АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/2472/15 Головуючий 1-ї інстанції - Довготько Т.М.
Категорія: відшкодування шкоди
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарях - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому, з урахуванням заяви від 19.12.2014року про збільшення позовних вимог, просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь завдану шкоду на загальну суму 47 042,60грн., яка складається: 7 042,60грн. - збитки; 30 000грн. - упущена вигода; 10 000грн. - моральна шкода. А також просила стягнути понесені нею судові витрати.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказана квартира нею була придбана 11.11.2013року на прилюдних торгах по реалізації арештованого нерухомого майна - предмету іпотеки, яка належала ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Колишні власники житла за рішенням суду були виселені із займаної квартири та зняті з реєстраційного обліку за даною адресою. Після реєстрації права власності на квартиру за нею встановлено, що в квартирі без достатніх правових підстав мешкають подружжя - ОСОБА_3, та ОСОБА_4, а також їх малолітній син ОСОБА_8, 2004р.н. При цьому встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані в житловому приміщенні з 15.06.2013року - як члени сім'ї колишніх власників. Оскільки відповідачі на вимогу нового власника житла добровільно звільнити квартиру не бажали, вона змушена звернутися до суду з позовом про їх виселення. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2014року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 02.09.2014року, відповідачів разом з їх малолітньою дитиною виселено із займаної ними квартири без надання іншого жилого приміщення. Внаслідок незаконного проживання сім'ї ОСОБА_4 в квартирі та користування житлово-комунальними послугами, за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року включно, виникла заборгованість розмірі 5 062,59грн., яка складається із: 111,17грн. - заборгованість за спожиту електроенергію; 659,34грн. - заборгованість по квартплаті; 3104,71грн. - заборгованість за опалення; 546,80грн. - заборгованість за холодну воду; 358,56грн. - заборгованість за використання каналізації; 282,01грн. - заборгованість за газ. Станом на 22.09.2014року вказана заборгованість була погашена нею в повному обсязі. Крім того, позивач вважає, що з відповідачів слід стягнути окремо, як упущену вигоду, плату за користування цим житлом, яку вона могла отримати відповідно до вимог ст.162 ЖК УРСР та ст.820 ЦК України, якщо б її право власника не було порушено неправомірними діями відповідачів. Також зазначає, що 17.10.2014року, тобто після виконання боржниками - подружжям ОСОБА_4 у строк наданий державним виконавцем на виконання рішення суду щодо виселення та звільнення належної їй квартири від особистих речей, позивачем при огляді квартири встановлено навмисне пошкодження вхідних та балконних дверей і вікон, а саме зняття ручок, замків, накладок на петлі, зняття наличників та внутрішньої накладки вхідної двері, дверного вічка, часткове розібрання паркету та інше. У зв'язку з чим нею за власні кошти було проведено поточний ремонт вхідної двері на загальну суму 1 600,00грн. та проведено поточний ремонт вікон та балконної двері на загальну суму 380,00грн. Вказані додаткові витрати є збитками відповідно до вимог ч.2 ст.22 ЦК України. Внаслідок протиправних дій відповідачів вона також понад 10 місяців була позбавлена можливості користуватися своєю квартирою, що спричинило їй моральні страждання.

В судовому засіданні суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_9 заперечували проти задоволення позову, надали письмові заперечення, в яких виклали свої доводи та міркування. З цього приводу.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати за користування житлово-комунальними послугами у розмірі 5 062,59грн. В іншій частині позовних вимог відмолено. Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції змінити, а саме задовольнити позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів майнової шкоди у вигляді упущеної вигоди в розмірі 30 000,00грн. та прямих збитків, завданих пошкодженням майна в сумі 1 980,00грн., а також стягнути усю суму з сплаченого позивачем судового збору - 630,54грн., в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові у повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідачів на користь позивача сплачені комунальні послуги за період реєстрації та проживання відповідачів у спірній квартирі, суд правомірно виходив з того, що вони повинні відшкодувати власнику цього житлового приміщення такі витрати.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для стягнення упущеної вигоди, моральної шкоди та понесених позивачем витрат на поновлювальний ремонт деталей квартири, оскільки доказів у підтвердження того, що саме з вини відповідачів приміщення належної їй на праві власності квартири були приведені у незадовільний стан надано не було.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1, згідно свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серії та номер 7195, виданого 28.11.2013року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10

Після придбання позивачкою вищезазначеної квартири з'ясувалось, що в ній з 15.06.2013року зареєстровані та проживають відповідачі разом з їхньою малолітньою дитиною. Вказана обставина підтверджується довідкою з міста проживання про склад сім'ї і прописки (а.с.13). За рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.07.2014року ОСОБА_3 та ОСОБА_4, разом з проживаючими з ними особами, виселено зі спірної квартири без надання іншого жилого приміщення (а.с.7-8).

За час реєстрації та проживання в квартирі відповідачів, які користувалися усіма комунальними послугами, але оплату в установленому законом порядку не проводили, утворилася заборгованість, яку в повному обсязі було сплачено позивачем, що підтверджується наданими нею платіжними квитанціями. Отже, з урахуванням цих обставин, відповідачі повинні відшкодувати позивачу понесені нею витрати по сплаті за комунальні послуги.

Твердження представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_11, що 18 липня 2014 року його довірителем за договором купівлі-продажу було придбано нове житлове приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_2, в яку він оселився разом з членами своєї родини, а тому не повинні сплачувати комунальні послуги по спірній квартирі, є безпідставними, т.я. незважаючи на придбання цієї квартири, відповідачі за спірною адресою з реєстрації не знялися, а саме тому на кількість зареєстрованих в квартирі осіб нараховувалися комунальні послуги.

Згідно положень ст.ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При цьому кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказів стосовно того, що позивачем, як власником спірної квартири, з кимось укладався договір оренди цього житлового приміщення, ними визначалась якась конкретна сума орендної плати, суду не надавалось, у зв'язку з чим відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 30 000,00грн.

Колегія суддів погоджується також з висновками суду про відсутність підстав для стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,00грн., оскільки позивачем не надано належних і допустимих доказів у підтвердження моральних страждань, які вона нібито перенесла внаслідок порушення її прав.

Щодо понесених позивачем збитків на поновлювальний ремонт деталей в квартирі (встановлення ручок, замків, наличників, накладок на петлі, відновлення частин паркету та інше), то в даному випадку доказів стосовно того в якому стані знаходилася ця квартира на момент її придбання і, що саме з вини відповідачів виникли такі пошкодження, матеріали справи не містять.

Сума судового збору стягнута з відповідачів на користь позивача у відповідності до положень ст.88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", тобто в розмірі 1% (відсотка) від задоволених вимог, а тому підстав для її збільшення колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, при прийнятті рішення суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства і насамперед ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи відповідно до вимог закону, та дав правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що його рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -