Справа № 199/9824/14-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

08 квітня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Яншиній Г.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та ОСОБА_3, про встановлення непроживання у квартирі та скасування реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про встановлення його непроживання у квартирі АДРЕСА_1 та скасування реєстрації.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1999 року квартира на праві спільної сумісної власності належить позивачці ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5, відповідачу ОСОБА_2 та їх спільній доньці ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_6.

Позивачка зазначає, що через постійні скандали і сварки між ними виникли особисті неприязнені стосунки, тому відповідач після припинення шлюбно-сімейних відносин з 2000 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, однак є зареєстрованим у зазначеній квартирі, що порушує її права як власника житлового приміщення, у зв'язку з чим вона змушена сплачувати комунальні послуги за кількістю зареєстрованих осіб.

Оскільки ОСОБА_2 протягом усього часу відмовляється надавати кошти на оплату комунальних послуг, а спільне їх проживання неможливе, тому ОСОБА_1 просила суд встановити, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2000 року по теперішній час, а також скасувати його реєстрацію за вказаною адресою.

Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили позов задовольнити, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовні заяві.

Представники відповідача проти позову заперечували, надали письмові заперечення, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_1, а зняття з реєстрації місця проживання особи проводиться на підставі рішення про позбавлення права власності, визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. ОСОБА_2 як власник свого житла має право користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, у тому числі бути в ньому зареєстрованим.

Представник третьої особи - Амур-Нижньодніпровського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, якою просив справу слухати у його відсутність, рішення постановити на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, причин неявки суду не повідомила, про день слухання справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки та представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 з 03 липня 1987 року по 18 червня 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного життя мають повнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі ордеру №2320 від 20.03.1992 року квартира АДРЕСА_1 була надана у користування сім'ї з 4-х осіб: ОСОБА_2 наймач, ОСОБА_7 мати, ОСОБА_8 дружина, ОСОБА_4 донька.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 06.01.1999 року квартира була приватизована та на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_4) ОСОБА_5, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_6.

Судом встановлено, що відповідач після припинення шлюбно-сімейних відносин з вересня 2000 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, що підтверджується актами про непроживання та не спростовується самими сторонами, фактично проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, тому суд вважає встановити, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з вересня 2000 року по теперішній час.

Окрім цього судом також встановлено, що між сторонами існує спір стосовно користування житловим приміщенням відповідачем ОСОБА_2, у зв'язку з чим він звертався до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю та вселення, що свідчить про його намір та бажання вселитися та проживати у даній квартирі.

Рішенням АНД районного суду від 05.11.2014 року позов ОСОБА_2 був задоволений, яке рішенням апеляційного суду від 19.01.2015 року було скасовано.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У зв'язку з викладеним, суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги про зняття з реєстрації ОСОБА_2 в зазначеному будинку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Спір в цій частині відсутній та Амур-Нижньодніпровський РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не є відповідачем по даній справі.

Також суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 гривню 80 копійок судових витрат.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 209, 212-215, 256 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області та ОСОБА_3, про встановлення непроживання у квартирі та скасування реєстрації, - задовольнити частково.

Встановити, що ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 з вересня 2000 року по теперішній час.

В іншій частині позову, - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 121 гривню 80 копійок судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя