АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7793/15 Справа № 188/955/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ніколаєва І. К. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» про стягнення недоплаченої орендної плати за період користування земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліта» (далі - ТОВ «Еліта») про стягнення недоплаченої орендної плати за період користування земельною ділянкою та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 11 січня 2005 року між його бабусею ОСОБА_3 та відповідачем ТОВ «Еліта» було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 9,9417 га, яка розділена на дві земельні ділянки, строком на 5 років.

Вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, залишивши заповітне розпорядження щодо спадкування спірної земельної ділянки загальною площею 9,9417 га.

Зазначав, що отримав правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку лише 2012 році на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року.

Посилаючись на те, що хоч правовстановлюючий документ на спадкову земельну ділянку він отримав у 1012 році, відповідач до 2007 року сплачував йому орендну плату, що залишив його звернення від 24 грудня 2013 року про орендну сплату без задоволення, чим вважає порушив його права як власника земельної ділянки, а тому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «Еліта» на його користь несплачену орендну плату за період 2007-2012 року в розмірі 38.433 грн.62 коп. та в рахунок відшкодування шкоди 20.000 грн.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Положеннями ч.2 ст.308 ЦПК України встановлено, що не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Так, за правилами статей 4,5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акту у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу та основного засобу виробництва; забезпечення рівності права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Суб'єктами права державної власності на землю виступають Верховна Рада України на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим на землі в межах території республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Конституційний принцип законності набуття права власності на землю знаходить своє вираження також у ст.78 ЗК України, якою передбачено, що право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.1,2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно з ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що спір між сторонами виник щодо використання двох земельних ділянок загальною площею 9,9417 га, розташованих на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та належних на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається, що 02 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Еліта» було укладено договір оренди земельної ділянки (паю), за яким орендодавець, на підставі сертифікату НОМЕР_1 від 12 травня 1997 року, передала, а орендар прийняв в оренду земельну частку розміром 5,55 умовних кадастрових гектарів. Початок дії договору 01 лютого 2005 року, закінчення 31 грудня 2009 року (а.с.103).

02 січня 2005 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Еліта» було укладено договір оренди земельної ділянки (паю), за яким орендодавець, на підставі сертифікату НОМЕР_2 від 12 травня 1997 року, передала, а орендар прийняв в оренду земельну частку розміром 5,55 умовних кадастрових гектарів. Початок дії договору 01 лютого 2005 року, закінчення 31 грудня 2009 року (а.с.104).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Хорошівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно було визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 9,9417 га, розташовану на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 (а.с.8-9)

На підставі даного рішення суду реєстраційна служба Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області зареєструвала за ОСОБА_2 право власності на земельні ділянки площами 4.9706 га та 4.9711 га, що розташовані на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с.10,11).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Хорошівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно відмолено (а.с.52-55).

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, яке на даний час чинне, по справі за позовом ОСОБА_2 до Хорошівської сільської ради про встановлення факту належності майна, визнання права власності в порядку спадкування за законом, визначення додаткового строку для прийняття спадщини було визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку 9,9417га, яка розташована на території Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області та яка належала спадкодавцю ОСОБА_3

Таким чином, власником спірної земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 став у 2015 році.

Також з матеріалів справи видно, що 22 лютого 2010 року між Петропавлівської райдержадміністрацією Дніпропетровської області (орендодавець) та ТОВ «Еліта» (орендар) укладено два договори оренди землі, за якими орендодавець спірні земельні ділянки передав орендарю в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до 03 липня 2014 року (а.с.9091,94-94).

Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України).

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст.125 ЗК України).

Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (ст.126 ЗК України).

Громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Укладення таких угод здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України з урахуванням вимог цього Кодексу (ст.131 ЗК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між сторонами відсутні будь які договірні відносини, право позивача на спірну земельну ділянку виникло згідно рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року, а отже стягнення орендної плати за період з 2007 року по 2012 року є недоцільним.

Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні, тобто в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не доведено факт того, що він був належним власником спірних земельних ділянок в період з 2007 року по 2012 рік, тобто ОСОБА_2 не доведено порушення його прав.

Щодо витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, в яких зазначено, що право власності на земельну ділянку у позивача виникло на підставі рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2012 року, не може бути прийнятий до уваги, оскільки дане рішення районного суду скасоване рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2013 року і в задоволенні позову ОСОБА_2 відмолено.

Посилання на те, що суд першої інстанції не з'ясував обставини справи є безпідставними та спростовуються матеріалами справи.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2015 року не може слугувати підставою для задоволення позовних вимог у редакції позову від 20 травня 2013 року.

Щодо вимог ОСОБА_2 про відшкодування з ТОВ «Еліта» на його користь моральної шкоди, то вони безпідставні, а тому також задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.