Номер провадження: 22-ц/785/2737/15
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3, - ОСОБА_4 та представника ТОВ «БК «Д.О.М.» - Чумаченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м.Одеси від 19 січня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Д.О.М.» про визнання недійсним договору,-

В С Т А Н О В И Л А:

03 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» про визнання недійсним договору.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 18.07.2014 року між ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги до ОСОБА_3 на загальну суму 256 050, 13 гривень. Укладений договір відступлення права вимоги є платним, за своєю правовою природою, а тому на думку позивача, є договором факторингу, а оскільки відповідач не є банком, фінансовою установою, тому оскаржуваний договір повинен бути визнаний судом недійсним.

Також позивач посилається на те, що ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» було передано право вимоги стягнення з ОСОБА_3 суми судового збору, присудженого на користь первісного кредитора - МЖБТ «ДОМ» - внаслідок розгляду цивільної справи за основним зобов'язанням. Крім того, позивач зазначає, що договір про відступлення права вимоги був укладений без наміру отримання відповідачем позитивного економічного ефекту, що, на думку позивача, також є підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним.

На підставі зазначеного ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом та просила позов задовольнити у повному обсязі з наведених в позовній заяві правових підстав.

В судовому засіданні представниквідповідача ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки укладений договір про відступлення права вимоги може бути оплатним, тому застосовуються положення договору купівлі-продажу. Відповідно до вимог ст. 6, 626 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 19 січня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення місцевого суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції у рішенні послався на ст. 512 ЦК України відповідно до якої кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:

1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що 18.07.2014 року між МЖБТ «ДОМ» та ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» правомірно, з дотриманням усіх вимог закону було укладено договір про відступлення права вимоги, відподвідно до якого первісний кредитор МЖБТ «ДОМ» відступає новому кредитору ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» право вимоги стягнення з ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 256 050,13 гривень, яка була стягнута з позивача відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 18 грудня 2012 року.

Також, суд першої інстанції вірно дав оцінку тим обставинам, що МЖБТ «ДОМ» за догвором відступлення права вимоги передав ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» права у обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Сплата розміру судового збору було обов'язком ОСОБА_3 перед МЖБТ «ДОМ», отже, оскільки дане зобов'язання існувало на момент передачі права вимоги, тому таке право вимоги правомірно було передано до ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.», крім того колегія суддів приймає до уваги і те, що МЖБТ «ДОМ» було ліквідовано, тому передача боргових зобов'язань проведено з урахуванням вимог закону.

Отже, розглядаючи спір, місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навів позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 у підтвердження своїх вимог, а представник відповідачка ТОВ «Будівельна компанія «Д.О.М.» - у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_3 на те, що місцевий суд не звернув уваги на те, що відповідно до умов Договору Первісний кредитор передав Новому кредитору, крім грошової суми боргу, ще і судові витрати, які нібито не мав право передавати за договором відступлення права вимоги (цесії) враховуючи належність правовідносин зі сплати судового збору до адміністративних правовідносин, судова колегія не приймає до уваги, оскільки при винесенні рішення суду та розподілу судових витрат, до який відноситься судовий збір за подання позовної заяви, розмір даних витрат компенсується однією із сторін спору, на яку суд поклав обов'язок відшкодовувати розмір судових витрат, тобто в даному випадку мають місце цивільні правовідносини, які регулюються в тому числі ЦПК України.

Отже, Первісний кредитор за Договором відступлення права вимоги передав Новому кредитору права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову у повному обсязі, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Київського районного суду м.Одеси від 19 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак вона може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік