Справа № 159/7300/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І.М.
Провадження № 22-ц/773/748/15 Категорія: 43 Доповідач: Свистун О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Свистун О.В.,

суддів - Грушицького А.І., Завидовської-Марчук О.Г.,

при секретарі - Лимарі Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ковельського районного відділу державної міграційної служби України у Волинській області, ремонтного житлово-комунального підприємства № 2 про визнання права користування житловим приміщенням, постановлення на реєстраційний облік приживання за адресою розташування спірної квартири,

за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Ковельського районного відділу державної міграційної служби України у Волинській області, ремонтного житлово-комунального підприємства № 2 (м. Ковель) про визнання права користування житловим приміщенням, постановлення на реєстраційний облік проживання за адресою розташування спірної квартири відмовлено.

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3, покликаючись на порушення норм процесуального та матеріального права, просила скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову. Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду в частині визнання за позивачем права користування житловим приміщенням

В судове засідання сторони не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання. Причин неявки суд не повідомили.

Колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_3 покликалися на те, що предмет поданого ним до суду позову, а саме спірна квартира знаходиться в процесі приватизації, розпочатої відповідачем по справі, в якій, на його думку, він має право приймати участь як особа, що була зареєстрована в цій квартирі на законних підставах і незаконно знята з реєстрації за адресою розташування цієї спірної квартири, що в даний час і є підставою його позовів і скарг. Зазначали, що виготовлення та видача свідоцтва про право власності на спірну квартиру, реєстрація права власності на неї може ускладнити чи унеможливити виконання рішення в даній справі за його позовом.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що вказані вимоги щодо забезпечення позову не співвідносяться з предметом та підставою заявлених позовних вимог, а тому зміна власника спірної квартири жодним чином не ускладнить та не унеможливить виконання рішення у розглядуваній справі. Відповідач на даний час є квартиронаймачем, яка, дійсно, має намір реалізувати належне їй право на приватизацію спірної квартири. Позивач, не будучи зареєстрованим у спірній квартирі, доводить своє право на користування спірною квартирою, тоді як безоплатна передача квартир у власність громадян (приватизація) здійснюється на підставі рішень (розпоряджень) відповідних органів приватизації, відповідно до поданих заяв наймача та членів його сім'ї, до якої включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі разом з наймачем або за якими зберігається право на житло, а тому вимога заявників заборонити відділу приватизації видавати свідоцтво про право власності відповідачеві не є законною

Дані висновки суду є правильними та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Згідно зі ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Відповідно до ст. 152 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду в частині визнання за позивачем права користування житловим приміщенням, колегія суддів вважає необґрунтованими, а висновки суду про відсутність підстав для задоволення заяви - правильними, оскільки визначені позивачем заходи забезпечення позову жодним чином не співвідносяться із заявленими позовними вимогами. Прохання про заборону відділу приватизації видавати свідоцтво про право власності відповідачу не відповідає суті спору.

Крім того, підстави позову вказують на те, що спір між сторонами стосується визнання права користування житловим приміщенням, а не визнання права власності, а тому в разі задоволення позову, виконання можливого рішення суду жодним чином не може бути утруднене чи неможливе невжиттям заходів забезпечення позову, про застосування яких просить позивач.

Враховуючи вимоги ст. 60 ч. 1 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, особи, які подали апеляційні скарги, не надали доказів в підтвердження своїх доводів

Виходячи із визначених ст. 303 ЦПК України меж розгляду справи апеляційним судом колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні даної справи суд на підставі встановлених в судовому засіданні фактів, що підтверджуються належними доказами, вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами і правові норми, що їх регулюють, та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а зазначені в ній висновки відповідають обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Ковельського міськрайонного суду від 20 березня 2015 року у даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: