Справа № 185/5805/13-ц
Провадження № 4-с/185/24/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2015 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Врони А.О., за участю секретаря Константінової К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А., заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради, -

В С Т А Н О В И В :

16 грудня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А., заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2, в скарзі просив визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А. у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №185/5805/13-ц, виданого 27.05.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області, зобовязати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А. скасувати постанову від 22 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №185/5805/13-ц, виданого 27.05.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з дня її винесення.

Скарга мотивована тим, що в грудні 2014 року заявник скарги дізнався про те, що 22 жовтня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапою В.А. було відкрито виконавче провадження про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1. ОСОБА_1 вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки він не отримав повідомлення від державного виконавця постанови про відкриття виконавчого провадження, йому не надано було строк для добровільного виконання. Вказана квартира є єдиним місцем проживання малолітньої дитини і відповідно до ст.132 ЖК України йому має бути надано житло для тимчасового проживання і до вирішення цього питання виконавчі дії не проводяться. Крім того 07.06.2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а заявником був отриманий кредит в іноземній валюті для придбання квартири, яка була передана в іпотеку, і даний кредитний договір діє до 04.06.2027р. Квартира використовується як місце постійного проживання його та його сім'ї, і іншого житла ні він ні його члени сім'ї не мають, однак державним виконавцем не були враховані вказані норми законодавства та наведені обставини.

В судовому засіданні представник заявника підтримала доводи скарги, просила її задовольнити в повному обсязі, вважала, що державний виконавець повинен був повернути виконавчий лист.

В судовому засіданні державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапа В.А. просила відмовити в її задоволенні, оскільки діяла на підставі і в межах Закону України "Про виконавче провадження". Виконавчий лист надійшов на виконання до відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції, враховуючи немайновий характер виконавчих дій, державний виконавець вважав, що дії щодо відкриття виконавчого провадження не суперечать чинному законодавству, зокрема, Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки вказаний виконавчий лист не стосувався звернення стягнення нерухомого майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті.

В судове засідання заінтересовані особи не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно письмових заяв, ОСОБА_2, просила скаргу задовольнити, представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради просив при вирішенні справи врахувати інтереси дитини.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

При здійсненні своїх повноважень державний виконавець, зокрема, керується положеннями Закону України "Про виконавче провадження", яким визначено умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 27 травня 2014 року видано виконавчий лист №185/5805/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку.

22.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапою В.А. відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа №185/5805/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку, боржник - ОСОБА_1.

Згідно супровідного листа від 22.10.2014 року копія вказаної постанови направлена на адресу боржника, ОСОБА_1, проте в матеріалах виконавчого провадження, дослідженого в судовому засіданні, відсутнє повідомлення про вручення поштового відправлення боржнику, міститься фотокопія повідомлення про вручення поштового відправлення боржнику, ОСОБА_2.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, дослідженого в судовому засіданні, яке відкрито за виконавчим листом про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку, боржник - ОСОБА_2, боржник ОСОБА_2 отримала копію постанови про відкриття виконавчого провадження 28.10.2014 року.

ОСОБА_1 вказує, що дізнався про існування виконавчого провадження в грудні 2014 року від дружини, ОСОБА_2, ані матеріали виконавчих проваджень, ані матеріали вказаної справи не містять відомостей, які б спростували твердження заявника скарги.

Відповідно до статті 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи, що заявник скарги дізнався про існування виконавчого провадження та постанови про відкриття провадження від 22.10.2014 року в грудні 2014 року, скаргу подав до суду 16 грудня 2014 року, ОСОБА_1 не пропустив строк звернення до суду із скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця.

Виконавчий лист №185/5805/13-ц видано Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року, яким рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» в частині надання позивачу права на отримання витягу з Державного реєстру прав власності, надання публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу задоволено, надано публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» право на отримання витягу з Державного реєстру прав власності, всі повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено частково, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2007 року в розмірі 40163,10 доларів США, яка дорівнює 322650,74 грн., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_2, шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки із встановленням початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стації оцінки майна під час проведення виконавчих дій; виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку за зазначеною адресою.

При цьому суд враховує, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового приміщення були задоволенні у звязку із задоволенням позовних вимог про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 Житлового кодексу - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк.

Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Однак, відповідно до положення п.1 ст.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Спірна квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2, є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України за споживчим кредитом, наданим йому кредитною установою.

Як вбачається з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, за ОСОБА_2 не зареєстровано право власності на будь-яке нерухоме майно.

Згідно довідки ПП «К-П-1» місце проживання ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 зареєстровано у квартирі за адресою: АДРЕСА_2.

Станом на дату постановлення рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 березня 2014 року, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 жовтня 2013 року вказаний вище Закон України не діяв, проте діяв на час постановлення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2014 року.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Станом на дату відкриття виконавчого провадження наявна встановлена Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» заборона щодо звернення стягнення на майно боржника, квартиру загальною площею 54,4 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_2.

Оскільки підставою для виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового приміщення є звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення. суд приходить до висновку про поширення положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на відкрите державним виконавцем провадження за постановою від 22.10.2014 року про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

Зважаючи на положення Закону України "Про виконавче провадження", зокрема ст.11, ч.2 ст.82 вказаного Закону України, якими визначені обовязки і права державного виконавця, право боржника оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно в судовому порядку, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення вимоги скарги щодо зобовязання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А. скасувати постанову від 22 жовтня 2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №185/5805/13-ц, виданого 27.05.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області з дня її винесення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає за необхідне задовольнити частково скаргу ОСОБА_1, оскільки державний виконавець відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапа В.А. при постановленні 22.10.2014 року постанови про відкриття виконавчого провадження № 45174947 діяла не на підставі Закону України "Про виконавче провадження".

У звязку з вищевикладеним та керуючись ст.ст. 383, 387, 388 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А., заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", ОСОБА_2, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції державний виконавець Шапи В.А. від 22.10.2014 року про відкриття виконавчого провадження №45174947 з примусового виконання виконавчого листа №185/5805/13-ц про виселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 зі зняттям з реєстраційного обліку, боржник - ОСОБА_1.

В задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя:

ОСОБА_4