НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/6004/14
№ 2/183/545/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2015 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участі третіх осіб: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

встановив:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому з урахуванням уточнень просив визнати ОСОБА_4 та малолітнього сина: ОСОБА_5 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з їх вибуттям в інше житлове приміщення на постійне місце проживання, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_5, м. Перещепине Дніпропетровської області та позбавити їх права користування зазначеною квартирою; зняти з реєстраційного обліку місця проживання у Новомосковському відділі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_5

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що він проживає та зареєстрований у квартирі за адресою: АДРЕСА_5 з моменту вселення, тобто з 2000 року, і є власником цього помешкання. Квартира належить йому на праві приватної власності. За цією ж адресою зареєстрована його колишня дружина - ОСОБА_4, шлюб з якою розірвано у серпні 2011 року. 07 березня 2011 року ОСОБА_4 добровільно вивезла усі свої речі, речі дитини та за власним бажанням стала проживати в іншому місці, з новою сім'єю. Вказує, що на сьогоднішній день відповідач проживає зі своїм новим чоловіком за адресою: АДРЕСА_6, м. Перещепине Дніпропетровської області. Крім того відповідач не бере ніякої участі в утриманні квартири, бо створила нову сім'ю, і проживає в теперішній час в іншому помешканні. З часу вибуття ОСОБА_4 ні разу не з'являлася в квартирі за адресою: АДРЕСА_7, зазначеним житлом не користується, водночас виписуватися добровільно відмовляється. Крім того відповідач, без згоди позивача проживаючи разом із дитиною за іншою адресою, самовільно у вересні 2014 року зареєструвала сина, за адресою місця проживання позивача.

В судовому засіданні позивач та її представник вимоги позову підтримали.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечили проти задоволення позову. Вказали, що внаслідок створення відповідачу нестерпних умов проживання через постійні сварки з позивачем, відповідач змушена була виїхати з квартири. Після того, як вона виїхала, позивач змінив замки на вхідних дверях та не пускав її до квартири. На сьогоднішній день вона проживає в гірших умовах, ніж умови квартири за її реєстрацією і доступу до квартири позивача не має. Позивач використовує квартиру для проживання в ній орендарів, від яких отримує кошти за проживання.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що умови житлового приміщення, в якому проживає дитина на даний час є гіршими, ніж умови, створені в житловому приміщенні за місцем її реєстрації.

В судовому засіданні здійснено заміну третьої особи з Новомосковського відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області на Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області. Представник означеної третьої особи до судового засідання не з`явився, причин неявки не повідомив.

Судом в якості свідків допитано ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_7 показали, що в 2012 році завозили речі ОСОБА_12 до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 Під час того, коли вони заходили до приміщення квартири інших речей, аніж тих, які вони завозили не бачили.

Свідок ОСОБА_9 показала, що не бачила, щоб до приміщення квартири з`являлась відповідач. Комунальні послуги оплачує мати позивача.

Свідок ОСОБА_12 показала, що проживає із позивачем однією сім`єю з 2012 року. Відповідач в приміщенні квартири не проживає, в сплаті комунальних послуг не допомагає, на надає позивачу можливості бачитись із сином.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що проживав у спірній квартирі разом з ОСОБА_12 з 2012 по 2014 роки.

Свідок ОСОБА_11 показала, що мешкає у вказаному будинку на 3-му поверсі. Протягом 2009-2010 років була свідком конфліктів між позивачем та відповідачем, причиною яких були негативні звички позивача. Про те, що відповідач поїхала з приміщення квартири дізналась від матері позивача. Після того, як відповідач залишила приміщення квартири бачила, як остання намагалась потрапити до квартири чи виходила з неї.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, показання свідків суд доходить наступного.

Позивач є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 /а.с.8, 9/.

У вказаній квартирі також зі згоди позивача зареєстрована, однак не проживає колишня дружина позивача - ОСОБА_4 та зареєстрований син позивача - ОСОБА_5. Шлюб між сторонами розірвано 18 серпня 2011 року /а.с.10/.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 станом на момент розгляду справи в суді мешкають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_9 /а.с.12/.

Як свідчать показання свідків, акт встановлення факту не проживання, з березня 2011 року відповідач не проживає за адресою реєстрації, особистих речей у квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_8 не зберігає.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Водночас, виходячи з пояснень свідка ОСОБА_11, відповідач з неповнолітньою дитиною не проживає в спірній квартирі з поважних причин, оскільки ще до припинення шлюбних відносин між нею та позивачем виникли неприязні відносини, що стало підставою для того, що вона вимушена була покинути спірну квартиру та йти проживати до своєї рідні.

Крім того, доказів того, що відповідач мала змогу після виїзду з приміщення безперешкодно потрапити до квартири суду не надано, оскілки з показань свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 вбачається факт подальшого проживання в квартирі інших осіб.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з поважних причин.

Щодо реєстрації в квартирі сина позивача - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, то у відповідності до норм ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання дитини, яка не досягла 10 років, є місце проживання її батьків чи одного з батьків, з яким вона мешкає. Оскільки відповідач зареєстрована в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_8, доказів того, що без поважних причин дитина позивача не проживає у спірному приміщенні суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 207, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 за участі третіх осіб: Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Органу опіки та піклування Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення в повному обсязі виготовлено 27 липня 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов