УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Колодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,Дем'яносова М.В., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування реєстрації права власності та виселення, за касаційною скаргою реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, треті особи: Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, Одеське міське управління юстиції, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 28 квітня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8, зобов'язати реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_8 та виселити ОСОБА_8 і ОСОБА_9 із спірної квартири.

Позовні вимоги мотивувала тим, що вона є наймачем спірної квартири, ОСОБА_7 у спосіб що суперечить Закону в порядку приватизації отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру та уклав оспорюваний в рамках даного позову договір купівлі-продажу. Згодом, за рішеннями судів право власності за ОСОБА_7 на квартиру було визнано незаконним і свідоцтво про право власності на неї скасовано. На думку позивача ОСОБА_7 не мав права на розпорядження спірною квартирою шляхом її продажу, а тому просила задовольнити позов у обраний нею спосіб.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено у справі нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 28 квітня 2006 року, за яким ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_8 купила квартиру АДРЕСА_1.

Зобов'язано реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_8

Виселено ОСОБА_8, ОСОБА_9 з квартири АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 судовий збір по 121 грн 80 коп. з кожного.

У касаційній скарзі реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції просить скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року в частині зобов'язання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції скасувати реєстрацію права власності на квартиру та відмовити у задоволенні таких позовних вимог, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 квітня 1984 року ОСОБА_6 отримала обмінний ордер № 2206 згідно якого мала право на вселення у квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_6 стала наймачем вказаної квартири внаслідок сімейного обміну із її бабусею ОСОБА_10

У червні 2003 року позивач за усною домовленістю дозволила ОСОБА_7 тимчасово мешкати у спірній квартирі за умови сплати комунальних платежів, оскільки сама була вимушена переїхати до ОСОБА_10, яка була людиною похилого віку (ІНФОРМАЦІЯ_1), хворою, інвалідом 1-ї групи і вимагала постійного стороннього догляду і померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 квітня 2006 року ОСОБА_7 отримав свідоцтво на право власності на спірну квартиру на підставі розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року.

28 квітня 2006 року відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали договір купівлі-продажу вказаної квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_11

12 жовтня 2011 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси визнано недійсним та скасовано розпорядження органу приватизації від 17 квітня 2006 року та свідоцтво про право власності на житло від 17 квітня 2006 року, які були видані Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1. Крім того, було визнано недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири від 28 квітня 2006 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13 березня 2012 року рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2011 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, оскільки в позовних вимогах та рішенні суду відсутні підстави визначені ст. ст. 203, 215 ЦК України для визнання зазначеного договору недійсними, а посилання позивача в позовних вимогах і зазначення судом в рішенні про порушення прав ОСОБА_6 приватизацією ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1 не є підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

До приватизації квартири позивач була її наймачем, а власником територіальна громада в особі Одеської міської ради.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 18 грудня 2013 року, яким було визнано ОСОБА_6 такою, що втратила право на користування квартирою, скасовано на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року у зв'язку з неправильним способом захисту ОСОБА_8

Згідно з листом від 24 листопада 2014 року комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла» розпорядженням департаменту міського господарства від 24 листопада 2014 року, згідно рішення апеляційного суду від 13 березня 2012 року було визнано недійсним приватизацію квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_7

Відповідно до довідки дільниці № 3 комунального підприємства «ЖКС «Пересипський» від 14 липня 2014 року в спірній квартирі зареєстровані та проживають ОСОБА_8, власник квартири, та її онука ОСОБА_9

Ухвалюючи у справі судове рішення про відмову в позові, районний суд керувався тим, що основний позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу заявлено з підстав, передбачених ч. 1 ст. 203 та ч. 1 ст. 215 ЦК України, однак в даному випадку така позовна вимога не має правових наслідків, оскільки вірним способом захисту порушеного права власника спірної квартири є подання віндикаційного позову шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння. Власником квартири до приватизації була Одеська міська рада, а тому суд прийшов до висновку, що право на захист має саме Одеська міська рада, шляхом подачі віндикаційного позову. Інші заявлені позивачем позовні вимоги є похідними та такими, що не підлягають задоволенню у зв'язку з їх безпідставністю.

Апеляційний суд з такими висновками районного суду не погодився, встановив, що наймачем спірної квартири є позивач, продаж ОСОБА_7 спірної квартири порушує її житлові права, і права позивача, як наймача спірної квартири, підлягають захисту шляхом звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. Оскільки набуття права власності ОСОБА_7 на квартиру визнане судом незаконним і він не мав права, передбаченого ч. 1 ст. 317 ЦК України на відчуження квартири, то оспорюваний договір купівлі-продажу квартири від 28 квітня 2006 року на переконання апеляційного суду необхідно визнати недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Також апеляційний суд дійшов до висновків, що позовні вимоги про скасування реєстрації права власності підлягають задоволенню шляхом забов'язання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції скасувати зазначену реєстрацію. За умови недійсності договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які проживають в спірній квартирі, не мають передбаченого ст. 150 ЖК України права користування квартирою, а тому підлягають виселенню на підставі ч. 1 ст. 109 ЖК України.

Доводи касаційної скарги та наявні в матеріалах справи матеріали висновків апеляційного суду про обґрунтованість позову не спростовують, а тому, керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька М.В. Дем'яносов О.В. Кафідова І.М. Фаловська