Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2015 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Якимець О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як законного представника малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

В Рівненський міський суд з позовом до ОСОБА_2, як законного представника малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням звернувся ОСОБА_1

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просить суд їх задоволити та визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що належить позивачу на праві приватної власності за адресою АДРЕСА_1, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, яка є законним представником малолітньої дитини ОСОБА_3 заявлені позовні вимоги позивача не визнала та просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов.

В судовому засіданні представник третьої особи без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача та повністю підтримала заперечення відповідача.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20 листопада 2006 року батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за договором дарування посвідченого ОСОБА_6, приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу, за реєстровим №3639 подарували позивачу, ОСОБА_1 квартиру №80, що знаходиться в м. Рівне, вул. Польова 10.

Об'єкт нерухомості зареєстровано в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» в книзі 219, номер запису 21-63531.

05 грудня 2006 року позивачем оримано ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12768133, реєстраційний номер 13601607.

09 вересня 2009 року відділом РАЦС Рівненського міського управління юстиції за актовим записом №1319 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

23 жовтня 2009 року у них народилася донька ОСОБА_3, про що 29 жовтня 2009 року складено відповідний актовий запис № 2827 відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції.

03 листопада 2009 року донька зареєстрована за адресою реєстрації та постійного місця проживання позивача в АДРЕСА_2, про що свідчить запис в будинковій книзі та довідка ЖЕК від 07 серпня 2015 року.

Рішенням Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року за позовом ОСОБА_2 шлюб між сторонами було розірвано та задоволено позовні вимоги в частині визначення місця проживання їхньої доньки - неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити на проживання з матір'ю.

ОСОБА_2, як законний представник малолітньої дитини ОСОБА_3 зареєстрована в квартирі своїх батьків за адресою м.Рівне вул. Дубенська 40/73.

ОСОБА_3 проживає разом з мамою ОСОБА_2 за адресою м.Рівне вул.Короленка 5 кім.438 в однокімнатній квартирі яку винаймає.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що правовідносини які виникли між сторонами у справі не передбачені зазначеними нормами закону на які посилається ОСОБА_7, а саме ст.ст.71, 72 ЖК України, тому не можуть бути застосовані до зазначених правовідносин.

До правовідносин які виникли між сторонами у справі слід застосовувати вимоги ст.405 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При вселенні ОСОБА_3 в квартиру з реєстрації у ній будь-яких інших домовленостей між нею та власником житла не було.

Отже, вимоги ст.405 ЦК України слід застосовувати саме до членів сімї за якими зберігається право користування житловим приміщенням, яке не належить йому на праві власності, за умови відсутності такого користувача в ньому не більше року, а не до бувших членів сімї.

Як встановлено в судовому засіданні шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі рішення Рівненського міського суду від 16 листопада 2012 року розірвано та визначено місце проживання їхньої доньки ОСОБА_3 з матір'ю.

Оскільки неповнолітня ОСОБА_8 відсутня у спірному житлі з поважних причин понад один рік, а іншого не встановлено домовленістю між нею і власником житла, тому вона не втратила право користування житловим приміщенням.

Крім того, відповідно до положень Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» дитина може бути зареєстрована, як за місцем реєстрації матері, так і батька.

Положення Сімейного кодексу України вказує, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини (ст.155).

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції ООН Про права дитини, ратифікованої Україною згідно Постанови Верховної Ради України від 27.02.1991 року і яка набула чинності для України 27.09.1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Зважаючи на вищевказане та з урахуванням ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», та зважаючи на ту обставину, що у квартирі проживає та зареєстрований позивач, який є батьком малолітньої ОСОБА_8, ОСОБА_8, як член сім'ї позивача була вселена та зареєстрована у вказаній квартирі, тому набула у встановленому порядку право користування цією квартирою, після розлучення батьків їх донька проживає з матірю в кімнаті гуртожитку, яку вона винаймає, оскільки власного житла вона не має і не зможе зареєструвати дитину в іншому житловому приміщенні, що в свою чергу призвиде до порушення гарантованих законодавством законних прав та інтересів малолітньої дитини. Томув цій частині з цих підстав в позові слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Оскільки у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому в цій частині позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України, ст.ст.15,405 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, як законного представника малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог Орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської Ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :