Справа № 573/782/15-ц
Номер провадження 2/573/239/15
РІШЕННЯ

іменем України

29 квітня 2015 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Черкашиної М. С.

за участю секретаря: Терещенко О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області, про визнання права власності на земельні ділянки (паї) у порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельні ділянки (паї) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що його батьками були ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої увійшли земельні ділянки: площею 4,09 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_1; площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій матері ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на землю серії НОМЕР_2. Вказану земельну ділянку батько позивача ОСОБА_2 успадкував від своєї дружини ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2009 року. Позивач вступив у фактичне управління спадковим майном шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день його смерті. Фактично позивач прийняв спадщину після батька, однак отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном він не може у зв'язку з тим, що оригінали Державних актів на право приватної власності на землю втрачені, а тому нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальних дій. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, на земельні ділянки, площею 4,09 га та 4,13 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

В судове засідання представник позивача. за дорученням ОСОБА_4 не з'явився, надавши до суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просив розглянути справу у його відсутність (а. с. 21 ).

Представник відповідача - Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова листом повідомив, що проти задоволення позову не заперечують, просять розглянути справу без участі представника сільради (а. с. 20 ).

Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання не з'явився. Нотаріус надала письмову заяву про розгляд справи без участі представника (а. с. 26).

У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Зі змісту ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 статті 1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

В силу ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

З урахуванням ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Пленум Верховного Суду України у п. 20 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

Зі змісту ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 11 ч. 1 статті 346 Цивільного кодексу України, право власності припиняється у разі смерті власника.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об'єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

За змістом п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований в АДРЕСА_1, що підтверджується відміткою про місце проживання у паспорті серії НОМЕР_3, виданого Білопільським РВ УМВС України в Сумській області 30 квітня 2009 року (а. с. 5).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а. с. 6).

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 вбачається, що ОСОБА_3, тобто мати позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 7).

Батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії НОМЕР_6 (а. с. 8).

Згідно наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_7, ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,09 гектарів, з яких: 3,97 га -ріллі та 0,12 га - кормових угідь (а. с. 10).

Відповідно до копії Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 180, ОСОБА_3 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, загальною площею 4,13 гектарів, з яких: 4,01 га -ріллі та 0,12 га - кормових угідь (а. с. 14).

Як вбачається з витягів з технічної документації по визначенню розмірів та вартості земельної ділянки , нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 4, 09 та 4,13 умовних кадастрових гектарів на території Супрунівської сільської ради Білопільського району станом на 2015 рік становить 102 492 грн. 77 коп. (а. с. 11, 12, 15, 16).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Улянівської державної нотаріальної контори від 20 серпня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1347, спадкова справа № 215/2009, спадкоємцем майна, належного ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2, є її чоловік ОСОБА_2. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з земельної ділянки, площею 4,13 га, розташованої на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2, виданого Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 180 (а. с. 13).

Зі змісту довідки, виданої Супрунівською сільською радою Білопільського району Сумської області від 20 березня 2015 року за № 372 вбачається, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно і на день смерті проживав в АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельні ділянки. Заповіт від імені померлого виконкомом Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області не посвідчувався. Син померлого, ОСОБА_1, 1972 року народження, прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_2 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем в будинку за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті і на протязі шести місяців після смерті (а. с. 9).

Зі змісту оголошення в газеті «Білопільщина» від 04 квітня 2015 року вбачається, що загублений Державний акт на приватну власність на землю серії НОМЕР_2, виданий 31 травня 1999 року Супрунівською сільською радою на ім'я ОСОБА_3, який переоформлений на ім'я ОСОБА_2, а також Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданий 31 травня 1999 року Супрунівською сільською радою на ім'я ОСОБА_2, вважати недійсними (а. с. 19).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області 20 серпня 2009 року держнотконторою заведена спадкова справа № 215/2009, зареєстрована в реєстрі за № 1347 після смерті ОСОБА_3 та видано свідоцтво на спадщину. З витягу зі Спадкового реєстру вбачається, що 23 грудня 2014 року за заявою ОСОБА_1 заведено спадкову справу № 306/2014 року після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 27-44).

Як зазначено у п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», видача дубліката втраченого Державного акту на право власності на земельну ділянку передбачена лише його власнику.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 має право на земельні ділянки: загальною площею 4,09 га та площею 4,13 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованих у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_7 та № 180 відповідно, в порядку спадкування після батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Однак, він позбавлений можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з тим, що оригінали Державних актів на право приватної власності на землю втрачені.

Виходячи з вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та визнати за ним право власності на вищевказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 328, 346, 373, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1222, 1225, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 81 ЗК України, п. 5. 2 Інструкції «Про порядок складання, видачі реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі», п. п. 10, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки (паї) у порядку спадкування за законом, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування після батька ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельні ділянки, загальною площею 4,09 га (з яких: 3,97 га -ріллі та 0,12 га - кормових угідь) та площею 4,13 га (з яких: 4,01 га -ріллі та 0,12 га - кормових угідь) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали спадкодавцю на підставі Державних актів на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2, виданих Супрунівською сільською радою 31 травня 1999 року на підставі рішення VІ сесії 23 скликання Супрунівської сільської ради від 04 травня 1999 року, зареєстрованих у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за НОМЕР_7 та № 180 відповідно.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :