АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/5971/15 Справа: № 627/685/14-ц Головуючий 1 інстанції: Вовк Л.В. Доповідач: Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Шевченко Н.Ф.

Івах А.П.

за участю секретаря Соколовій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної гуморальної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що в своєму господарстві він має стадо корів. 08.05.2012 року, 09.05.2012 року та 06.08.2012 року відповідачі по справі били палками його корів, в результаті чого одній із корів завдано ушкодження. Внаслідок протиправних дій відповідачів йому спричинена майнова шкода в сумі 34961 грн., яка складається з вартості ліків - 1530,60 грн., витрат на бензин - 319,80 грн., вартості експертних послуг - 110,60 грн., не отриманої вигоди - 33000 грн. Крім того, діями відповідачів йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в 5000 грн., що виразилася в душевних стражданнях. Прохав стягнути з відповідачів майнову та моральну шкоду.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що при ухваленні вказаного рішення судом було допущено неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду інстанції та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право за судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.16 ЦК України.

А за змістом зазначених норм, саме власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із змісту законодавства.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Оскаржуване рішення відповідає вищевказаним вимогам закону повністю.

Так, відмовляючи ОСОБА_6 в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що останнім не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що саме відповідачі скоїли неправомірні дії, завдали ушкодження тварині, цим самим заподіявши шкоду позивачу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у вересні 2009 року ОСОБА_6 звернувся до Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області з заявою про жорстоке поводження з тваринами ОСОБА_5 та ОСОБА_4

За положеннями ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно роз'яснень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, з відповідними змінами та доповненнями, «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли не було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, установлених ч.2 цієї статті.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Крім того, відповідно до роз'яснень, які містяться в п.5 вищевказаної постанови Пленуму, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області від 09.09.2012року в порушенні кримінальної справи за ознаками ст. 299 та ст. 296 КК України відмовлено, в зв'язку з відсутністю складу злочину. Вданій постанові вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлена.

Висновком Краснокутського РВ ГУМВС України в Харківській області від 04.12.2012року розгляд заяви ОСОБА_6 від 28.11.2012року, провадження припинено. Також, в ц цьому висновку відсутнє посилання щодо вини відповідачів.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7, наданих в судовому засіданні суду першої інстанції, він, як ветеринар, за зверненням позивача надавав ветеринарну допомогу корові 10.08.2012року та 21.08.2012року. Також зазначив, що корова була пригнічена, на вимені проявлявся синець, проте стверджувати, що тварину побили він не може, оскільки вказані ушкодження остання могла отримати при різних обставинах.

Що стосується пояснень інших свідків, наданих в судовому засідання суду першої інстанції, то всі вони зазначили, що перебувають з позивачем у не приязних стосунках, оскільки стадо корів, яке належить позивачу, постійно проходить по провулку Лісовому в с. Чернеччина, та регулярно спричиняє їм майнову шкоду у вигляді зачипання тваринами сітки (огорожі). Дані обставини примушують відповідачів відганяти стадо корів від своїх парканів, проте жодних ушкоджень коровам вони не завдавали.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено у відповідності до положень ст. 60 ЦПК України, факт спричинення шкоди відповідачами, вину останніх у завданні цієї шкоди, а також причино-наслідковий зв'язок між діями та завданою шкодою.

Посилання ОСОБА_6 на довідки ветеринарного лікаря, розрахунки збитків, товарні чеки, довідки про вартість молочних продуктів, відповіді міліції, свідчать про факт заподіяної шкоди, але не свідчать про те, що саме відповідачі скоїли неправомірні дії, завдали ушкоджень тварині, і цим самим заподіяли шкоду позивачу.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно ч.1ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують, суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для зміни або скасування оскарженого рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -