Справа № 298/1095/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Власова С.О., Дроботя В.В.,

при секретарі: Чучка Н.В.

за участю: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Комунал-Сервіс" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за несплату комунальних послуг,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року КП "Комунал-Сервіс" звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за несплату комунальних послуг.

Рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь КП "Комунал - Сервіс" заборгованість за несплату комунальних послуг з водопостачання та водовідведення в розмірі 4498,60 грн. та 243,60 грн. сплаченого судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідачка подала апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, якою просить рішення скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апелянта мотивовані тим, що суд першої інстанції ухвалив рішення необґрунтовано з порушеннями норм матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановивши обставини, які мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, а тому вважає, що рішення підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник відповідачки апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з наведених підстав.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про питну воду та питне водопостачання" та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).

Як встановлено в суді першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, - відповідачка ОСОБА_3 є власницею квартири АДРЕСА_1 і за її ім'ям відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення КП "Комунал-Сервіс", яке є суб'єктом господарювання, що здійснює свою діяльність з метою задоволення потреб населення смт. Великий Березний у забезпеченні можливості користування послугами з водопостачання та водовідведення і отримання прибутку за надані послуги. Засіб обліку споживання води у квартирі відповідачки не встановлений, договіру про надання житлово-комунальних послуг між сторонами укладено не було.

За особовим рахунком відповідачки № НОМЕР_1 наявна заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення, де нарахування проводилось на 2 людини, а з квітня 2012 року - на 4 людей, за період з 01.09.2011 року по 01.07.2014 року включно, у розмірі 4 498,84 грн., через несвоєчасну та не повну оплату за надані послуги споживачами.

Після подання позову до суду, відповідачкою було сплачено 600 грн., згідно квитанцій від 09.09.2014 року, загальна сума боргу, що зазначена у позові (5 098,84 грн. - за мінусом 600 грн.), становить - 4 498,84 грн.

Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання).

Стаття 22 Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" передбачає, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Такий самий обов'язок за споживачем закріплено і в п.18 Правил, за яким плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Вказаними нормами права встановлено обов'язок споживача своєчасно сплачувати кошти за надані послуги і відсутність письмового договору з надання послуг водопостачання та водовідведення не звільняє споживача послуг від обов'язку їх оплатити, оскільки між сторонами фактично існують зобов'язання.

Крім того, обов'язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг покладається саме на власника (наймача) житла як визначено ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а не реалізація ним цього обов'язку за наявності доказів підтвердження фактичного надання послуг, не може бути підставою для відмови виконавцю цих послуг у стягненні заборгованості по ним.

У п.21 Правил закріплено, що у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Згідно п.п.1,3 п.29 цих Правил, споживач має право на несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім'ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Однак, належних та допустимих доказів відповідачкою і її представником на підтвердження проведення таких дій, які дають право на несплату вартості послуг за певний період, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції надано не було.

Так, згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. У відповідності до ч.6 ст. 29 цього ж Кодексу, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Крім того, факт не проживання відповідачки у квартирі до якої позивачем надавалися послуги з централізованого водопостачання і водовідведення за період заявлений у позові не є підставою для звільнення відповідачки, як власника майна, від зобов'язання нести витрати по утриманню майна чи зменшення розміру плати за житлово-комунальні послуги.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до прийняття незаконного рішення, колегією не виявлено.

Інших доводів, які б мали правове значення для вирішення справи, в апеляційній скарзі не наведено.

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи викладені в апеляційній скарзі належними та допустимими доказами не доведені, що у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - відхилити.

Рішення Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2014 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий

Судді