№ 207/81/15-ц
№ 2/207/439/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Тюлюнової В.Г.

при секретарі: Куцевол Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпродзержинську справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів фінансових послуг.

В С Т А Н О В И В:

У січні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про захист прав споживачів до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк», у якій просить стягнути з відповідача ПАТ «Дельта Банк» залишок власних коштів з поточного рахунку у розмірі 89 355, 46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.02.2013 року між ним та банківською установою ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір № 001-03510-070213 в національній валюті, згідно якого було відкрито поточний рахунок за № 6269, на якому згідно підтверджуючої довідки № 2713427 від 24.12.2014 року, залишок коштів складає 89 355,46 гривень.

Згідно з п.3.4.1. укладеного Договору Позивач має право отримувати готівкові кошти в касах Банку і банкоматах за умови наявності коштів на Рахунку, робити перерахування коштів із свого рахунку на інші власні рахунки та на рахунки інших осіб, проводити безготівкову оплату товару і послуг на підприємствах торгівлі та сервісу.

Відповідно до п.3.4.2 Договору Позивач має право вільно розпоряджатися грошовими коштами на Рахунку в межах наявного залишку.

Однак, на неодноразові звернення до Відповідача з заявою про намір забрати кошти з рахунку, Відповідач відмовляв йому у видачі коштів, посилаючись на їх відсутність та скрутне становище у банку. Безготівкова оплата товарів та послуг теж була не можлива в звязку з блокуванням оплати Відповідачем.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та пояснив, що неодноразово звертався до Відповідача з проханням забрати кошти з рахунку як в усному так і письмовому виді заява від 09.12.2014 року, однак Відповідач відмовив йому у видачі коштів, посилаючись на їх відсутність та скрутне становище у банку.

В підтвердження скрутного становища постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 ПАТ «Дельта Банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних», та було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Дії Відповідача по невиплаті коштів Позивач вважає протиправними і такими, що порушують його права споживача фінансових послуг, тому і звернувся до суду для захисту своїх прав з метою повернення власних коштів.

Відповідач позов не визнав у судове засідання в котре не зявився, але належним чином був повідомлений.

До суду надав письмові заперечення, де посилається на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 «Про віднесення ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк»» згідно з ним 03.03.2015 в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». Отже, починаючи з 03.03.2015р. банк здійснює свою діяльність на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач звернувся з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, які були ним передані відповідачу на підставі договору банківського рахунку фізичної особи та обслуговування платіжної картки. При цьому, свої позовні вимоги обґрунтовував нормами ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» відносяться також відносини, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

Таким чином, між сторонами існують правовідносини, які виникли з договору про надання фінансово-кредитних послуг, на які поширюється Закон України «Про захист прав споживачів».

В судовому засіданні було встановлено, що 07.02.2013 року між Позивачем та банківською установою ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського рахунку № 001-03510-070213 в національній валюті, згідно якого було відкрито поточний рахунок за № 6269, на якому згідно підтверджуючої довідки № 2713427 від 24.12.2014 року, залишок коштів складає 89 355,46 гривень.

В звязку із неплатоспроможністю ПАТ «Дельта Банк» не повернув кошти Позивачу.

З 03.03.2015у ПАТ «Дельта Банк» було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Закон України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Положенням частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Так, кошти в сумі 89 355,46 грн. знаходяться на поточному рахунку, про що вказано у позовній заяві, а також запереченні Відповідача, тому заборона на виплату не поширюється.

Більш того, позивач звернувся до суду з заявою про стягнення коштів 19.01.2015 року, а тимчасова адміністрація була запроваджена лише 03.03.2015 року.

Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими заявами про розірвання договору та виплату коштів, так 09.12.2014 року позивач звернувся до відповідача, тобто видав розпорядження, про видачу йому готівки, у свою чергу відповідач не видав позивачеві суму коштів.

14.01.2015 р. повторно позивачем була подана письмова заява про розірвання договору та виплату коштів, але відповідач, не видав позивачеві належну йому суму коштів, та не виконав розпорядження клієнта.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст.1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачено законом або договором.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк», - про захист прав споживачів та стягнути з відповідача на його користь кошти з поточного рахунку сумі 89 355,46 гривень. При зверненні до суду позивач звільнений від сплати судового збору, суд задовольнив його позовні вимоги, тому згідно зі ст. 88 ЦПК України, вважає необхідним стягнути з відповідача у прибуток держави судовий збір у розмірі 893 (вісімсот дев'яносто три) грн. 55 коп.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 629, 1058, 1060 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів фінансових послуг.

Стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 залишок коштів з поточного рахунку позивача в сумі 89 355,46 грн. (вісімдесят девять тисяч триста пятдесят пять) грн. 46 коп. і у прибуток держави судовий збір у розмірі 893 (вісімсот дев'яносто три) грн. 55 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Тюлюнова В.Г.