 ЦПК України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою,якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів ів іноземній валюті» від 03.06.2014р., вчинення будь-яких дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки заборонено.

Як встановлено в судовому засіданні , процедура відчуження іпотечного майна за рішенням суду відбулось шляхом проведення процедури прилюдних торгів 04.04.2014р., тобто державний виконавець провів дії до дії мораторію. Акт №168/12 про реалізацію предмета іпотеки державним виконавцем складено 24 вересня 2014р., тобто після дії мораторію. А тому посилання представника заявника на незаконність Акту від 24.09.2014р. лише з тих підстав, що дата його складання під час дії мораторію і це є окрема примусова дія, не доведені.

Вимоги щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого №2-2219 від 05.10.2011р. мотивована тим, що існує реальна загроза незаконного припинення права власності ОСОБА_1 на предмет іпотеки. Але, предмет іпотеки вже відчужено, процедура прилюдних торгів відбулась, АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» 14.04.2014р. заявив про залишення за собою нереалізованого майна шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Інше виконавче провадження № 43546267, було відкрито на підставі іншого рішення Подільського районного суду м.Києва від 24.04.2014р. про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь банку по кредитному договору в сумі 110217,69 грн. та судовий збір 1102,18 грн., постановою державного виконавця 04.06.2014р.(а.с.237) тобто, вже після фактичного відчуження майна та часткового виконання рішення Подільського районного суду м.Києва від 05.10.2011р. Крім того, об»днання виконавчих проваджень згідно ст. 33 ЗУ Про виконавче провадження» не є обов»язком державного виконавця.

Підстав для зобов»зання виконавця зупинити немає, оскільки ОСОБА_1 не звертався з такою заявою. Дія мораторію не застосовується до рухомого майна.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014р. «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначається, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов»язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії ( частина 1 ст.11), а особи ,які беруть участь у виконавчому провадженні , зобов»язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій ( ч.7 ст.12).

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що порушень Закону при виконанні виконавчих листів в рамках виконавчих проваджень № 29384473, та № 43546267 не виявлено, тому в задоволенні скарги суд відмовляє. Дії старшого державного виконавця Соболєва А.Л. також вчинені в рамках чинного законодавства.

А тому вимоги скарги не обґрунтовані, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», ЗУ «Про виконавче провадження», суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м.Києві відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня проголошення ( отримання її копії).

СуддяГ. Б. Супрун