АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа 667/8446/14-ц Головуючий в суді І інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження 22ц/791/978/15 Доповідач: Чиркова К.Г. Категорія: 27
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року травня місяця 05 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Бараш Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 03.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28000 доларів США строком до 03.04.2024 року.

Оскільки ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку з чим станом на 22.08.2014 року утворилася заборгованість у сумі 66659,05 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом 28777,23 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом 19786,10 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 1486,09 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13425,09 доларів США;, а також штрафів: 10,81 доларів США фіксована частина; 3173,73 доларів США процентна складова.

Посилаючись на викладене, уточнивши у ході судового розгляду справи позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 66 659,05 доларів США та судові витрати.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 09 лютого 2015 року позов задоволено частково.

Судом стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 63 474,51 доларів США та судові витрати в сумі 3 654 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості в сумі 63 474,51 доларів США та судових витрат в розмірі 3654 грн., скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у задоволенні цих позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначав про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у матеріалах справи доказів підтверджуючих отримання ним грошових коштів.

Письмові заперечення на подану апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що 03 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір по технології «Житло в кредит», за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28 000 доларів США строком до 03.04.2024 року.

Відповідно до п. 8.1 укладеного кредитного договору, банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 32800 доларів США на наступні цілі: кредит у розмірі 28000 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 4800 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків, у розмірі 1,04% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,96% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 договору.

Пунктом 5.5. укладеного кредитного договору передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за договором встановлюється сторонами тривалістю у пять років.

У забезпечення виконання зобовязань за укладеним кредитним договором, ОСОБА_3 передав в іпотеку житловий будинок, що розташований за адресою Херсонська область, Білозерський район, с. Понятівка, вул. Леніна, 4, що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі продажу від 03.04.2008 року (а.с. 52).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, ОСОБА_3 не виконував належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 22.08.2014 року має заборгованість у сумі 66 659, 05 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом 28777,23 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом 19786,10 доларів США; заборгованості по комісії за користування кредитом 1486,09 доларів США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 13425,09 доларів США;, а також штрафів: 10,81 доларів США фіксована частина; 3173,73 доларів США процентна складова.

Згідно розрахунку, ОСОБА_3 останній платіж на погашення заборгованості здійснив 03.09.2008 року у розмірі 587, 08 доларів США (а.с. 47).

Відповідно до умов укладеного кредитного договору, погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця в сумі 359,03 доларів США згідно графіку погашення кредиту, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії (а.с. 9 11).

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_3 у ході розгляду справи в суді першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності у порядку передбаченому ст. 267 ЦК України, не звертався.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Суд першої інстанції вирішуючи спір по суті, обґрунтовано виходив із того, що відповідач належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором не виконав, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 28 777,23 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 19 786,10 доларів США, заборгованість по комісії 1486,09 доларів США, пені 13 425,09 доларів США, а тому дійшов обґрунтованого висновку про те, що стягненню підлягає заборгованість у сумі 63 474, 51 доларів США.

Обставини, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування висновків суду щодо цього, апеляційна скарга не містить, тому доводи апеляційної скарги, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Доводи апелянта про те, що кредитний договір між сторонами не укладався і грошові кошти за кредитним договором він не отримував позбавлені правового обґрунтування, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи документами, а саме кредитним договором від 03.04.2008 року, договором іпотеки від 03.04.2008 року, договором купівлі продажу житлового будинку укладеного на імя відповідача від 03.04.2008 року, його заявою на видачу готівки від 03.04.2008 року.

У ході розгляду справи в апеляційному порядку відповідачеві відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, колегією суддів розяснено право на вчинення процесуальних дій на підтвердження обставин на які він посилається, як на підставу своїх заперечень, однак ним доказів на підтвердження заперечень не надано, як і доводів для застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в оскарженій частині ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалося, а тому колегією суддів відповідно до положень ст. 303 ЦПК України не перевірялося.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, протягом двадцяти днів з дня проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: