Провадження № 22-ц/773/705/15 Категорія: 24 Доповідач: Подолюк В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Подолюк В.А.,

суддів - Шевчук Л.Я., Данилюк В.А.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача - Титаренка О.С.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Житлово-комунального підприємства № 3 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2014 року Житлово-комунальне підприємство № 3 звернулося в суд зі збільшеними під час розгляду справи позовними вимогами до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 , ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь ЖКП № 3 - 1675,23 грн. за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та судовий збір в рівних частках по 48,72 грн. з кожного.

Не погоджуючись з постановленим рішенням відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального та процесуального права зазначає, що висновки суду першої інстанції про задоволення позовних вимог не відповідають встановленим обставинам справи. Також суд не звернув увагу і не дав належної оцінки тій обставині, що між сторонами не був укладений договір про надання житлово-комунальних послуг, має місце невідповідність нарахування коштів до кількості та якості наданих послуг, не застосовані строки позовної давності. Суд не з'ясувавши всіх обставин постановив рішення з порушенням норм ст.ст.213, 214, 215 ЦПК України, у зв'язку з цим просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у позові ЖКП № 3 в частині стягнення заборгованості в сумі 1 279,98 грн. за послуги технічного обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкових систем загального користування та обслуговування димовентиляційних каналів - відмовити, а в частині стягнення коштів в сумі 248 грн. 61 коп. за послуги освітлення площ загального користування залишити без змін.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі з підстав наведених в ній, представник позивача Титаренко О.С. апеляційну скаргу заперечив, вказує що судом першої інстанції були повністю з»ясовані усі обставини справи, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, тому рішення є законним і обґрунтованим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон) визначені права та обов'язки споживача житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг а обов»язком - сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 21 Закону виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.

Судом встановлено, що позивач ЖКП № 3 надає послуги у вигляді технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем загального користування, обслуговування димовентиляційних каналів, освітлення місць загального користування по утриманню будинку АДРЕСА_1, в м.Луцьку де відповідачам по справі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право власності на житло належить на праві спільної сумісної власності квартира №4 в якій, окрім власників, є зареєстрованою також ОСОБА_4 Відповідачі користуються наданими позивачем послугами, однак останні свого зобов»язання проводити оплату в добровільному порядку за наданні послуги з утримання будинку та прибудинкової території не виконують, у зв»язку з чим виникла заборгованість за період з липня 2010 року по 21 січня 2015 року в розмірі 1675, 32 грн., яку позивач просив стягнути в судовому порядку з усіх відповідачів солідарно (а.с.4, 5, 7-13, 61-77, 105).

Задовольняючи позов суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що хоча між сторонами письмовий договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не укладався, проте фактично позивачем надавались такі послуги, відповідачі користувалась наданими послугами, тому останні зобов'язані проводити оплату вартості наданих послуг відповідно до затверджених тарифів, як цього вимагає Закон України "Про житлово-комунальні послуги".

Такий висновок суду є правильним і ґрунтується на повно та всебічно з'ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку(а.с. 8-13, 61-77, 91, 94-105).

ОСОБА_2 не заперечуючи обставин надання позивачем послуг з освітлення місць загального користування на суму 248 грн. 61 коп. просила відмовити в решті позову з тих підстав, що послуги з утримання будинку та прибудинкової території не надавались позивачем або надавалися неякісно (а.с.25-26, 28-32). Зазначені відповідачем докази та обставини, що всі інші послуги, які надавались позивачем були неналежної якості відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України не спростовані належними та допустимими доказами.

Крім того, з письмових матеріалів справи встановлено, що позивачем в листопаді 2011 року надавачем послуг було зараховано в оплату за утримання будинку витрачені на придбання матеріалів для часткової заміни труб водогону в підвальному приміщенні відповідачем ОСОБА_2 кошти в сумі 150 грн., а також у період 2013-2014 років проведено перерахунок в сторону зменшення за ненадані або надані не в повному обсязі послуги по утриманню будинку та прибудинкової території (а.с.4, 37, 90-91).

За таких обставин справи та відповідно до вимог Закону, суд також вірно визначив розмір вартості наданих послуг, виходячи з тарифів, затверджених органом місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або свого обов»язку.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи, відповідачами частково погашалась сума боргу з утримання будинку та прибудинкової території, а саме за три місяці - березень, квітень, травень 2013 року проведено оплату в сумі 102 грн. 96 коп. і цих обставин останні відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України не спростували. Також в листопаді 2011 року суму заборгованості було зменшено позивачем з урахуванням витрат, понесених відповідачкою ОСОБА_2 на виконання робіт в підвальному приміщенні будинку.

Доводи відповідача ОСОБА_2 при апеляційному розгляді справи щодо її згоди проводити оплату лише за фактично надані позивачем послуги в належній їй квартирі не можуть бути підставою для відмови в задоволені позову оскільки з додатку 46 до рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №319-1 вбачається, що на ЖКП №3 покладено обов»язок по наданню послуг саме з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем загального користування.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами не укладався відповідний договір на надання послуг і це є підставою для відмови в позові, не заслуговують на увагу, оскільки письмовими матеріалами справи доведено, що позивачем надавалися послуги, передбачені додатком 46 до рішення органу місцевого самоврядування №319-1 від 5 червня 2013 року, по обслуговуванню будинку та прибудинкової території по АДРЕСА_1 а відповідачі зобов»язанні проводити оплату таких послуг виходячи з встановлених тарифів та наведених вимог норм матеріального права

Отже рішення постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 лютого 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :