Справа № 755/2474/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" лютого 2015 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши заяву позивача представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2015 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договором позики.

30 січня 2015 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст.ст. 11-1, 118 ЦПК України.

До позовної заяви додана заява про забезпечення позову, відповідно до вимог якої позивач просить суд: накласти арешт на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1, АДРЕСА_1); заборонити ОСОБА_3 у будь-який спосіб відчужувати (в тому числі укладати правочини, які в подальшому можуть призвести до обтяження та/або відчуження) належного їй нерухомого майна за будь-якими договорами та іншими правочинами, стороною яких є ОСОБА_3; заборонити органам державної реєстрації прав (державним реєстраторам), які утворені та діють у відповідності до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", вчинення дій, пов'язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3

Вивчивши доводи поданої заяви, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами

Згідно ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, беручи до уваги те, що позивачем пред'явлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором позики. Крім того, заявником не конкретизовано майно, на яке може бути накладено арешт, з метою забезпечення позову, не визначено його вартість, що унеможливлює вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням співмірності заявлених позовних вимог із заходами забезпечення позову.

За таких обставин, суд вважає, що заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договором позики задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151 - 152, 210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти дії у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та процентів за договором позики - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: