Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Дмитренко А. М. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві залі суду № 1 справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дроздівської сільської ради Білоцерківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їхня мати ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на земельну ділянку розміром 0,6166 га, яка розташована в АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю згідно державного акту НОМЕР_1 від 21.07.2003 року, позивачі прийняли спадщину після смерті матері в установленому законом порядку, але оформити спадкові права на вказану земельну ділянку вони не можуть, оскільки за життя спадкодавець не зареєструвала своє право власності на земельну ділянку. А тому позивачі просили суд визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 0,6166 га, розташовану в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, по 1/2 частині за кожною.

В судовому засіданні позивачі уточнили позовні вимоги та просили суд визнати за ними право власності по 1/2 частині за кожною на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, а саме: на земельну ділянку площею 0,0680 га по АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 0,2500 га по АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 0,1311 га по АДРЕСА_1, на земельну ділянку площею 0,1675 га по АДРЕСА_1, загальною площею 0,6166 га.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано письмове клопотання щодо розгляду справи без участі представника Дроздівської сільської ради Білоцерківського району та про визнання позову.

Заслухавши пояснення позивачів, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 - мати позивачів, що стверджується копіями свідоцтв про її смерть, про народження ОСОБА_4, про її одруження з ОСОБА_5, про народження ОСОБА_6, про її одруження з ОСОБА_7.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняли в установлений законом строк позивачі згідно положень ст.1261 ЦК України та отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, правовстановлюючі документи на яке відповідали вимогам чинного законодавства, в оформленні спадщини та видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,6166 га, яка розташована по АДРЕСА_1 Білоцерківського району, позивачам нотаріусом відмовлено у зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не здійснила державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Наведені обставини стверджуються постановою державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П. від 22.02.2014 року № 408/02-31 та копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2014 року по спадковій справі № 54/13, зареєстрованого в реєстрі за № 2-392, згідно якого спадкоємцями майна померлої ОСОБА_3 є в рівних частинах її дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_2, спадкове майно, на яке видано це свідоцтво , складається з житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті.

А за ч.2 ст.126 ЗК, право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки; свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.202 ЗК України державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у складі державного реєстру земель, який складається з двох частин: книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок; Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку.

Законом України «Про державний земельний кадастр» від 07.07.2011 року /зі змінами/, який діє з 01.01.2013 року, передбачено, що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.

Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

А згідно ч.3 цієї статті, державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за заявою, зокрема, особи, якій за рішенням органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для формування земельної ділянки при передачі її у власність чи користування із земель державної чи комунальної власності, або уповноваженої нею особи.

В ч.7 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло

право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом.

Крім того, Порядком ведення державного земельного кадастру, який затверджено постановою КМ України від 17.10.2012 року за № 1051 /зі змінами/, визначено, що державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки /п.115/.

В п.п.109, 110 цього Порядку визначено перелік документів, які подаються для державної реєстрації земельної ділянки.

З 1 січня 2013 року документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є свідоцтво на право власності на нерухоме майно, видане територіальним органом реєстраційної служби відповідно до приписів ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як встановлено в судовому засіданні, вказана вище земельна ділянка на підставі рішення виконавчого комітету Дроздівської сільської ради Білоцерківського району від 12.11.1996 року № 51 була передана у приватну власність ОСОБА_9 для будівництва та обслуговування будинку, господарських споруд -0,2500 га, для ведення особистого підсобного господарства -0,3666 га, що слідує з копії державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 409 21.07.2003 року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3, на ім'я якої 17.09.2010 року Білоцерківською районною державною нотаріальної конторою оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається із земельної ділянки площею 0,6166 га, розташована в АДРЕСА_1, що стверджується копією цього свідоцтва, яке зареєстровано в реєстрі за № 2-1767.

Як вказано вище в рішенні, право власності на земельну ділянку може посвідчуватися свідоцтвом про право на спадщину.

На державному акті про право власності на спірну земельну ділянку на ім'я ОСОБА_9 є відмітка державного нотаріуса Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П. про перехід права власності на вказану вище земельну ділянку до ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, але своє право власності ОСОБА_3 не зареєструвала.

На даний час правовстановлюючим документом про право власності на нерухоме майно, в т. ч. і земельні ділянки є свідоцтво про право власності, видане територіальним органом реєстраційної служби.

Позивачі позбавлені можливості оформити спадщину на вказану земельну ділянку, їм відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

А відповідно до п.37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, є: в т.ч. і рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкодавець набула права на вказану вище земельну ділянку, але не здійснила державної реєстрації свого права власності у встановленому законом порядку, а тому суд вважає за можливе визнати за позивачами, як за спадкоємцями першої черги за законом, право власності на дану земельну ділянку, оскільки іншого способу захисту прав позивачів не існує.

Відповідно до ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності /спільна часткова власність/ або без визначення часток учасників спільної власності /спільна сумісна власність/.

За положеннями ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає, зокрема, при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами.

Згідно з ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

А тому з врахуванням вищенаведених правових норм суд вважає за можливе визнати за кожною із позивачів право власності на земельну ділянку в рівних частинах - по 1/2 частині.

При вирішенні спору судом приймаються до уваги ті обставини, що до Державного земельного кадастру занесені наступні відомості про земельну ділянку: власник ОСОБА_9, загальна площа земельної ділянки 0,6166 га, яка складається із земельної ділянки площею 0,0680 га, кадастровий номер НОМЕР_2, місце розташування -АДРЕСА_1 цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства; із земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3, місце розташування -АДРЕСА_1 цільове призначення -для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; із земельної ділянки площею 0,1675 га, кадастровий номер НОМЕР_4, місце розташування -АДРЕСА_1 цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства; із земельної ділянки площею 0,1311 га, кадастровий номер НОМЕР_5, місце розташування -АДРЕСА_1 цільове призначення -для ведення особистого селянського господарства, що стверджується копіями Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованими 08.11.2013 року кадастровим реєстратором управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області.

Керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.86, 87, 125, 126, 202 ЗК України, Законом України «Про державний земельний кадастр», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою КМУ від 17.10.2013 року № 868, ст.ст.10,60,79,88,209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 1/2 частці за кожною право власності на земельну ділянку загальною площею 0,6166 га, а саме: площею 0,0680 га, кадастровий номер НОМЕР_2, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області; площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області; площею 0,1675 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області; площею 0,1311 га, кадастровий номер НОМЕР_5, цільове призначення-для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 Білоцерківського району Київської області; в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А. М. Дмитренко