Справа №263/3794/15-ц
Провадження №2/263/1487/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. В позовній заяві зазначив, що його мати ОСОБА_2 27.01.1994 року у ДП по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» отримала свідоцтво про право власності на житло: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Житлова площа квартири складає 27,8 кв.м., загальна 50,3 кв.м. Своєчасно право власності на зазначену квартиру в МКП «Маріупольське БТІ» ОСОБА_2 не зареєструвала. Весь цей час його мати проживала в квартирі, оплачувала комунальні платежі, робила ремонти. 01 жовтня 2014 року ОСОБА_2 померла. Після смерті матері позивач звернувся до реєстраційної служби, щоб зареєструвати квартиру, проте йому відмовили. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернувся до приватного нотаріуса, але у звязку з тим, що у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спірну квартиру, нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності. У звязку з вищенаведеним позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились, у справі є заява представника позивача ОСОБА_3 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи в їхній сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло № 15612, виданого 27.01.1994 року Державним підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду «Житловик» м. Маріуполя ОСОБА_2 належала на праві власності квартира АДРЕСА_2.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії І-НО № 799146 від 03.10.2014 року ОСОБА_2 померла 01.10.2014 року, про що зроблено актовий запис № 1859.

Відповідно до довідки від 08.10.2014 року № 2308, виданою ЖКП «Жилкомплекс», ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 по день смерті. Разом з нею був зареєстрований за вказаною адресою її син ОСОБА_1 неповнолітні та малолітні в квартирі не зареєстровані.

Згідно особового рахунку від 08.10.2014 року № 0528, виданого ЖКП «Жилкомплекс», квартиронаймачем двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 З 19.11.2010 року у зазначеній квартирі зареєстрований також її син ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України(далі за текстом ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження Серії IV-УР № 875498 від 09.02.1962 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1 на підставі ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу Серії І-НО № 292574, виданого 23.12.1970 року Палацом одруження м. Жданова Донецької області, ОСОБА_5 за реєструвала шлюб з ОСОБА_6. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища «Каневський» та «Каневська».

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10 квітня 2015 року № 40122333, після смерті ОСОБА_2, померлої 01.10.2014 року, приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 заведена спадкова справа № 110/2014 та зареєстрована в реєстрі за № 56626400.

Зі спадкової справи № 110/2014 вбачається, що 08.10.2014 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 01.10.2014 року.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_7 від 07квітня 2015 року ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 після померлої 01.10.2014 року матері ОСОБА_2 було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на квартиру та витягу про реєстрацію права власності.

Отже за даними наведених вище спадкової справи та Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2, та звернувся до приватного нотаріуса ОСОБА_7 із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на квартиру АДРЕСА_1 та витяг про реєстрацію права власності.

Згідно із технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа вказаної квартири складає 50,3кв.м, житлова 27,8кв.м. Квартира складається з двох кімнат, у тому числі: першої кімнати площею 10,8кв.м., другої кімнати площею 17,0кв.м., кухні площею 7,7кв.м, вбиральні (сполученої) площею 0,7кв.м, ванної площею 2,1кв.м, коридору площею 8,4кв.м, вбудованої шафи площею 1,5 кв.м.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно із ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частина 2 статті 3 цього Закону визначає, що державна реєстрація гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з ч. 4 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Тобто такі права мають підтверджуватися відповідними правовстановлюючими документами, а право власності бути зареєстрованим належним чином, відповідно до закону, оскільки такою реєстрацією держава визнає наявність цих прав і гарантує їх достовірність.

Відповідно до повідомлення МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 25.03.2015 року, квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності від 27.01.1994 року № 15612, та у МКП «Маріупольське БТІ» не зареєстровано. Загальна площа квартири складає 50,3кв.м., житлова 27,8кв.м.

Разом з тим видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5).

Враховуючи той факт, що на теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право на спадщину, суд вважає необхідним захистити права позивача та визнати за ним в судовому порядку право власності на квартиру АДРЕСА_2.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. ст. 182, 328, 331, 355, 356, 357, 392, 1217, 1268, 1261 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 50,3кв.м., житловою площею 27,8кв.м., в порядку спадкування за законом після померлої 01.10.2014 року матері ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Томілін