Справа № 750/1615/14 Провадження № 22-ц/795/860/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Литвиненко І. В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіХромець Н.С.
суддів:Острянського В.І., Шевченка В.І.
при секретарі:Мартиновій А.В.
за участю:позивача ОСОБА_5, його представника адвоката Чепурної Н.В., відповідача ОСОБА_7, її представника ОСОБА_8

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про встановлення порядку користування житловим будинком та надвірними будівлями, встановлення порядку користування земельною ділянкою, зобов'язання вчинити дії, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на невідповідність рішення вимогам ст. 213 ЦПК України. Позивач посилається також на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки встановленим обставинам справи і необґрунтовано відхилив його пояснення, не врахував, що при визначенні порядку користування виділені приміщення можуть бути і неізольовані, і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам. На думку позивача, суд також безпідставно не встановив порядок користування земельною ділянкою та не дав правової оцінки діям відповідача, яка створює для позивача перешкоди у користуванні у користуванні його власністю.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу. Відповідач та її представник скаргу не визнали.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, виходячи з наступного.

Відмовляючи у позові про встановлення порядку користування житловим будинком, який перебуває у спільній частковій власності сторін, і присадибною земельною ділянкою, суд першої інстанції виходив з того, що запропонований позивачем порядок користування буде порушувати права відповідача, оскільки передбачає можливість проходу позивача через кімнату, що виділяється в користування відповідача. Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Виходячи з аналізу ст. 358 ЦК України, слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною власністю без її поділу в натурі. Зокрема, при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в конкретна частина будинку, виходячи з розміру його частки в праві спільної власності на будинок. Виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном е припиняє право спільної часткової власності на це майно. Однак, судом першої інстанції правильно враховано ту обставину, що визначення порядку користування будинком між сторонами у даній справі є неможливим, оскільки фактично у спільному користуванні, крім кухні 1-1 та коридору 1-2, залишається також кімната 1-3 ( а.с. 204 т. 1). Спільне користування житловою кімнатою є неможливим, оскільки сторони не перебувають у родинних стосунках між собою і такий порядок користування порушить, крім іншого, і особисті немайнові права відповідача.

Оскільки судом відмовлено у встановленні порядку користування житловим будинком, порядок користування земельною ділянкою встановити наразі неможливо через те, що невідомо яка конкретно частина будинку і надвірних будівель може бути розташована на частині земельної ділянки кожного із співвласників будинку. Висновок суду в цій частині відповідає встановленим обставинам справи.

Пояснення позивача щодо його згоди на користування будинком у будь-якому варіанті, який би відповідав часткам у праві власності, що пропонувалось у висновках експерта, не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених особою вимог. Вимоги позивача чітко сформульовані у його заяві про уточнення позовних вимог від 10 березня 2015 року (а.с. 72-73 том 2). Питання про реальний поділ будинку не розглядалось, позов ОСОБА_7 про реальний поділ залишений ухвалою суду без розгляду за заявою позивача (а.с. 25 т. 2).

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції. З наданих позивачем відповідей міського відділу міліції на його звернення щодо протиправних дій відповідача ч судом встановлено, що з відповідачем проводились профілактичні бесіди та виносились протоколи попередження про недопущення протиправних дій по відношенню до позивача. Однак, як правильно вказав суд в обґрунтування відмови в цій частині позову, з цих повідомлень не встановлено, що відповідачем вчинялись протиправні дії щодо позивача, якими заподіяна моральна шкода.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 березня року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: