Справа № 459/1306/14 Головуючий у 1 інстанції: Мелешко С.І.
Провадження № 22-ц/783/1934/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Шашкіної С.А.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Шахта "Надія" на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року позов ОСОБА_2 до Державного підприємства "Львіввугілля" Публічного акціонерного товариства "Шахта "Надія" про стягнення моральної шкоди завданої професійним захворюванням задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Львіввугілля" в користь ОСОБА_2 2000,00 грн. моральної шкоди завданої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов'язків внаслідок трудового каліцтва та стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Шахта "Надія" в користь ОСОБА_2 9000 грн. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив відокремлений підрозділ "Шахта "Надія" ДП "Львіввугілля".

В апеляційній скарзі апелянт покликається на те, що дане рішення постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, судом не взято до уваги тих обставин, що працюючи на підприємствах вугільної промисловості Позивач, не скористався своїм правом щодо розірвання трудового договору у відповідності до ст. 6 Закону України "Про охорону праці", та не розірвав трудового договору за власним бажанням, оскільки вважав, що роботодавець не виконує своїх зобов'язань по охороні праці. Також, зазначає, що Позивач працюючи на роботах пов'язаними із підземними умовами праці отримував відповідну заробітну плату, отримував пільги, гарантії та компенсації викликані роботою пов'язаною із важкими умовами праці. Крім того, судом не взято до уваги тої обставини, що Позивач до працевлаштування на ДВАТ "Шахта "Надія" на протязі значного періоду загального підземного стажу перебував у трудових відносинах з рядом Підприємств вугільної промисловості, де піддавався шкідливим факторам на його організм, однак це не зазначено в акті професійного розслідування , тому з огляду на це та з врахуванням належного ступеня вини роботодавця, дані обставини мають важливе значення для об'єктивного вирішення справи по суті. Враховуючи вище викладене апелянт, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановите нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, від представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 поступило клопотання про розгляд справи у його відсутності, від ПАТ "Шахта "Надія" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи, оскільки наявних матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, що дає апеляційному суду право, у відповідності до вимог ч.2 ст.197, ч.2 ст.305 Цивільного процесуального кодексу(далі-ЦПК) України, розглянути справу у відсутності сторін без фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому законність і обґрунтованість рішення перевіряється в межах оскарження розміру відшкодування моральної шкоди.

Матеріалами справи та судом встановлено, що з 29.05.1978 року позивач працював у різних відокремлених підрозділах на підземних роботах ДП "Львіввугілля", що стверджується відповідними записами в трудовій книжці. (а.с. 7-9).

Згідно з наказом від 31.05.2000 року позивач звільнений з роботи за станом здоров`я на підставі п.2 ст.40 КЗпП України. (а.с. 19).

Відповідно до акту про нещасний випадок на виробництві від 5.05.1995 року позивач травмував руку.(а.с. 20 -21).

Відповідно до актів розслідування хронічного захворювання від 26.04.2006 року та 6.02.2012 року було проведено розслідування випадку хронічного професійного захворювання та зроблено висновок про шкідливі умови праці позивача. (а.с. 16 -19).

Довідкою МСЕК від 1 червня 2006 року позивачу вперше встановлено 45 % втрати професійної працездатності та безтерміново встановлено 3 групу інвалідності. (а.с. 23).

Згідно з довідкою МСЕК від 11.06.2009 року позивачу встановлено 55 % втрати професійної працездатності безтерміново, з них 10 % по трудовому каліцтву від 5.05.1995 року вперше. (а.с. 24).

Відповідно до довідки від 18.04.2012 року МСЕК позивачу безтерміново встановлено 65% працездатності. (а.с. 65).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівникові проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовано визначив розмір заподіяної моральної шкоди в сумі 2000 грн. з ДП "Львіввугілля", та в сумі 9000 грн. - з ПАТ "Шахти "Надія".

Висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та дослідженим доказам, які знаходяться в матеріалах справи: актам розслідування професійного хронічного захворювання, довідкам МСЕК, виписці-епікризі, витягу з медичної картки.

Колегією не береться до уваги твердження апелянта, що при визначені розміру моральної шкоди з ПАТ "Шаха "Надія" та ДП "Львіввугілля" не було враховано принципу пропорційності її стягнення у співвідношенні до трудового стажу Позивача, а тому, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь - яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь - який її розмір може мати суто умовний характер.

А відтак, колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, оскільки такий відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому колегія суддів не вбачає підстав для зміни рішення суду.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, ст.317, ст.319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахта "Надія" - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 27 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

С.А. Шашкіна